Avis juridique important

|

52000PC0716

Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarvikeviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuutta koskevista kiireellisistä toimenpiteistä  /* KOM/2000/0716 lopull. - COD 2000/0286 */

Virallinen lehti nro 096 E , 27/03/2001 s. 0247 - 0268

Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUKSEKSI elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarvikeviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuutta koskevista kiireellisistä toimenpiteistä   SISÄLTÖ(komission esittämä)PERUSTELUTEHDOTUS I LUKU - Soveltamisala ja määritelmät1 artikla - Tavoite ja soveltamisala2 artikla - Elintarvikkeen määritelmä3 artikla - Muut määritelmätII LUKU - Yleinen elintarvikelainsäädäntö4 artikla - Soveltamisala1 jakso- Elintarvikelainsäädännön periaatteet ja vaatimukset5 artikla - Yleiset tavoitteet6 artikla - Terveyden suojelu7 artikla - Ennalta varautumisen periaate8 artikla - Kuluttajien etujen suojelu9 artikla - Jäljitettävyys10 artikla - Velvollisuudet11 artikla - Vastuu2 jakso - Vaatimukset elintarvikkeiden turvallisuudesta12 artikla - Vaatimukset elintarvikkeiden turvallisuudesta13 artikla - Vaatimukset rehujen turvallisuudesta14 artikla - Vastuu elintarvikkeiden turvallisuudesta: elintarvikeyritykset15 artikla - Vastuu elintarvikkeiden turvallisuudesta: rehuyritykset3 jakso - Elintarvikekaupan periaatteet16 artikla - Yhteisöön tuotavat elintarvikkeet17 artikla - Yhteisöstä vietävät elintarvikkeet18 artikla - Kansainväliset elintarvikestandardit4 jakso - Periaatteet avoimuudesta19 artikla - Julkinen kuuleminen20 artikla -Yleisölle tiedottaminenIII LUKU - Euroopan elintarvikeviranomainen1 jakso - Toiminta-ajatus ja tehtävät21 artikla - Elintarvikeviranomaisen toiminta-ajatus22 artikla - Elintarvikeviranomaisen tehtävät2 jakso - Organisaatio23 artikla - Elintarvikeviranomaisen elimet24 artikla - Johtokunta25 artikla - Toiminnanjohtaja26 artikla - Neuvoa-antava ryhmä27 artikla - Tiedekomitea ja tiedelautakunnat3 jakso - Toiminta28 artikla - Tieteelliset lausunnot29 artikla - Ristiriitaiset tieteelliset lausunnot30 artikla - Tieteellinen ja tekninen tuki31 artikla - Tieteelliset tutkimukset32 artikla - Tiedonkeruu33 artikla - Kehittymässä olevien riskien havaitseminen34 artikla - Nopea hälytysjärjestelmä35 artikla - Elintarvikeviranomaiset toiminta-ajatuksen piiriin kuuluvilla aloilla toimivien elinten verkosto4 jakso - Riippumattomuus, avoimuus ja tiedottaminen36 artikla - Riippumattomuus37 artikla - Avoimuus38 artikla - Luottamuksellisuus39 artikla - Tiedottaminen40 artikla - Asiakirjojen saatavuus41 artikla - Kuluttajat ja muut asianomaiset5 jakso - Säännökset varainhoidosta42 artikla - Elintarvikeviranomaisen talousarvion hyväksyminen43 artikla - Elintarvikeviranomaiset talousarvion toteuttaminen44 artikla - Elintarvikeviranomaisen saamat palkkiot6 jakso - Yleiset säännökset45 artikla - Oikeushenkilöllisyys ja erioikeudet46 artikla - Korvausvastuu47 artikla - Henkilöstö48 artikla - Kolmansien maiden osallistuminenIV LUKU - Nopea hälytysjärjestelmä, kriisinhallinta ja hätätilanteet1 jakso - Nopea hälytysjärjestelmä49 artikla - Nopea hälytysjärjestelmä50 artikla - Täytäntöönpanotoimenpiteet51 artikla - Nopeaa hälytysjärjestelmää koskevat luottamuksellisuussäännöt2 jakso - Kriisinhallinta52 artikla - Kriisinhallinnan yleinen suunnitelma53 artikla - Kriisiyksikkö54 artikla - Kriisiyksikön tehtävät3 jakso - Hätätilanteet55 artikla - Yhteisön alkuperää olevia tai kolmannesta maasta tuotuja elintarvikkeita koskevat kiireelliset toimenpiteet56 artikla - Muut toimenpiteetV LUKU - Menettelyt ja loppusäännökset1 jakso - Komitea- ja sovittelumenettelyt57 artikla - Komiteamenettely58 artikla - Komitean tehtävät59 artikla - Sovittelumenettely2 jakso - Loppusäännökset60 artikla - Tarkastelulauseke61 artikla - Viittaukset Euroopan elintarvikeviranomaiseen ja elintarvikkeiden turvallisuutta ja eläinten terveyttä käsittelevään komiteaan62 artikla - Euroopan lääkearviointiviraston toimivalta63 artikla - Kotipaikka64 artikla - Tämän asetuksen suhde nykyiseen elintarvikelainsäädäntöön65 artikla - Elintarvikeviranomaisen toiminnan alkaminen66 artikla - VoimaantuloRAHOITUSSELVITYSVAIKUTUSTEN ARVIOINTIPERUSTELUTJohdantoValkoisessa kirjassa elintarvikkeiden turvallisuudesta [1] hahmoteltiin elintarviketurvallisuuteen ja yleensä elintarvikelainsäädäntöön liittyvät komission strategiset tavoitteet, prioriteetit ja työohjelma. Siinä kehitettiin eteenpäin komission sitoumusta luoda kattava ja yhtenäinen lähestymistapa elintarvikeketjun sääntelyyn. Valkoisessa kirjassa ehdotettiin Euroopan elintarvikeviranomaisen perustamista sekä kattavia määritelmiä, periaatteita ja toimenpiteitä, joilla varmistetaan korkeatasoinen suojelu sekä elintarvikkeiden sisämarkkinoiden tehokas toiminta.[1]  KOM (1999) 719 lopullinen, 12.1.2000.Tämä asetusehdotus on vastaus komission sitoumukseen. Siinä asetetaan yleiset periaatteet ja vaatimukset elintarvikelainsäädännölle, vahvistetaan elintarviketurvallisuuteen liittyvissä kysymyksissä sovellettavat menettelyt ja perustetaan elintarvikkeiden ja rehujen nopea hälytysjärjestelmä. Asetuksella perustetaan Euroopan elintarvikeviranomainen, ja siinä määritellään viranomaisen toiminta-ala, tehtävät ja vastuualueet.Euroopan elintarvikelainsäädäntö on kehittynyt viimeisten neljänkymmenen vuoden kuluessa tieteellisten, yhteiskunnallisten, poliittisten ja taloudellisten tekijöiden yhteisvaikutuksesta. Tänä aikana elintarvikelainsäädännöllä on ollut erilaisia poliittisia tavoitteita: yhtäältä on pyritty yhdenmukaistamaan eri maiden toimenpiteitä ja luomaan perusta sisämarkkinoille, toisaalta taas on haluttu päättää yhteisistä toimenpiteistä yhteisen maatalouspolitiikan puitteissa. Vaikkei yhteyttä aina ole täsmällisesti tuotu esiin, nämä tavoitteet ovat erottamattomasti liittyneet pyrkimyksiin luoda ja pitää yllä korkeatasoinen ihmisten terveyden ja turvallisuuden suoja samoin kuin laadukas kuluttajansuoja.Tavoitteiden monimuotoisuuden vuoksi suhtautuminen elintarvikelainsäädäntöön on vaihdellut ja joitakin epäjohdonmukaisuuksia ja aukkojakin on syntynyt. Yksi tämän asetuksen tavoitteista on luoda yhteisiä määritelmiä (mm. elintarvikkeen määritelmä) ja vahvistaa elintarvikelainsäädäntöä ohjaavat kattavat periaatteet ja legitiimit tavoitteet ja varmistaa sitä kautta, että terveydellä on korkeatasoinen suoja ja sisämarkkinat toimivat tehokkaasti.Jos elintarvikelainsäädännön kehittyminen onkin yhteisön tasolla varsin tuore asia, jäsenvaltioissa on elintarvikkeisiin liittyviä säädöksiä annettu jo pitkään. Elintarvikkeen määritelmät ja elintarvikelainsäädännön yleisperiaatteet ja -vaatimukset istuvatkin tukevasti useiden jäsenvaltioiden oikeushistoriassa. Vaikka jäsenvaltioiden toimenpiteet ovat käsitteistöltään ja periaatteiltaan samankaltaisia, lähestymistapa ja yksityiskohdat eivät ole, mikä saattaa häiritä sisämarkkinoiden toimintaa. Tässä asetuksessa pyritään yhdenmukaistamaan jäsenvaltioiden voimassa olevat vaatimukset yhteisön tasolla asettamalla ne eurooppalaiseen asiayhteyteen.Asetuksen tavoitteena on paitsi yhdenmukaistaa jäsenvaltioiden vaatimuksia myös luoda tulevalle eurooppalaiselle elintarvikelainsäädännölle perusperiaatteitten ja -määritelmien kehys. Kun toimenpiteitä myöhemmin tarkistetaan tai sellaisia ehdotetaan muille aloille, perusperiaatteet, määritelmät ja suuntaviivat saadaan tästä asetuksesta. Vaikka asetusehdotus sisältääkin joitakin täsmällisiä vaatimuksia, siinä on myös yleisesti sovellettavissa olevia edellytyksiä, joille täsmällisemmät määräykset voidaan perustaa.Kuten muuallakin myös Euroopan yhteisössä on esiintynyt joitakin saastumiseen liittyviä ongelmia elintarvikehuollossa samoin kuin muuntyyppisiä elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyviä vaaratilanteita, joista joidenkin taustalla on ollut eläinrehujen saastumiseen liittyviä ongelmia. Tämä asetus sisältää periaatteita ja joissakin tapauksissa yrityksille asetettavia vastuita ja velvoitteita, joilla elintarviketurvallisuuden ongelmiin puututaan laaja-alaisella tavalla. Asetuksessa asetetaan velvoitteita alkutuotannossa toimiville elintarvikealan yrityksille ja - kun kyse on elintarvikkeitten turvallisuudesta - rehualan yrityksille.Valkoisessa kirjassa todettiin, että kuluttajien ja kauppakumppanien luottamus eurooppalaiseen elintarviketuotantoon vaatii toimenpiteitä. Kuluttajat ja kauppakumppanit ovat menettäneet luottamustaan viranomaisten kykyyn säännellä ja valvoa tarjottavien elintarvikkeitten turvallisuutta, EU:n elintarvikelainsäädännön säätämismenettelyihin ja yksinpä yhteisön toimielimiinkin. Sen vuoksi nykyisiä yhteisön tason organisatorisia järjestelyjä on tarkasteltu uudelleen.Elintarvikealaa leimaa lisääntynyt innovatiivisuus ja teknisyys, ja tarve saada nopeasti luotettavia ja vankkoja tieteellisiä lausuntoja on asettanut huomattavia paineita tieteellisten lausuntojen hankintajärjestelmälle EU:ssa (lausunnot saadaan tiedekomiteoilta). Yhteisön lainsäädännössä edellytetään yhä useammin tieteellisten arvioiden tekemistä kansalaisten edun nimissä. Tarpeeseen vastaavat tätä nykyä tiedekomiteat, jotka on perustettu tiedekomiteoiden perustamisesta kuluttajien terveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden alalla tehdyllä komission päätöksellä 97/579/EY [2] ja tieteellisen ohjauskomitean perustamisesta tehdyllä komission päätöksellä 97/404/EY. [3] Kun tarve lausuntoihin on lisääntynyt, järjestelmät ovat joutuneet lujille. Tämä koskee niin komiteoiden kykyä tehdä turva-arvioita tieteellisistä asiakokonaisuuksista kuin laajempienkin kansanterveyskysymysten arviointia.[2]  EYVL L 237, 28.8.1997.[3]  EYVL L 169, 27.6.1997.Tässä ehdotuksessa paneudutaan niihin organisatorisiin muutoksiin, joita tarvitaan tieteellisten lausuntojen hankkimisessa sekä yhteistyön tiivistämisessä jäsenvaltioiden kanssa, jotta asiantuntemuksesta saadaan paras mahdollinen hyöty.Valkoisessa kirjassa elintarvikkeiden turvallisuudesta ehdotettiin Euroopan elintarvikeviranomaisen perustamista. Viranomainen tarkastelisi erityisesti elintarviketurvallisuuteen suoraan tai välillisesti liittyviä tieteellisiä kysymyksiä ja tiedottaisi avoimesti tällaisista kysymyksistä. Valkoisen kirjan pohjalta käydyt julkiset ja toimielintenväliset kuulemiset vahvistivat, että tieteellisellä ja teknisellä asiantuntemuksella varustetun Euroopan elintarvikeviranomaisen perustamista pidetään laajalti tehokkaimpana menetelmänä vastata kasvaviin tarpeisiin ja palauttaa kansalaisten luottamus alaan. Tämä asetusehdotus on vastaus valkoisessa kirjassa tehtyyn sitoumukseen, ja se tarjoaa konkreettisen perustan viranomaisen toiminnalle määrittelemällä sen toiminta-ajatuksen, tehtävät, organisaatiojärjestelyt ja toiminta-alan.Ehdotuksessa pohditaan myös loogisimpia ja tehokkaimpia järjestelyjä tieteellisen ja muun tiedon keräämiseen, kehittyvien terveysriskien havaitsemista ja elintarvikeviranomaisen roolia elintarviketurvallisuuteen liittyvissä kriiseissä. Asetuksella perustetaan elintarvikkeita ja rehuja varten nopea hälytysjärjestelmä, joka yhtenäistää ja parantaa nykyisen järjestelmän toimintaa.Asetusehdotuksessa linjataan ne menettelyt ja vastuut, joita sovelletaan, kun EU:n elintarvikehuollossa havaitaan vakava terveysriski, olipa kyseinen tuote peräisin yhteisöstä tai sen ulkopuolelta.Seuraavassa osassa käsitellään asetuksen I ja II lukua.OSA 11.1 Yleisen elintarvikelainsäädännön yleistavoitteetYksi ehdotuksen tavoitteista on tarjota elintarvikelainsäädännölle yhteinen ja kattava perusta. Ehdotuksessa määritellään elintarvikelainsäädännön pohjaksi yhteiset perusteet ja termit ja luodaan lainsäädännön yleiskehys.Keskeisiä säännöksiä:Elintarvikelainsäädännön on tarjottava terveydelle korkeatasoinen suoja.Turvallisten elintarvikkeiden ja rehujen sisämarkkinoiden tehokas toiminta on varmistettava.Johdonmukaisuutta ja oikeusvarmuutta parannetaan selkeillä määritelmillä, esim.  elintarvikkeen määritelmällä.Elintarvikelainsäädännön on perustuttava laadukkaisiin, avoimiin ja riippumattomiin tieteellisiin neuvoihin, joissa sovelletaan riskianalyysin kolmea toisiinsa kytkeytyvää komponenttia eli riskinarviointia, riskinhallintaa ja riskiviestintää.Päätetään ennalta varautumisen periaatteen mukaisesti tilapäistoimista, kun havaittu terveysriski on liian suuri hyväksyttäväksi mutta terveysriskin kattavaan arviointiin tarvitaan lisää tieteellistä tietoa.Kuluttajalla on oikeus olla joutumatta johdetuksi harhaan ja oikeus saada tarkkoja tietoja.Elintarvikkeiden, rehujen, valmistusaineiden ja elintarviketuotantoon käytettävien eläinten vaiheet on voitava jäljittää.Vastuu elintarvikkeiden ja rehujen turvallisuudesta on ensi sijassa yrityksillä.Vastuu elintarvikelainsäädännön noudattamisesta on jäsenvaltioilla.Toimijoiden on varmistettava, että markkinoille saatetaan vain turvallisia elintarvikkeita ja rehuja.Yhteisön kansainväliset velvoitteet erityisesti kaupankäynnin alalla otetaan huomioon.Elintarvikelainsäädännön laatimisessa ja siihen liittyvien tietojen julkistamisessa noudatetaan avoimuutta.Määritellään rehuyritysten vastuu tilanteessa, jossa niiden tuotteet tai toiminta saattaa vahingoittaa elintarviketurvallisuutta.1.2 Elintarvikkeen määritelmä ja muut määritelmätVaikka yhteisön tasolla on varsin runsaasti elintarvikelainsäädäntöä, "elintarviketta" ei ole määritelty. Sekä vihreässä kirjassa elintarvikelainsäädännön yleisistä periaatteista [4] että valkoisessa kirjassa elintarvikkeiden turvallisuudesta ehdotetaan, että selkeyden ja oikeusvarmuuden lisäämiseksi termille olisi annettava määritelmä ja sen käytöstä olisi päätettävä tulevissa elintarvikelainsäädäntöön liittyvissä ehdotuksissa. Vaikkei "elintarviketta" olekaan määritelty Euroopan tasolla, sillä katsotaan yleisesti tarkoitettavan ruoansulatuskanavan kautta nautittavia aineita, ainesosia, raaka-aineita, lisäaineita ja ravintoaineita juomat mukaan luettuina mutta ei lääkkeitä, kosmeettisia aineita eikä tupakkaa. Määritelmään kuuluvat elintarvikkeiden tuotannosta ja jalostuksesta peräisin olevat jäämät, kuten eläinlääkintätuote- ja torjunta-ainejäämät. Elävinä syötäviä eläimiä (kuten ostereita) pidetään yleisesti elintarvikkeina toisin kuin eläviä eläimiä, jotka on teurastettava ennen syömistä - niiden kohdalla rajana on teurastushetki.[4]  Vihreä kirja elintarvikelainsäädännön yleisistä periaatteista, huhtikuu 1997.Useimmissa jäsenvaltioissa on käytössä elintarvikkeen määritelmä, ja kansainvälisesti se on määritelty Codex Alimentariuksessa.Ehdotettava määritelmä kuvastaa sitä, mitä elintarvikkeilla yleisesti tarkoitetaan yhteisön toimenpiteissä. Sen pohjana on Codex Alimentariuksessa oleva määritelmä. Määritelmässä otetaan huomioon vakiintuneet määritelmät jäsenvaltioiden lainsäädännössä.Määritelmäehdotus kattaa kaikki aineet, jotka on tarkoitettu tai joiden voidaan kohtuudella olettaa päätyvän ihmisten nautittaviksi. Ilmaisulla kohtuudella olettaa pyritään varmistamaan, että ainetta (esim. palmuöljyä), jonka voidaan kohtuudella odottaa joutuvan elintarvikeketjuun mutta myös muiden toimialojen käyttöön, käsitellään yhtä huolellisesti kuin elintarvikkeita, kunnes on selvää, ettei aine päädy elintarvikkeeksi.Raaka-aineiden ja valmistusaineiden lisäksi määritelmään kuuluu juomavesi. Tämä ei kuitenkaan rajoita juomaveden laadusta annetuissa neuvoston direktiiveissä 80/778/ETY [5] ja 98/83/EY [6] vahvistettujen vettä koskevien standardien ja vaatimusten soveltamista.[5]  EYVL L 229, 30.8.1980, s. 11.[6]  EYVL L 330, 5.12.1998, s. 32.Termi "elintarvikelainsäädäntö" kattaa ehdotuksessa kuitenkin laajan joukon muitakin kuin vain elintarvikkeisiin liittyviä säännöksiä. Sen alaan kuuluvat kaikki toimenpiteet, jotka koskevat elintarvikkeiden kanssa kosketuksiin tarkoitettuja materiaaleja ja aineksia, maatilalla käytettävät menettelyt samoin kuin toimenpiteet, jotka koskevat elintarviketuotantoon käytettäville eläimille annettavia rehuja, jos niillä on suora tai välillinen vaikutus elintarvikkeiden turvallisuuteen.Elintarvikkeen ja muiden käsitteitten määrittelemisellä halutaan päästä oikeusvarmuuteen EU:n tulevassa elintarvikelainsäädännössä sekä antaa käsitteille yhteinen sisältö yhteisön tasolla.1.3 Elintarvikelainsäädännön yleistavoitteetEhdotuksessa asetetaan elintarvikelainsäädännölle perusperiaatteet. Siinä vahvistetaan kuluttajan oikeus turvallisiin elintarvikkeisiin sekä täsmällisiin ja totuudenmukaisiin tietoihin, joiden perusteella hän voi suunnitella ruokavalionsa. Ehdotus täydentää perustamissopimuksessa olevia elintarvikkeisiin liittyviä vaatimuksia ja määräyksiä yhteisön vastuusta varmistaa ihmisten terveydelle korkeatasoinen suoja muotoiltaessa yhteisön politiikkaa ja toimia ja pantaessa niitä täytäntöön.Elintarvikelainsäädännölle asetetaan ehdotuksessa perustavoitteiksi varmistaa sisämarkkinoitten tehokas toiminta ja suojata samalla ihmisten terveys, turvallisuus ja kuluttajien edut. Elintarvikelainsäädännön perustana on yhtenäinen toimintamalli, joka ulottuu maatilalta loppukuluttajalle - siihen kuuluu mm. maatilalla toteutettavia toimia. Vaatimuksia asetetaan myös rehuyrityksille, kun elintarviketurvallisuus on suoraan tai välillisesti kyseessä. Pellolta pöytään -mallia on toteutettu jo komission ehdotuksessa yhteisön elintarvikehygieniasääntöjen tarkistamisesta. Periaatetta sovelletaan jatkossa muillakin aloilla yleisperiaatteena.Elintarvikelainsäädännön yleisinä tavoitteina on myös eläinten ja kasvien terveyden ja elämän sekä ympäristön suojeleminen, kun tämä sopii yhteen toimenpiteen luonteen kanssa.Elintarvikelainsäädännön aiheena on niin jäsenvaltioissa kuin yhteisönkin tasolla terveyden suojeleminen, mutta sillä suojellaan muitakin kuluttajien etuja: torjutaan vilpillisiä menettelyjä (mm. elintarvikkeen väärentämistä) ja turvataan kuluttajien oikeus saada paikkansapitäviä tietoja. Tässä ehdotuksessa laajennetaan tuotteitten merkinnöistä ja mainonnasta annetun yhteisön lainsäädännön täsmällisiä säännöksiä vahvistamalla yleisesti sovellettava periaate, joka kieltää kuluttajien johtamisen harhaan.1.4 Elintarvikelainsäädännön tieteellinen perusta ja riskianalyysin periaatteetEhdotuksessa vahvistetaan elintarvikelainsäädäntöön sovellettavan riskianalyysin periaatteet ja luodaan rakenteet ja menetelmät tieteelliseen ja tekniseen arviointiin, josta vastaa lähinnä Euroopan elintarvikeviranomainen. Toimenpiteen luonteen mukaan elintarvikelainsäädäntö ja erityisesti elintarviketurvallisuuteen liittyvät toimenpiteet perustuvat vahvaan tieteelliseen näyttöön. Euroopan yhteisö on ollut eturivin toimijoita riskianalyysin periaatteitten kehittämisessä ja sen myötä niiden kansainvälisessä tunnustamisessa. Asetusehdotuksessa esitetään elintarvikelainsäädännön perustaksi - kulloinkin harkittavan toimenpiteen mukaan - riskianalyysin kolmea toisiinsa kytkeytyvää periaatetta eli riskinarviointia, riskinhallintaa ja riskiviestintää. Kaikki elintarvikelainsäädäntö ei suinkaan edellytä vahvaa tieteellistä pohjaa: sellaista ei tarvita esim. kuluttajille suunnatussa tiedottamisessa tai harhaanjohtavien menettelyjen ehkäisyyn liittyvässä lainsäädännössä.Tässä ehdotuksessa edellytetään, että riskin tieteellinen arviointi tehdään riippumattomasti, objektiivisesti ja avoimesti ja että se perustuu parhaisiin käytettävissä oleviin tieteellisiin menettelyihin.Riskinhallinnassa vertaillaan toimintavaihtoehtoja riskinarvioinnin tulosten valossa ja valitaan tarvittaessa sopivat toimenpiteet riskin torjumiseksi, vähentämiseksi tai poistamiseksi, kun tavoitteena on varmistaa terveyden suojelulle yhteisössä asianmukaiseksi katsottu korkea taso. Riskinhallinnan yhteydessä päättäjien on tieteellisen riskinarvioinnin lisäksi tarkasteltava lukuisia tietoja. Niitä ovat esimerkiksi riskin kurissapidon toteutettavuus, tehokkaimmat lievittämiskeinot sen mukaan, missä elintarvikeketjun osassa ongelma ilmenee, tarvittavat käytännön järjestelyt sekä sosioekonomiset ja ympäristövaikutukset. Riskinhallintatoimet eivät näin ollen perustu pelkästään riskin tieteelliseen arviointiin, vaan niissä otetaan huomioon koko joukko muitakin käsiteltävän kysymyksen kannalta perusteltuja tekijöitä.Riskiviestintä on riskianalyysin kolmas vaihe - ei suinkaan viimeinen, sillä se sisältää itse asiassa ne kaikki. Riskiviestintä on interaktiivinen prosessi, jossa riskin arvioinnista ja hallinnasta vastaavat ja muut osapuolet vaihtavat tietoja ja näkemyksiä riskistä. Erityisesti riskin arvioinnista ja sen hallinnasta vastaavat tarvitsevat riskinarviointiprosessissa riskiviestintää, jolla esim. varmistetaan riskinarvioinnin merkitys riskin hallinnasta vastaavien toteaman ongelman kannalta. Riskiviestintää tarvitaan myös riskinarvioinnin jälkeen: silloin toimitetaan riskinhallintaan liittyvän päätöksen syyt ja itse päätös kaikkien osapuolten tietoon. Tässä ehdotuksessa asetetaan perusta riskianalyysin kaikille elementeille sovellettavaksi tapauksissa, jotka suoraan tai välillisesti vaikuttavat elintarviketurvallisuuteen.1.5 Ennalta varautumisen periaateTämä ehdotus soveltaa elintarvikelainsäädäntöön sitä katsantokantaa, jonka komissio hiljattain esitti tiedonannossaan ennalta varautumisen periaatteesta. [7] Periaate on tunnustettu vaihtoehto, jota riskin hallinnasta vastaavat voivat käyttää joutuessaan tekemään terveyden tai ympäristön suojeluun tähtääviä päätöksiä tilanteessa, jossa riskistä ei ole vakuuttavia tieteellisiä tietoja tai tiedot ovat joiltakin osiltaan puutteellisia.[7]  KOM (2000) 1 lopullinen. Tiedonanto ennalta varautumisen periaatteesta.Ennalta varautumisen periaatteeseen on nojauduttava sellaisissa oloissa, joissa riskinhallinnasta vastaavien tahojen tekemien havaintojen mukaan on kohtuulliset syyt epäillä hyväksyttävää vakavamman terveysriskin esiintymistä mutta havaintoa tukevat tiedot eivät välttämättä ole niin täydellisiä, että niiden perusteella voitaisiin tehdä kattava arvio riskistä. Näissä erityisoloissa päättäjät tai riskin hallinnasta vastaavat osapuolet voivat päättää ennalta varautumisen periaatteen perusteella ryhtymisestä toimiin terveyden suojelemiseksi sillä aikaa, kun riskiä koskevia tietoja täydennetään ja analysoidaan. Tässä ehdotuksessa selvitetään ennalta varautumisen periaatteen soveltamista elintarvikelainsäädännön yhteydessä. Tämä on linjassa myös sen kanssa, että kyseisen periaatteen soveltaminen elintarviketurvallisuudessa hyväksytään kansainvälisesti yhä laajemmin.1.6 JäljitettävyysHiljattaiset elintarvikeskandaalit (syinä BSE ja dioksiini) ovat osoittaneet, että rehun ja elintarvikkeitten (myös ainesosien ja elintarvikelähteiden) tunnistettavuus on kuluttajansuojan kannalta ensiarvoinen tekijä. Jäljitettävyys helpottaa elintarvikkeitten vetämistä pois markkinoilta ja antaa mahdollisuuden tarjota kuluttajille kohdennettuja ja paikkansapitäviä tietoja kyseisistä tuotteista. Komissio on vastikään tehnyt elintarvikehygienialainsäädännön uudistamiseen tähtääviä ehdotuksia, joissa asetetaan yleiset hygieniaongelmiin liittyvät vaatimukset. Käsillä oleva ehdotus laajentaa näitä toimia. Asetusehdotuksessa sallitaan poikkeukset jäljitettävyysvaatimuksista niillä aloilla, joilla niiden toteuttaminen ei ole käytännössä mahdollista. Tarvittaessa säädetään toisaalta täsmällisemmistä vaatimuksista.Ehdotuksessa edellytetään, että kaikilla rehu- ja elintarvikeyrityksillä on käytössä järjestelmät, joilla voidaan tunnistaa elintarvikkeitten, rehujen ja elintarviketuotantoon käytettävien eläinten toimittaja sekä ne tahot, joille yritykset ovat niitä toimittaneet. Tiedot olisi pyynnöstä annettava asiassa toimivaltaisten viranomaisten käyttöön. Sama koskee myös maahantuojia: niiden on pystyttävä tunnistamaan tuotteen viejä kolmannessa maassa. Vaatimus on rajattu siten, että yritysten on pystyttävä tunnistamaan vähintään edellinen ja seuraava porras tuotanto- ja toimitusketjussa, ellei pitemmälle ulottuvasta jäljitettävyydestä ole erikseen säädetty.1.7 VastuualueetEräillä Euroopan elintarvikelainsäädännön osa-alueilla - erityisesti hygienialainsäädännössä - vastuu lainsäädännön noudattamisen varmistamisesta erityisesti elintarviketurvallisuuden osalta on ensisijaisesti elintarvikeyrityksillä. Tätä periaatetta on täydennettävä ja tuettava riittävällä ja tehokkaalla valvonnalla, josta huolehtivat jäsenvaltioiden viranomaiset. Periaate ei sovi yhtä laajasti eräisiin muihin elintarvikelainsäädännön osa-alueisiin. Tässä ehdotuksessa periaate ulotetaan koskemaan koko elintarvikelainsäädäntöä. Alan lainsäädäntö on tällöin otettava yleiseen tarkasteluun ja selvitettävä, noudatetaanko siinä edellä kuvattua vastuuperiaatetta vai onko yhteisön lainsäädännössä säännöksiä, joilla rehu- tai elintarvikeyritykset suotta vapautetaan vastuusta siten, että niissä säädetään annetun tavoitteen toteuttamiskeinoista sen sijaan että asetettaisiin täsmällinen tavoite.1.8 Elintarvikkeiden ja rehujen turvallisuudelle asetettavat vaatimuksetKäsillä olevassa ehdotuksessa pyritään määrittelemään elintarvikkeiden turvallisuudelle asetettava vaatimus. Eurooppalaisen elintarvikelainsäädännön aukkokohtiin kuuluu, ettei siinä ole kattavaa periaatetta, jonka mukaan markkinoille saa tuoda vain turvallisia elintarvikkeita. Periaate on kuitenkin käytössä useiden jäsenvaltioiden lainsäädännössä. Ehdotuksella pyritään täyttämään tämä aukko asettamalle elintarvikkeiden turvallisuudelle kaksitahoinen vaatimus: elintarvike ei saa olla haitallinen terveydelle eikä soveltumaton ihmisravinnoksi eikä toisaalta saastunut siten, ettei olisi kohtuullista odottaa, että sitä käytetään alkuperäisen käyttötarkoituksensa mukaan ihmisravinnoksi.Elintarviketta pidetään vaarallisena, jos yksikin edellisistä vaatimuksista jää täyttymättä. Käsitteitä käytetään kansainvälisesti Codex Alimentariuksessa ja kansallisesti eräiden jäsenvaltioiden säädöksissä.Mahdollinen haitallisuus terveydelle määritellään ehdotuksessa tarkemmin, koska käsitettä voitaisiin tulkita laajasti. Kun selvitetään, onko elintarvike mahdollisesti haitallinen terveydelle, on tärkeää ottaa huomioon elintarvikkeen todennäköinen, kohtuullisesti ennakoitavissa oleva käyttö sekä sen jatkojalostus tai -käsittely. Esimerkiksi kypsentämisen tai muun käsittelyn jälkeen nautittavaksi tarkoitetut raa'at elintarvikkeet, joiden tuotannossa on noudatettu asianmukaista hygieniaa, saattavat sisältää pieniä määriä haitallisia bakteereja, jotka tuhoutuvat tavanmukaisessa käsittelyssä, joihin luetaan myös uudet käsittelymenetelmät, säteilytys ja kypsentäminen. Raakana nautittavissa elintarvikkeissa vastaavat bakteerimäärät eivät kuitenkaan olisi hyväksyttäviä. Vaikka tuotteen käsittely saattaa poistaa jonkintyyppiset riskit, tämä ei vapauta yritystä vastuusta varmistaa, että elintarviketurvallisuus otetaan huomioon koko tuotantoketjun pituudelta ja että käytettävät menettelyt ovat mahdollisten hyviksi osoittautuneiden toimintamallien ja erityisten määräysten mukaisia.Vaatimus koskee paitsi akuutteja vaikutuksia myös mahdollisia pitkäaikaisvaikutuksia. Esimerkiksi prionien tai pitkän itämisajan vaativien mikro-organismien tapauksessa  kerta-altistus voi aiheuttaa myöhemmin esiin tulevia haittoja. Elintarvikkeen mahdollista haitallisuutta terveydelle määritettäessä on otettava huomioon myös kasautuvat vaikutukset kuluttajan terveyteen.Tiettyjä elintarvikkeita markkinoidaan erityisen herkille kuluttajille, ja elintarvikkeen turvallisuutta määritettäessä onkin otettava huomioon sen mahdolliset haittavaikutukset näiden ryhmien terveyteen. Kuluttajilla on oikeus valita minkätyyppisiä elintarvikkeita he syövät ja kuinka paljon. Heillä on oikeus päättää itse ruokavaliostaan. Jos tietoa on annettu tuotteen merkinnässä tai muuten taikka sitä on yleisesti saatavilla, mutta kuluttaja ei ota tarjottua tietoa huomioon päättäessään ruokavaliostaan vaan nauttii ruokaa epätavallisia määriä, mikä voi lopulta johtaa terveyshaittoihin, kyseistä elintarviketta ei pidetä asetuksessa tarkoitettuna vaarallisena elintarvikkeena, kunhan muut elintarvikelainsäädännön vaatimukset täyttyvät.Vaarallisena pidetään asetuksessa myös ihmisravinnoksi sopimatonta tai saastunutta elintarviketta. Esimerkiksi pilaantunut elintarvike ei välttämättä ole mahdollisesti haitallista terveydelle, mutta se ei sovi ihmisravinnoksi ja saattaa olla haitallista terveydelle. Kun kyse on tällaisesta elintarvikkeesta, todellista tai todennäköistä terveyshaittaa voi olla mahdoton näyttää toteen. Sopimattomuus ihmisravinnoksi on sen vuoksi liitetty asetusehdotukseen turvallisuutta määrittävänä tekijänä.Elintarvike, jossa on esimerkiksi hyönteisen osia, tai naudanliha, jossa on naudan karvoja, ei välttämättä ole haitallista terveydelle, mutta ei ole myöskään kohtuullista odottaa, että niitä käytettäisiin ihmisravinnoksi. Tällainen elintarvike pitäisi voida julistaa vaaralliseksi ilman, että olisi näytettävä toteen, että se voi olla mahdollisesti haitallista terveydelle.Jos elintarvikeyritys varmistaa, että sen tuottamat elintarvikkeet ovat kyseiseen elintarvikkeeseen sovellettavien säännösten mukaisia, yrityksen katsotaan täyttäneen elintarvikkeen turvallisuusvaatimuksiin liittyvän vastuunsa. Jos elintarvike on siihen sovellettavien säännösten mukainen mutta toimivaltaiset viranomaiset pitävät sitä vaarallisena, viranomaiset voivat poistaa sen markkinoilta tai määrätä sille rajoituksia muin toimenpitein.Elintarvikealan toimijoiden ensisijaisen vastuun vahvistamiseksi tässä ehdotuksessa asetetaan kaikille elintarvikeyrityksille yleinen velvollisuus varmistaa omien vaikutusmahdollisuuksiensa puitteissa, että markkinoille saatettavat elintarvikkeet noudattavat turvallisuuden periaatteita. Ehdotuksessa asetetaan elintarvikeyrityksille myös se yleinen vaatimus, että niiden on ilmoitettava toimivaltaisille viranomaisille, jos jonkin elintarvikkeen epäillään olevan vaarallinen, ja avustettava viranomaisia kaikin keinoin, jotta varmistetaan, että kuluttajan terveyttä suojellaan. Kun vakava riski on todettu, toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava siitä Euroopan elintarvikeviranomaiselle nopean hälytysjärjestelmän kautta.Elintarvikeyritysten on ehdotuksen mukaan vedettävä elintarvike pois markkinoilta, elleivät muut keinot riitä kuluttajan suojelemiseen. Niiden on tiedotettava kuluttajille tarpeesta vetää tuote pois markkinoilta.Viimeaikaiset kokemukset ovat selvästi viitanneet siihen, että eläinrehu on keskeisiä syitä ongelmiin elintarvikkeitten turvallisuudessa. Ehdotettavalla asetuksella pyritään varmistamaan, että elintarviketurvallisuus otetaan huomioon kaikissa toimintavaiheissa, joilla voi olla siihen vaikutusta. Sen vuoksi elintarvikeyritysten on varmistettava, etteivät niiden vastuulla olevat rehut voi aiheuttaa elintarviketurvallisuuteen liittyviä ongelmia eivätkä niiden menettelyt vaaranna sitä. Asetuksessa edellytetään, että markkinoille tuodaan vain turvallista rehua ja että kyseisellä rehulla ruokituista eläimistä peräisin olevien elintarvikkeiden turvallisuus varmistetaan. Elintarvikeyritysten vastuu ulottuu myös velvollisuuteen poistaa tuotteita markkinoilta ja ilmoittaa toimivaltaisille viranomaisille, kun niiden tietoon tulee, että rehu voi vaarantaa elintarvikkeiden turvallisuuden.1.9 Kansainväliset velvoitteet ja elintarvikekauppaEhdotuksessa vahvistetaan yhteisön sitoutuminen kansainvälisiin velvoitteisiinsa ja erityisesti Maailman kauppajärjestön alaisiin sopimuksiin terveys- ja kasvinsuojelutoimista ja kaupan teknisistä esteistä. Siinä korostetaan Euroopan yhteisön sitoutumista elintarvikkeiden kansainvälisten teknisten standardien kehittämiseen.Ehdotuksen mukaan yhteisö myötävaikuttaa kansainvälisten standardien kehittämiseen ja ottaa ne huomioon elintarvikelainsäädäntöä muotoiltaessa. Codex Alimentariuksen sisältämät ja Kansainvälisen eläintautijärjestön muotoilemat tekstit ovat lisänneet painoarvoaan WTO:n sopimuksissa elintarvikelainsäädännön alalla. Terveys- ja kasvinsuojelutoimia koskevan sopimuksen mukaisesti näiden standardien noudattamista pidetään sopimusvelvoitteitten noudattamisena. Sopimuspuolet voivat edellyttää tuotteilta parempaa suojaa terveydelle ja toteuttaa riskinarviointiin perustuvia toimenpiteitä. Myös kaupan teknisiä esteitä koskevassa sopimuksessa vahvistetaan, että sopimuspuolten on pohjattava sääntelytoimensa kansainvälisiin standardeihin, paitsi jos standardi ei ole tehokas tai tarkoituksenmukainen keino sopimuspuolen oikeutettujen tavoitteitten saavuttamiseen. Tässä ehdotuksessa todetaan, että yhteisön on otettava kummankin edellä mainitun sopimuksen kansainväliset standardit huomioon. Samalla korostetaan kuitenkin perustamissopimuksen vaatimusta terveyden korkeatasoisesta suojelusta sekä muita elintarvikelainsäädännölle ehdotuksessa asetettavia tavoitteita. Kansainväliset standardit otetaan huomioon vain siinä tapauksessa, ettei niillä horjuteta terveyden korkeatasoista suojelua ja muita elintarvikelainsäädännön tavoitteita.Euroopan yhteisön elintarviketalous on merkittävä tekijä maailmanmarkkinoilla: se on aktiivinen elintarvikkeitten tuottaja, viejä ja tuoja. Yhteisön kannalta on siis olennaista varmistaa, että yhteisön elintarvikelainsäädännön korkeat standardit hyväksytään laajalti kansainvälisesti ja että kuluttajia suojellaan niin yhteisössä kuin kolmansissakin maissa. Kuluttajien ja kauppakumppanien luottamusta lujittamalla elintarviketurvallisuus parantaa Euroopan elintarviketeollisuuden kilpailukykyä. Yhteisö ottaa huomioon myös sellaiset standardit, joiden hyväksymismenettely on edennyt viimeisiin vaiheisiinsa niistä vastaavien kansainvälisten elinten sääntöjen mukaisesti.Euroopan yhteisö on osallistunut aktiivisesti kaupan kansainvälisten sääntöjen ja standardien kehittämiseen, ja se on sitoutunut turvallisten ja terveellisten elintarvikkeitten vapaaseen kauppaan. Ehdotettavassa asetuksessa vahvistetaan yleisperiaatteet elintarvikkeitten kansainvälisen kaupan perustaksi. Tavoitteena on, että elintarvikelainsäädäntöä kehitetään niin, ettei se mielivaltaisesti tai perusteettomasti syrji yhtäkään kansainvälistä kauppakumppania eikä muodosta peiteltyä kaupan estettä. Ehdotuksessa korostetaan, että yhteisö on sitoutunut kehittämään vastaavuussopimuksia ja muita kauppasopimuksia sopivissa oloissa.1.10 AvoimuusperiaateTässä ehdotuksessa luodaan puitteet, joiden avulla eri osapuolten osallistumista voidaan lisätä elintarvikelainsäädännön laatimisen kaikissa vaiheissa. Lisäksi vahvistetaan tarvittavat menettelyt kuluttajien elintarvikelainsäädäntöä kohtaan tunteman luottamuksen lisäämiseksi.Jotta elintarvikelainsäädäntö olisi onnistunutta, sen on hankittava kuluttajien luottamus. Luottamus onkin sen vuoksi yhteisön toimien ensisijainen tavoite elintarvikealalla. Luottamuksen rakentamiseksi lainsäädännön on oltava avointa ja julkisten kuulemismenettelyjen tehokkaita. Olennaista on parantaa tiedotusta elintarviketurvallisuudesta ja mahdollisten riskien merkityksestä; täyttä avoimuutta edellytetään myös tieteellisissä lausunnoissa, joita tiedekomiteat antavat komissiolle.Seuraavassa osassa käsitellään asetuksen III lukua.OSA 22.1 Euroopan elintarvikeviranomainen Valkoisessa kirjassa elintarvikkeiden turvallisuudesta analysoitiin elintarviketurvallisuuspolitiikan taustalla olevia tieteellisiä tekijöitä. Analyysin perusteella ehdotettiin, että perustettaisiin Euroopan elintarvikeviranomainen vastaamaan yhteisön tarpeisiin uudella vuosituhannella. Euroopan elintarvikeviranomainen paitsi edesauttaisi kuluttajien terveyden korkeatasoista suojelua myös pyrkisi palauttamaan kuluttajien luottamuksen elintarviketurvallisuuteen ja pitämään sitä yllä. Kuluttajien luottamuksen voittamiseksi viranomaisen olisi perustettava toimintansa mahdollisimman korkeatasoiseen tieteelliseen asiantuntemukseen, riippumattomuuteen ja avoimuuteen. Elintarvikeviranomainen siirtää elintarvikelainsäädännön yleiset periaatteet ja vaatimukset käytäntöön ja parantaa keskeisesti ihmisten terveyden suojelua ja kuluttajien luottamusta.Valkoisen kirjan kaavailujen mukaan Euroopan elintarvikeviranomaisen keskeisenä tehtävänä olisi antaa yhteisölle sen tarvitsemaa riippumatonta tieteellistä ja teknistä neuvontaa, joka tukee yhteisön politiikkaa ja lainsäädäntöä elintarviketurvallisuuden, ravitsemuksen, eläinten terveyden ja hyvinvoinnin ja kasvien terveyden alalla sekä EU:n että kansainvälisellä tasolla.Valkoisessa kirjassa painotettiin, että viranomaisen olisi toiminnassaan nojattava periaatteeseen, jonka mukaan riskinarviointi ja riskinhallinta erotetaan toisistaan, ja että sen olisi noudatettava komission, Euroopan parlamentin ja neuvoston soveltamia toimintalinjoja ja niiden oikeudellisia velvoitteita.Euroopan elintarvikeviranomaisen päätehtävänä on antaa yhteisölle ensiluokkaisia ja riippumattomia tieteellisiä lausuntoja. Sen lisäksi viranomaisen ehdotetaan vastaavan nopean hälytysjärjestelmän (joka kattaa sekä elintarvikkeet että rehut) päivittäisestä toiminnasta ja omaksuvan keskeisen roolin komission vastuulle kuuluvassa kriisinhallinnassa. Se tuo kaikkien ulottuville selkeitä tietoja kaikista toimenkuvaansa liittyvistä kysymyksistä, mikä on olennainen osa kuluttajien luottamuksen palauttamista. Viranomaisella on oikeus tiedottaa oma-aloitteisesti kaikista edellä tarkoitetuista kysymyksistä. Tämä auttaa merkittävällä tavalla varmistamaan, etteivät kuluttajien elintarviketurvallisuutta kohtaan tuntemat huolet jää yhteisön päätöksenteossa huomiotta.Komissio ehdotti lisäksi, että Euroopan elintarvikeviranomaiselle uskottaisiin merkitykseltään perustava tehtävä kerätä ja analysoida tietoja, joiden avulla voitaisiin luonnehtia ja seurata elintarvikkeitten turvallisuuteen liittyviä seikkoja yhteisössä. Tällaisia menetelmiä ei tällä hetkellä ole käytettävissä, vaikka kyseiset tiedot ovat ratkaisevan tärkeitä, jotta voidaan havaita riskitilanteet jo varhaisessa vaiheessa, löytää yhteisön lainsäädännön aukkokohdat ja tehdä kattavia riskinarviointeja monilla aloilla.Valkoisessa kirjassa todettiin, että nykyisen tieteellisten neuvojen antamisessa käytettävän järjestelmän toimivuutta haittaa kapasiteettipula. Se on johtanut vakaviin viivästyksiin niiden lausuntojen saamisessa, joita tarvitaan kuluttajien terveyden kannalta tärkeitten seikkojen hallintaan samoin kuin tuotteitten, aineitten ja prosessien hyväksymiseen yhteisön järjestelmän mukaisesti. Olisikin järjestettävä sisäinen tieteellinen tukipalvelu, joka hoitaisi suuren osan komiteoitten valmistelutyöstä, jolloin tieteellisten komiteoitten jäsenet voisivat keskittyä riskinarvioinnin olennaisiin ongelmiin.Jotta saataisiin aikaan nykyaikainen järjestelmä, joka tarjoaa yhteisölle oikea-aikaista tieteellistä ja teknistä tukea elintarvikeviranomaisen toimivaltuuksiin kuuluvissa kysymyksissä, on ehdottomasti nivottava yhteen jäsenvaltioiden asiantuntemus ja resurssit erilaisten verkkojen kautta. Tukipalvelulla on merkitystä viranomaisen työn kaikkien  osa-alueiden kannalta - niistä mainittakoon mm. valmistelutyö tieteellisiä komiteoita varten, tietojen keruu sekä kehittymässä oleviin riskeihin liittyvät seikat. Olennainen osa Euroopan elintarvikeviranomaisen toimintaa on koordinoinnin ja jäsenvaltioiden yhteistyön kautta tuoda lisäarvoa siihen nähden, mitä nykyisellä järjestelmällä voidaan saavuttaa.Kuluttajien luottamus on Euroopan elintarvikeviranomaisen toimien yleisen onnistumisen kannalta ensiarvoista. Luottamuksen palauttaminen onnistuu valkoisen kirjan mukaan vain, kun viranomainen toimii riippumattomana ulkoisista paineista ja kun kaikki osapuolet tunnustavat toiminnan riippumattomuuden. Viranomaisen perussäännössä onkin varmistettava sen riippumattomuus, avoimuus, edustavuus ja vastuullisuus.2.2 Toiminta-ajatus ja tehtävätEuroopan elintarvikeviranomainen tarvitsee laajan toimeksiannon, jos se mielii tarkastella elintarvikeketjua kattavasta näkökulmasta ja tarjota yhtenäisen tieteellisen perustan yhteisön tämän alan politiikalle ja lainsäädännölle. Elintarviketurvallisuuden ja eräiden ravitsemukseen liittyvien seikkojen lisäksi viranomaisen toiminta-alaan kuuluvat myös kasvien ja eläinten terveys ja eläinten hyvinvointi. Sen toimivalta ulottuu kaikkiin sellaisiin seikkoihin, joilla on elintarvikkeitten kulutuksen kautta suora tai välillinen vaikutus kuluttajien turvallisuuteen ja terveyteen. Niinpä siihen kuuluvat kaikki vaiheet elintarvikkeitten ja rehujen alkutuotannosta jalostuksen ja varastoinnin kautta niiden jakeluun lopulliselle kuluttajalle.Komission ehdotuksessa todetaan, ettei elintarvike- ja rehualan kannalta merkittävien tuotteitten turvallisuutta voida arvioida ottamatta huomioon eräitä tärkeitä muihin kuin elintarvikkeisiin liittyviä näkökohtia. On varmistettava, että riskinarvioinnit ovat kattavia ja kaikilla asiaan liittyvillä toimialoilla yhtenäisiä ja että yhteisön järjestelmän piiriin kuuluvien tuotteitten hyväksyntämenettelyissä sovelletaan edelleen yhden luukun periaatetta. Sen vuoksi Euroopan elintarvikeviranomainen varmistaa, että kun lainsäädännössä, joka koskee hyväksynnän myöntämistä elintarvikkeitten tai eläinten turvallisuuden kannalta olennaisille tuotteille tai menetelmille, edellytetään myös ympäristöriskin ja/tai työntekijöiden turvallisuuden arviointia (tällaisia ovat mm. geneettisesti muunnetut kasvit ja siemenet, torjunta-aineet ja elintarvikkeiden lisäaineet), asiaa käsittelee yksi ainoa tiedekomitea tai -lautakunta. Tieteellisen johdonmukaisuuden ja hallinnon tehokkuuden nimissä ehdotetaan, että Euroopan elintarvikeviranomainen arvioi geneettisesti muunnetut organismit myös silloin, kun niitä ei ole tarkoitettu elintarvikkeeksi tai rehuksi. Mitä tulee yhteisön lainsäädäntöön ja politiikkaan, joka liittyy sellaisiin geneettisesti muunnettuihin organismeihin, joita ei ole tarkoitettu ihmisten tai eläinten nautittaviksi, viranomainen rajoittuu pelkästään antamaan tieteellisiä lausuntoja. Näin vältetään sekaannukset siinä, miten ympäristöseikkoihin kuuluva vastuu jakautuu yhteisössä. Käytännössä tämä merkitsee sitä, että kun kyse on geneettisesti muunnetuista organismeista, viranomainen voi suorittaa esimerkiksi tietojenkeruuseen tai syntymässä olevien riskien kartoittamiseen liittyvät tehtävänsä vain, kun kyseiset organismit ovat elintarvikkeita tai rehuja. Asetuksen 22 artiklan n alakohdan mukaisesti komissio voi kuitenkin vapaasti pyytää elintarvikeviranomaiselta lisää tieteellistä tukea kaikkien geneettisesti muunnettujen organismien osalta.Euroopan elintarvikeviranomainen käsittelee myös juomaveteen liittyviä kuluttajan terveyttä koskevia seikkoja.On tärkeää, etteivät elintarvikeviranomaisen ja toisaalta Euroopan lääkearviointiviraston EMEAn roolit sekoitu keskenään. Sen vuoksi ehdotuksessa tehdään selväksi, ettei asetuksen soveltaminen rajoita EMEAn toimintaa sille uskotun toimivallan puitteissa.Huomattakoon, että viranomaisen hoitama nopea hälytysjärjestelmä ja kriisinhallinta on rajattu elintarvikkeitten ja rehujen turvallisuuteen.Ravitsemukseen liittyvästi Euroopan elintarvikeviranomaisen on otettava huomioon tarve varmistaa, että ravitsemusneuvontaa annetaan vain osana laajaa kansanterveyspolitiikkaa. Euroopan elintarvikeviranomaisen on varmistettava, että tieteellisiä lausuntoja saadaan keskeytyksettä erityisiin ravitsemuksellisiin tarkoituksiin tarkoitettujen elintarvikkeiden (yhteisön sääntöjen mukaisesti markkinoitavien erityisruokavaliovalmisteiden, kuten vauvoille, pikkulapsille tai urheilijoille tarkoitettujen elintarvikkeiden) ravitsemuksellisista vaatimuksista sekä koko ajan yleistyvistä ravitsemuksellisista väitteistä ja uuselintarvikkeitten ravitsemuksellisista näkökohdista. On kuitenkin olennaista, että komissio ja jäsenvaltiot yhteensovittavat ravitsemukseen ja terveyteen liittyvää neuvontaa huolellisesti, jottei kuluttajille anneta sekaannusta aiheuttavia tai puutteellisia tietoja.2.3 OrganisaatioEhdotettavan organisaatiorakenteen ansiosta Euroopan elintarvikeviranomaisen toimintaan saadaan helpommin mukaan siihen liittyvät lukuisat eri osapuolet. Rakenne edesauttaa lisäksi toiminnan riippumattomuutta ulkoisista paineista, sen avoimuutta sekä viranomaisen vastuullisuutta demokraattisille elimille. Sen vuoksi ehdotetaan, että Euroopan elintarvikeviranomaisen johtokuntaan kuuluu neljä ministerineuvoston, neljä komission ja neljä Euroopan parlamentin nimittämää edustajaa sekä neljä komission nimeämää kuluttajien ja alan yritysten edustajaa. Komissio uskoo myös, että yhteisön elimenä Euroopan elintarvikeviranomainen varmistaa, että jäsenvaltioiden asiantuntemusta ja resursseja käytetään parhaalla mahdollisella tavalla viranomaisen tavoitteitten hyväksi. Samalla noudatetaan periaatetta riskinarvioinnin ja riskinhallinnan erottamisesta sekä yleistä vaatimusta toiminnan riippumattomuudesta. Niinpä ehdotetaan, että Euroopan elintarvikeviranomaisen yhteyteen perustetaan neuvoa-antava ryhmä, jossa ovat edustettuina vastaavat jäsenvaltioiden elimet. Ryhmän avulla varmistetaan, että eri tiedonkeruuverkot ja tukipalvelut toimivat mahdollisimman tehokkaasti. On selvää, että kunkin jäsenvaltion on pohdittava, miten ne tekevät Euroopan elintarvikeviranomaisen kanssa yhteistyötä ryhmän kautta - kaikilla jäsenvaltioilla ei näet ole erillistä elintarvikevirastoa, ja vaikka olisikin, viraston toimenkuva ei todennäköisesti vastaa Euroopan elintarvikeviranomaiselle ehdotettua laajaa toimeksiantoa.Ehdotuksen mukaisesti ne kuusi riippumatonta tiedekomiteaa, jotka nykyisin antavat komissiolle neuvoja Euroopan elintarvikeviranomaisen toimialaan liittyvissä kysymyksissä, joutuisivat voimakkaiden uudelleenjärjestelyjen ja siirtojen kohteeksi. Komiteat ovat tieteellinen ohjauskomitea ja sen BSE:tä ja TSE:tä käsittelevä työryhmä, elintarvikealan tiedekomitea, eläinten ravitsemusta käsittelevä tiedekomitea, kasveja käsittelevä tiedekomitea, kansanterveyttä koskevia eläinlääkintätoimenpiteitä käsittelevä tiedekomitea sekä eläinten terveyttä ja hyvinvointia käsittelevä tiedekomitea. Rakenteelliset uudelleenjärjestelyt ovat tarpeen, jotta voidaan sujuvoittaa tieteellistä neuvontaa ja ottaa huomioon yhteisön politiikan ja lainsäädännön tämänhetkinen filosofia, kuten maatilalta pöytään -periaatteen soveltaminen elintarvikeketjun turvallisuuteen liittyvissä kysymyksissä. Ehdotettava malli koostuu kahdeksasta pysyvästä riippumattomasta lautakunnasta sekä tiedekomiteasta, jotka kukin oman toimivaltansa puitteissa antavat tieteellisiä lausuntoja kaikissa viranomaisen toimialaan liittyvissä kysymyksissä. Järjestelmällä pyritään myös varmistamaan entistä parempi tieteellinen johdonmukaisuus muilla asiaan liittyvillä aloilla, kuten geneettisesti muunnettuihin tuotteisiin, elintarvikkeitten ja rehujen vierasaineisiin ja mikrobiologiseen riskiin liittyvissä kysymyksissä, sekä ennakoimaan uusia tarpeita, joita voi ilmaantua esimerkiksi terveysväitteitten ja uusrehujen osalta. Järjestelmä on sen vuoksi joustava, että myös lautakuntien toimialan ulkopuolisia kysymyksiä voidaan käsitellä. Tiedekomitea - jossa istuvat myös pysyvien lautakuntien puheenjohtajat - voi huolehtia esimerkiksi kivennäisvesiin, elintarvikkeiden säteilytykseen tai kasvien terveyteen liittyvistä ongelmista. Järjestelmä on näin ollen mahdollisimman joustava ja saatavilla olevan tieteellisen asiantuntemuksen käyttö mahdollisimman hyvää.Tieteellisen neuvonnan laadukkuus varmistetaan, kuten aiemminkin, komission vuonna 1997 vahvistamilla menettelyillä, joiden mukaan tiedemaailman edustajat voivat itse esittää itseään komiteoiden tai lautakuntien jäseniksi. Toiminnanjohtaja huolehtii valintaprosessin hallinnosta ja varmistaa sen avoimuuden, kun taas päätöksen jäseneksi ottamisesta tekee johtokunta.Valkoisessa kirjassa tuotiin esiin nykyisten tiedekomiteoiden kapasiteettipula, jonka vuoksi ne eivät selviydy esiin tulevien kysymysten kasvavasta määrästä ja kiireellisyydestä. Euroopan elintarvikeviranomainen tarjoaa komitealle sihteeristöpalvelut, mutta sen lisäksi se tarvitsee riittävät resurssit voidakseen varmistaa komitean jäsenille riittävät hallinnolliset ja tieteelliset tukipalvelut, jotta nämä voivat omistaa rajallisen aikansa riskinarvioinnin ydinkysymyksiin. Sen vuoksi viranomaisella on oltava varsin runsaasti omaa tieteellistä asiantuntemusta, jonka avulla ja jäsenvaltioiden valmistelutöihin antamalla tuella tiedekomitea ja riippumattomat lautakunnat voivat perustaa työskentelynsä ensisijaisesti vertaisarviointiin. Tiedekomitean ja lautakuntien jäsenet vapautuvat näin suureksi osaksi asiakirjojen yksityiskohtaisesta ja aikaa vievästä valmistelusta ja arvioinnista eli niistä toimista, jotka leimaavat nykyistä ylikuormitettua järjestelmää.2.4 Tieteelliset lausunnotTällä hetkellä tiedekomiteat perustetaan yhteisön lainsäädännöllä antamaan neuvoja komissiolle. Ehdotuksen mukaan myös Euroopan parlamentti, jäsenvaltiot tai niiden toimivaltaiset elimet voisivat antaa Euroopan elintarvikeviranomaiselle sen pyytämiä tieteellisiä lausuntoja - merkittävä poikkeus olisivat kuitenkin kysymykset, joiden osalta yhteisön lainsäädännössä edellytetään Euroopan elintarvikeviranomaisen kuulemista. Näissä tapauksissa vastuu kysymyksen alistamisesta elintarvikeviranomaiselle on komission aloiteoikeuden mukaisesti yksinomaan komissiolla. Euroopan elintarvikeviranomaisen oikeus itse esittää kysymyksiä kuvastaa sen riippumattomuutta ja muodostaa tärkeän lisäkeinon sen varmistamisessa, että kuluttajien turvallisuus saa arvoisensa sijan yhteisön politiikan ja määräysten muotoilussa.Kun oikeus pyytää suoraan elintarvikeviranomaiselta tieteellisiä lausuntoja ulotetaan koskemaan myös Euroopan parlamenttia, jäsenvaltioita ja niiden toimivaltaisia elimiä, on vältettävä ylikuormitusta, toimien turhaa päällekkäisyyttä, johdonmukaisuuden heikkenemistä sekä ydintehtäviin keskittymisen kärsimistä. Lisäksi on tärkeää, ettei jäsenvaltioiden oikeus esittää pyyntöjä johda jäsenvaltioiden jo nytkin rajallisten resurssien vähentymiseen, sillä Euroopan elintarvikeviranomaisen menestys nojaa pitkällä aikavälillä juuri niihin.Edellä esitetty osoittaa, että tarvitaan selkeät ja avoimet säännöt erilaisten kysymysten käsittelyyn. Näitä ovat mm. kriteerit, joilla Euroopan elintarvikeviranomainen arvioi eri lähteistä saamiensa kysymysten hyväksyttävyyden ja hallinnoinnin, sekä ohjeet, joita sovelletaan tietojen toimittamiseen sellaisten hakemusten tueksi, joilla pyydetään jonkin tuotteen tai palvelun sisällyttämistä yhteisön hyväksymien tuotteitten tai palveluiden luetteloon. Ehdotuksen mukaan komissio tekee Euroopan elintarvikeviranomaista kuultuaan ehdotuksen näiden menettelyjen muotoilemiseksi.2.5 Ristiriitaiset tieteelliset lausunnotJos komission tiedekomiteoiden ja toisaalta yhteisön muiden elinten antamat tieteelliset lausunnot poikkeavat toisistaan, se voi hankaloittaa sekä riskinhallintaa että riskiviestintää - erityisesti kun kyse on väestön tai EU:n kauppakumppanien kannalta arkaluonteisista asioista.Komissio ei pidä käytännöllisenä eikä sopivana valtuuttaa Euroopan elintarvikeviranomaista toimimaan ristiriitaisten tieteellisten lausuntojen lopullisena ja tieteellisenä ratkaisijana, jonka päätökset sitoisivat asianomaisia osapuolia. Asetusluonnoksessa annetaan elintarvikeviranomaiselle kuitenkin merkittävä tehtävä ennakoida ristiriitoja, kutsua eri osapuolet koolle sekä selvittää ja täsmentää, mihin ristiriita perustuu. Vaikkei elintarvikeviranomainen pystyisikään ratkaisemaan erimielisyyttä, komissiolla olisi menettelyn ansiosta selkeä perusta, jonka pohjalta se voi laatia riskinhallintaan liittyviä ehdotuksia niin, että asiaan liittyvistä tieteellisistä seikoista on selvä käsitys.Jos lausuntoja koskevan erimielisyyden osapuolina on jokin yhteisön elin tai jokin komission tiedekomitea, elintarvikeviranomaisen ja kyseisen elimen tai komitean on pyrittävä yhteistyössä ratkaisemaan ongelma. Ellei ratkaisua löydy, osapuolten on toimitettava komissiolle yhteinen asiakirja, jossa ne selvittävät erimielisyyttä aiheuttavia kysymyksiä.Jos ristiriidassa on kyse viranomaisen ja jonkin kansallisen elimen tieteellisten lausuntojen eroavaisuudesta, noudatetaan vastaavaa järjestelmää kuin edellä kuvattu, mutta tällöin on kuultava neuvoa-antavaa ryhmää. Menettely ei merkitse sitä, että Euroopan elintarvikeviranomainen asetettaisiin tieteellisissä erimielisyyksissä etusijalle. Vastaavan säännöksen antamista on suunniteltu myös Euroopan lääkearviointiviraston kohdalla sen uudelleentarkastelun yhteydessä.Jos ristiriidan aiheuttaa jäsenvaltion toimenpide, sitä käsitellään tämän ehdotuksen V osastossa kuvattavaa välitysmenettelyä käyttäen.2.6 Tieteellinen ja tekninen tukiPaitsi tiedekomiteoitten riippumattomia, eri riskeihin liittyviä tieteellisiä neuvoja komissio tarvitsee huomattavan määrän pysyvästi saatavissa olevaa apua lukuisissa tieteellisissä ja teknisissä kysymyksissä, jotka eivät kuulu tiedekomitean tai pysyvien tiedelautakuntien toimialaan. Tällaista apua ovat esimerkiksi toiminnan suunnittelussa tarvittavien tieteellisten tietojen keruu ja tulkinta, elintarvikkeiden ja rehujen lisäaineiden puhtauteen liittyvien kriteerien määrittely, apu kolmansien maiden jäämänvalvontaohjelmien teknisessä arvioinnissa, tuki teknisten ilmoitusten arviointiin WTO:n sääntöjen mukaisesti sekä elintarvikehygieniaan liittyvien teknisten ohjeitten ja toimintaoppaitten laatiminen. Ehdotuksen mukaan elintarvikeviranomainen helpottaa tällaisten tukipalvelujen järjestämistä eri tavoin, kuten tarjoamalla käyttöön oman asiantuntemuksensa, solmimalla ulkoisia sopimuksia toimialan elinten ja tutkimuslaitosten kanssa sekä hyödyntämällä jäsenvaltioiden verkkoja. Tukea ei kuitenkaan voida järjestää rajattomasti, ja onkin olennaista sopia sellaisesta vuosityöohjelmasta, joka on riittävän joustava äkillisten ja kiireellisten ongelmien hoitamiseen. Huomioon on otettava lisäksi kaikki se asiantuntemus, jolla yhteinen tutkimuskeskus voi antaa komissiolle erikoistunutta tieteellistä ja teknistä tukea. Tukitoimia olisi jatkettava ja niitä olisi yhteensovitettava asianmukaisesti, jotta käytettävissä oleva asiantuntemus ja resurssit saadaan parhaaseen käyttöön.2.7 Tieteelliset tutkimuksetValkoisessa kirjassa todettiin, että Euroopan elintarvikeviranomaisella on oltava oma talousarvionsa, jotta se voi tarvittaessa tehdä tieteellisiä tutkimuksia ja hankkia sillä tavoin ne tiedot, joita ilman se ei voi täyttää tehtäviään tai reagoida kriisiin. Näin varmistetaan, että Euroopan elintarvikeviranomaisella on se riippumattomuus, jota se tarvitsee selvittääkseen sellaisia ongelmia, joita ei muualla selvitetä.On kuitenkin tärkeää, että käytettävissä olevia resursseja hyödynnetään mahdollisimman hyvin. Samoin on tavoiteltava synergiaetuja yhteensovittamalla viranomaisen toimia JRC:n sekä yhteisön ja jäsenvaltioiden tutkimustoiminnan kanssa. Euroopan elintarvikeviranomaisen tieteellisille tutkimuksille olisi ominaista, että ne kohdennetaan suhteellisen voimakkaasti ja että ne ovat varsin lyhytkestoisia. Näin varmistettaisiin, että viranomainen pystyy riittävän nopeasti reagoimaan selkeästi määriteltyihin ongelmiin, joita se työssään havaitsee.2.8 TiedonkeruuNykyisten menettelyjen suurena heikkoutena on, ettei käytössä ole keskitettyä järjestelmää, jolla kerättäisiin ja analysoitaisiin yhteisön tasolla tietoja kuluttajien ja eläinten terveyteen ja turvallisuuteen elintarvikkeiden ja rehujen kannalta liittyvistä kysymyksistä. Luotettavien, vertailtavien ja ajantasaisten tietojen avulla yhteisö saa elintarviketurvallisuudesta objektiivisen yleiskuvan, lainsäätäjä löytää yhteisön lainsäädännössä olevat kansanterveyden tavoitteisiin liittyvät puutteet ja Euroopan elintarvikeviranomainen pystyy havaitsemaan syntymässä olevat riskit. Viranomainen tarvitsee kipeästi tietoja elintarvikkeiden kulutuksesta ja koostumuksesta sekä mahdollisesti haitallisten aineiden ja biologisten tekijöiden pitoisuuksista. Näiden tietojen perusteella viranomainen voi arvioida elintarvikkeiden mukana saatujen ravinteiden määrän sekä ruokavalion aiheuttaman altistuksen väestössä  yleensä ja - mikä tärkeämpää - vauvojen, lasten, vanhusten ja muiden erityisen alttiissa asemassa olevien ihmisten keskuudessa. Tällaisten tietojen puute estää usein riskinarvioinnin saattamisen loppuun. Asianmukainen tietojenkeruu korjaa myös tämän nykyjärjestelmän puutteen. Tarvittavia tietoja kerätään kaikista käytettävissä olevista lähteistä: mm. tietopankeista, tieteellisestä kirjallisuudesta ja jäsenvaltioiden verkkojen kautta. Tietoja on kerättävä myös kolmansista maista silloin, kun EU:n kuluttajien terveys ja turvallisuus sitä vaativat.Asetusehdotuksessa otetaan huomioon ne lukuisat tiedonkeruuverkot, joita jäsenvaltioihin on yhteisön lainsäädännön mukaisesti perustettu. Yleisesti ottaen nämä verkot käsittelevät alakohtaisia ongelmia ja niiden vuorovaikutus on vähäistä. Niiltä puuttuu usein myös riittävä infrastruktuuri ja tuki, jolla varmistettaisiin, että tuotettavat tiedot ovat vertailukelpoisia, niitä hyödynnetään täysimääräisesti ja ne julkaistaan oikea-aikaisesti.Kun kyse on aiheista, joilla on välillinen yhteys elintarvikeviranomaisen työhön, olisi sopivinta järjestää kaikkia osapuolia kiinnostavien tietojen vaihto. Tällainen tapaus lienee esimerkiksi Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä N:o 2119/98/EY perustettu tartuntatautien epidemiologisen seurannan ja valvonnan verkosto.Kun otetaan huomioon toiminnassa olevien verkkojen määrä ja moninaisuus, komission ehdotetaan julkaisevan luettelon niistä yhteisön verkoista, joilla on merkitystä elintarvikeviranomaisen toiminnan kannalta. Samassa yhteydessä tehtäisiin suosituksia niiden siirtämisestä elintarvikeviranomaisen alaisuuteen ja analysoitaisiin, mitä puutteita on korjattava.2.9 Kehittyvien riskien havaitseminenKaikkia ongelmia ja riskejä ei luonnollisestikaan voida ehkäistä, mutta kun kehittymässä olevista riskeistä tai vastikään havaituista huolenaiheista varoitetaan jo varhaisessa vaiheessa, riskinhallinnasta vastaava taho voi ryhtyä korjaavien asemesta ehkäiseviin toimiin. Euroopan elintarvikeviranomaisen halutaan yleisesti toimivan aktiivisesti ja ennakoivalla tavalla eikä pelkästään reagoivan passiivisesti elintarvikeskandaaleihin ja -kriiseihin, ja sen vuoksi ehdotetaankin, että viranomainen pyrkii ennakoivilla selvityksillä havaitsemaan ja valvomaan kehittymässä olevia riskejä, jotka saattavat uhata yhteisöä. Sen lisäksi, että viranomainen pyrkii oman tiedonkeruunsa ja -analyysinsä sekä jäsenvaltioiden verkkojen avulla havaitsemaan huolestuttavia kehityskulkuja, sen on myös luotava läheiset yhteydet kansainvälisiin elimiin ja kolmansiin maihin. Tähän kuuluu erottamattomasti, että viranomainen tiedottaa kehittymässä oleviin riskeihin liittyvistä päätelmistään. Viranomaisen on lisäksi parhaalla mahdollisella tavalla hyödynnettävä asiaan liittyviä yhteisön tason tietolähteitä, erityisesti yhteistä tutkimuskeskusta ja Euroopan ympäristökeskusta.2.10 Nopea hälytysjärjestelmäEhdotuksen mukaan Euroopan elintarvikeviranomainen vastaa elintarvikkeiden ja rehujen laajennetun nopean hälytysjärjestelmän päivittäisestä toiminnasta. Lukuisista, laajaa aihepiiriä edustavista hälytyksistä vuosien mittaan saatu kokemus osoittaa, että tiettyjen ilmoitusten terveydellisen merkityksen ja kiireellisyyden arviointiin tarvitaan huomattavasti tieteellistä ja teknistä osaamista. Komission näkemyksen mukaan tämä saavutetaan parhaiten Euroopan elintarvikeviranomaisen tarjoamassa monialaisessa ympäristössä, jossa elintarvikkeitten turvallisuuteen liittyvät tiedot ovat välittömästi käytettävissä. Nopean hälytysjärjestelmän toiminnasta säädetään IV osastossa.2.11 Viranomaisen kanssa samoilla aloilla toimivien organisaatioiden verkotKun Euroopan elintarvikeviranomaisen kanssa samoilla aloilla toimiville organisaatioille luodaan tehokkaasti toimivat verkot, jäsenvaltiot voivat niiden kautta yhdistää asiantuntemuksensa koko yhteisön kannalta merkittävissä asioissa. Tämän ansiosta viranomaisen kokonaiskapasiteetti olisi samaa luokkaa kuin huomattavasti suurempien kansallisten organisaatioiden kuten Yhdysvaltain elintarvike- ja lääkeviraston FDA:n kapasiteetti. Komission ehdotuksessa otetaankin huomioon kokemukset, joita on saatu jäsenvaltioiden kanssa direktiivin 93/5/ETY mukaisesti tehtävästä yhteistyöstä elintarvikkeita koskevien kysymysten tieteellisessä tutkimisessa. Direktiivin mukainen yhteistyö (SCOOP) on tuonut esiin ne valtavat mahdollisuudet, joita jäsenvaltioiden resurssien keskittämisessä on monissakin koko yhteisöä koskevissa ongelmissa, mutta samalla ovat käyneet ilmi ne puutteet, joita jäsenvaltioiden vapaaehtoisen tuen varassa olevassa järjestelmässä on. Monia merkittäviä yhteisön politiikan ja lainsäädännön muotoilun taustalla olevia tehtäviä ei sen vuoksi ole voitu toteuttaa niin pontevasti kuin niiden asianmukainen täyttäminen vaaditussa ajassa olisi edellyttänyt.Viranomainen toimii välittömässä yhteistyössä jäsenvaltioiden toimivaltaisten elinten kanssa, jotta nämä elimet saadaan tiiviisti mukaan viranomaisen työhön. Näin pystytään hyödyntämään elinten tieteellinen potentiaali ja samalla säilyttämään tieteellisten laitosten kapasiteetti ja jopa vahvistamaan sitä. Jäsenvaltioiden vastaavien elinten edustajista koostuva neuvoa-antava ryhmä on juuri tässä mielessä se taho, joka keskeisesti varmistaa eri verkkojen tehokkaan toiminnan.Asetusluonnoksen mukaan viranomainen laatii luettelon niistä jäsenvaltioiden nimeämistä organisaatioista (valtiollisista elimistä, korkeakoulujen yksiköistä tai yksityisistä laitoksista), joilla on tieteellistä asiantuntemusta Euroopan elintarvikeviranomaisen toimialaan kuuluvilla aloilla ja jotka voisivat suorittaa tehtäviä viranomaisen puolesta. Menettely on erityisen tärkeä niiden asiakirjojen arvioinnissa, joita alan yritykset toimittavat hakiessaan tuotteille ja menetelmille yhteisön tason hyväksyntää. Ehdotuksen mukaan viranomainen hyödyntää jäsenvaltioiden asiantuntemusta, kun hyväksyntähakemusten perusteella laaditaan alustava arviointiraportti jonkin tiedelautakunnan lopullista arvioita varten. Menettely perustuu EMEAn hyviin kokemuksiin - EMEA pystyy tiukkojen aikataulujen puitteissa arvioimaan ne asiakirjat, joilla haetaan yhteisön tason lupaa lääkkeille. Tarkoituksena onkin, että Euroopan elintarvikeviranomainen voi tarvittaessa maksaa kyseisille organisaatioille palkkion siitä avusta, jota se on niiltä hyväksynnänhaun yhteydessä saanut ja jonka ansiosta määräaikoja voidaan noudattaa ja yhteiset laatuvaatimukset saavuttaa. Yksityiskohtaiset menettelyt on vielä vahvistettava erillisellä komission päätöksellä, jossa asetetaan kriteerit organisaatioiden ottamiselle Euroopan elintarvikeviranomaisen luetteloon ja vahvistetaan säännöt mahdolliselle taloudelliselle tuelle.Yhteisön tason hyväksyntämenettelyssä lankeaa selkeästi lainsäätäjälle vastuu varmistaa, että kun jokin menetelmä hyväksytään käytettäväksi tai kun annetaan lupa saattaa jokin tuote tai aine markkinoille, se ei vaaranna ihmisten tai eläinten terveyttä eikä ympäristöä. Elintarvikeviranomaisen kannalta tärkeillä aloilla on tärkeää huomata, että kun kyse on yhteisön tason hyväksyntää koskevista hakemuksista, jäsenvaltioiden viranomaisten tekemien valmistelujen luonne ja laajuus poikkeavat huomattavasti viranomaisesta toiseen. Elintarvikkeiden lisäaineisiin, aromiaineisiin, elintarvikkeiden kanssa kosketuksiin joutuviin materiaaleihin, teknisiin apuaineisiin tai ravintoaineisiin liittyvissä kysymyksissä koko työn hoitaa tiedekomitea (joka saa hieman apua SCOOP-yhteistyön kautta). Kun kyse on  torjunta-aineista, uuselintarvikkeista, rehujen lisäaineista tai geneettisesti muunnetuista kasveista, hyväksynnän hakija valitsee alan käytänteiden mukaisesti esittelijänä toimivan jäsenvaltion. Tämän tilanteen vuoksi tiedekomiteoiden osallistuminen yhteisön tason hyväksynnän myöntämiseen liittyvään riskinarviointiin on ollut luonteeltaan ja tasoltaan hyvin vaihtelevaa.Jotta viranomaisen resursseista ja jäsenvaltioiden antamasta tuesta saataisiin täysi hyöty, elintarvikeviranomaisen perustamisen lisäksi on tarkistettava nykyisiä menettelyjä, jotka liittyvät jäsenvaltioiden antamaan tieteelliseen tukeen valmistelutyössä. Erityisesti tämä koskee hyväksyntähakemuksia. On varmistettava, että kaikki elintarvikeviranomaisen suorittamat tieteelliset arvioinnit vastaavat tieteelliseltä laadultaan ja riippumattomuudeltaan kuluttajien ja alan yritysten odotuksia.Koska ehdotukseen sisältyvä yhdenmukaistamisen syventäminen on käytännössä ja lainsäädännöllisesti monimutkainen tehtävä, komission ehdotetaan julkaisevan viimeistään 12 kuukautta asetuksen voimaantulosta luettelon Euroopan elintarvikeviranomaisen kannalta merkittävän tieteellisen tuen järjestelmistä erityisesti yhteisön hyväksyntää koskevien hakemusten osalta. Raporttiin liitetään asianmukaisia ehdotuksia.SCOOP-yhteistyön alaa tarkastellaan samalla uudelleen.2.12 Riippumattomuus, avoimuus, luottamuksellisuus ja viestintäJotta kansalaiset ja tiedemaailman edustajat arvostaisivat Euroopan elintarvikeviranomaisen antamia neuvoja ja viranomaisen riippumattomuutta, sen toiminnan on oltava kaikilla tasoilla riippumatonta ja avointa. Asetusehdotuksessa asetetaankin erilaisia velvoitteita viranomaisen johtokunnalle, tiedekomitean ja -lautakuntien ja niiden työryhmien jäsenille sekä jäsenvaltioiden neuvoa-antavalle ryhmälle. Velvoitteilla pyritään varmistamaan, että elintarvikeviranomaisen antamat neuvot ovat aidosti ja näkyvästi riippumattomia.Osa johtokunnan kokouksista voidaan pitää julkisina, ja eturyhmien edustajien voidaan sallia seurata joitakin viranomaisen toimia tarkkailijoina.Euroopan elintarvikeviranomainen vahvistaa itselleen sisäiset säännöt, joilla määrätään näiden velvoitteiden käytännön toteuttamisesta ja sen yksityiskohdista.2.13 TiedottaminenValkoisessa kirjassa korostettiin, että kuluttajille on tiedotettava suoraan ja avoimesti viranomaisen tieteellisistä lausunnoista sekä sen seuranta- ja valvontatehtävistä. Helposti saatavilla olevat ja helppotajuiset tiedot vahvistaisivat huomattavasti kuluttajien luottamusta viranomaiseen. Ehdotuksessa annetaan Euroopan elintarvikeviranomaiselle oikeus tiedottaa omasta aloitteestaan alaansa liittyvistä kysymyksistä, mikä on merkittävä lisäsuoja kuluttajalle. Valkoisen kirjan mukaisesti tiedotus riskinhallintaan liittyvistä kysymyksistä on edelleen komission vastuulla, mutta on tärkeää, että elintarvikeviranomainen ja komissio vaihtavat asianmukaisesti tietoja keskenään ja varmistavat näin viestinnän yleisen johdonmukaisuuden.Euroopan elintarvikeviranomaisen toimet elintarviketurvallisuutta tai ravitsemusta koskevissa julkisissa tiedotuskampanjoissa on suunniteltava huolellisesti yhdessä jäsenvaltioiden ja muiden osapuolten kanssa, jotta otetaan huomioon laajemmat kansanterveydelliset näkökohdat ja alueelliset tekijät ja vältetään ristiriitaisten tai puutteellisten tietojen antaminen.2.14 Tietojen saatavuusVaikka avoimuuspolitiikka edellyttääkin, että Euroopan elintarvikeviranomaisen tietojen on oltava vaivatta yleisön saatavilla, saatavuutta joudutaan väistämättä rajoittamaan liikesalaisuuksien tai tietosuojalainsäädännön vuoksi. Johtokunta voi vahvistaa ylimääräisiä sisäisiä sääntöjä, jos se katsoo sen olevan perusteltua luottamuksellisuuden suojan vuoksi.2.15 Yhteydet kuluttajiin ja muihin osapuoliinKomission ehdotuksessa todetaan, että viranomaisen on pidettävä yllä yhteyksiä kuluttajien edustajiin ja muihin asianmukaisiin osapuoliin. Yhteydet lisäävät luottamusta viranomaisen toimintaan ja ovat sen laajan viestintätehtävän mukaisia.2.16 PalkkiotToisin kuin EMEA Euroopan elintarvikeviranomainen ei suunnitelmien mukaan peri maksua tekemästään työstä - ainakaan toiminnan alkuvaiheessa. On kuitenkin huomattava, että kasvinsuojeluaineiden ja rehulisäaineiden yhteisönlaajuista hyväksyntää koskevan yhteisön lainsäädännön mukaan alustavan arvioinnin tekevä jäsenvaltio voi periä työstään maksun. Komissio ehdottaa, että mahdollisuutta periä maksu olisi harkittava ainakin silloin, kun kyse on kaupallisille tuotteille myönnettävää yhteisön hyväksyntää koskevasta työstä. Sen vuoksi komissio ehdottaa, että se arvioi tilannetta uudelleen elintarvikeviranomaisen toimittua kolme vuotta ja laatii asiasta kertomuksen.2.17 Kolmansien maiden osallistuminenETA-maiden ja ehdokasmaiden osallistumisesta vahvistetaan asianmukaiset säännökset.Seuraavassa osassa käsitellään ehdotuksen IV lukua.Osa 33.1 Nopea hälytysjärjestelmä sekä kriisien ja hätätilanteiden hallintaViranomaisen vastuulla on varmistaa laajennetun elintarvikkeiden ja rehujen nopean hälytysjärjestelmän toiminta. Yleisen tuoteturvallisuusdirektiivin puitteissa toimii jo nopea hälytysjärjestelmä, ja direktiivin mukaisesti jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle toimenpiteistään, joilla ne rajoittavat tuotteen tai tuote-erän saattamista markkinoille tai vaativat niiden poistamista markkinoilta. Jos tuotteet aiheuttavat vakavan ja välittömän riskin, komission on ilmoitettava jäsenvaltioiden toimenpiteistä tai niitä koskevista päätöksistä nopeasti kaikille jäsenvaltioille ja ETA- ja Efta-maille yhteisön nopean hälytysjärjestelmän kautta. Nykyistä nopeaa hälytysjärjestelmää sovelletaan vain kulutushyödykkeisiin (elintarvikkeisiin ja teollisuustuotteisiin), ei siis eläinten rehuun. Elintarvikealalla nopea hälytysjärjestelmä on kehittynyt vapaaehtoispohjalta kattamaan muitakin olosuhteita, joissa jäsenvaltioiden on hyvä tietää terveysriskeistä. Tämä koskee erityisesti tuotelähetysten hylkäämistä Euroopan unionin ulkorajoilla.Komission näkemyksen mukaan on erittäin tärkeää erottaa elintarvikkeet muista kulutushyödykkeistä ja perustaa parannettu ja laajennettu nopea hälytysjärjestelmä, joka kattaa koko elintarvikeketjun. Uudella järjestelmällä puututaan näin ollen erityisesti ihmisten kulutettaviksi tarkoitettuihin tuotteisiin ja eläinten rehuun verkossa, joka kattaa komission, jäsenvaltiot ja elintarvikeviranomaisen. Viranomainen varmistaa verkon toiminnan eli sen, että nopean hälytysjärjestelmän kautta saadut ilmoitukset toimitetaan välittömästi kaikille verkon jäsenille ja että järjestelmän kautta kerätyt tiedot analysoidaan. Hallinnosta vastaavat edelleen komissio ja jäsenvaltiot omiin toimivaltuuksiinsa kuuluvilla aloilla. Uudessa järjestelmässä ovat pakollisia seuraavat elintarvikkeisiin ja rehuihin liittyvät ilmoitukset: ilmoitus vakavasta suorasta tai välillisestä terveysriskistä, ilmoitus elintarvikkeisiin tai rehuihin liittyvistä toimenpiteistä sekä ilmoitus tuotteen hylkäämisestä EU:n ulkorajalla. Kun kyse on vakavaa suoraa tai välillistä terveysriskiä koskevasta ilmoituksesta, elintarvikeviranomainen voi arvioida riskin ja täydentää ilmoitusta tieteellisillä tai teknisillä tiedoilla, jolloin jäsenvaltioiden on helpompi ryhtyä nopeasti asianmukaisiin toimiin.Uudessa järjestelmässä otetaan huomioon ne parannukset, jotka sisältyvät yleisen tuoteturvallisuusdirektiivin muuttamisesta tehtyyn ehdotukseen. Jäsenvaltioiden edellytetään ilmoittavan nimenomaan sellaisista toimista, jotka liittyvät vakavaan suoraan tai välilliseen riskiin ihmisten terveydelle ja jotka vaativat nopeita toimia. Tällaisia ovat myös ilmoitukset yritysten vapaaehtoisesti toteuttamista tai viranomaisten kanssa sopimista toimista. Ehdotuksen mukaan nopea hälytysjärjestelmä voidaan avata kolmansille maille tai kansainvälisille järjestöille vastavuoroisuusperiaatteen mukaisesti ja asianmukaisin ehdoin.3.2 KriisinhallintaViimeaikaiset tapahtumat ovat osoittaneet, että on tärkeää vahvistaa selvästi määritellyt menettelyt, joilla komissio voi tehokkaasti hoitaa elintarvikekriisien hallinnan - erityisesti kun tarvitaan toiminnan koordinointia tai läheistä yhteistyötä tiedemaailman edustajien kanssa. Tässä ehdotuksessa kaavailluilla menettelyohjeilla pyritään varmistamaan toimien paras mahdollinen koordinointi ja vahvistamaan yhteisön kykyä löytää tehokkaimmat toimenpiteet ihmisten terveyttä uhkaavan riskin torjumiseen, vähentämiseen tai poistamiseen. Toimintaohjeet noudattavat yleistä tapaa lähestyä elintarvikeketjun turvallisuutta, ja ne kattavat sekä ihmisten kulutettaviksi tarkoitetut että eläinten rehuksi tarkoitetut tuotteet.Uusiin välineisiin kuuluvat myös kriisinhallintasuunnitelma sekä kriisiyksikkö, jonka komissio tarvittaessa perustaa ja jonka työhön viranomainen osallistuu. Viranomainen antaa kriisiyksikölle tieteellistä ja teknistä tukea, ja komissio vastaa sen hallinnosta. Kriisiyksikkö vastaa tiedotuksesta kriisin aikana.3.3 HätätilanteetYhteisön nykyisen lainsäädännön mukaan hätätilanteissa toteutettavat toimet vaihtelevat kyseessä olevan tuotteen tyypin ja alkuperän mukaan. Asetusehdotuksen IV osastossa puututaan tähän sekaannusta ja tehottomuutta aiheuttavaan tilanteeseen kaikkien elintarvikkeiden osalta. Ehdotettavat hätätoimenpiteet eivät koske eläinten rehuksi tarkoitettuja tuotteita, sillä vastaavia säännöksiä toiminnasta niihin liittyvissä hätätilanteissa on parhaillaan parlamentin ja neuvoston käsiteltävänä.Seuraavassa osassa käsitellään ehdotuksen V lukua.Osa 44.1 Komitean perustaminenV osastossa perustetaan elintarvikkeiden turvallisuutta ja eläinten terveyttä käsittelevä komitea, jonka toimialaan kuuluvat kaikki sääntelytoimet, jotka suoraan tai välillisesti vaikuttavat elintarvikeketjuun. Perustamalla yksi laaja-alainen komitea yhdenmukaistetaan toimintamalleja ja saavutetaan sellainen joustavuus, jota tarvitaan useille aloille ulottuvien ongelmien käsittelyyn. Tällainen ongelma olisi esimerkiksi elintarvikkeiden ja rehujen saastuminen dioksiinin vaikutuksesta.4.2 SovitteluOsastossa vahvistetaan sovittelumenettely, jonka kautta komissio voi pyytää viranomaiselta lausuntoa erimielisyyttä aiheuttavista tieteellisistä kysymyksistä tilanteessa, jossa jokin jäsenvaltio katsoo, että jonkin toisen jäsenvaltion toimenpiteet eivät sovi yhteen ehdotetun asetuksen kanssa tai todennäköisesti vaikuttavat sisämarkkinoitten toimintaan. Sovittelumenettely ei rajoita muiden asiaan liittyvien menettelyjen soveltamista. Menettely on erityisen hyödyllinen toisistaan poikkeavien tieteellisten lausuntojen yhteydessä.4.3 Viranomaisen toiminnan aloittaminenEhdotuksen mukaan viranomainen aloittaa toimintansa myöhemmin täsmennettävänä päivämääränä asetuksen voimaantulon jälkeen. Näin varmistetaan käynnissä olevan toiminnan - erityisesti tieteellisten lausuntojen antamisen - jatkuvuus. Nykyiset tiedekomiteat jatkavat toimintaansa, kunnes viranomaisen johtokunta nimittää tiedekomitean ja kahdeksan tiedelautakuntaa. Sitä varten on perustettava johtokunta, nimitettävä toiminnanjohtaja ja kartoitettava kiinnostuksenilmaisupyynnön kautta ne tiedemaailman edustajat, jotka haluaisivat tulla nimetyksi tiedekomiteaan tai -lautakuntiin.Tässä osassa käsitellään sekalaisia aiheita.Osa 55.1 HenkilöstöPystyäkseen suorittamaan edellä kuvatut tehtävänsä viranomainen tarvitsee riittävästi laadukasta ja erikoistunutta henkilökuntaa. Henkilöstön tarjoama laaja tieteellinen ja organisatorinen tuki varmistaa, että riippumaton tiedekomitea ja kahdeksan tiedelautakuntaa pystyvät toimimaan tehokkaasti, ja auttaa viranomaista hallinnoimaan sen toimintaa tukevia jäsenvaltioiden verkkoja sekä valmistelemaan tiedotusstrategian elintarviketurvallisuuteen liittyvässä kriisissä. Henkilökuntaa tarvitaan myös työskentelemään tiedonkeruuverkkojen parissa, antamaan komissiolle teknistä tukea, toimimaan viestintätehtävissä sekä antamaan ne hallinnolliset tukipalvelut, joita itsenäinen elin tarvitsee.Henkilöstötarpeen analyysi osoittaa, että viranomainen tarvitsee arviolta 339 työntekijää, kun se toimii täydessä laajuudessaan viisi vuotta asetuksen antamisvuoden jälkeen. Asetusehdotuksen liitteenä olevissa nykyisissä henkilöstöarvioissa tarkastelujakso ulottuu kuitenkin vain kolmanteen vuoteen asetuksen antamisvuoden jälkeen, jolloin tarve olisi 255 työntekijää. Arviota tarkastellaan uudelleen kolmannen vuoden aikana, jotta voidaan varmistaa, että Euroopan elintarvikeviranomaisella on tulevinakin vuosina riittävästi henkilökuntaa tehokasta toimintaa varten. Vertailun vuoksi mainittakoon, että vastikään Yhdistyneeseen kuningaskuntaan perustetulla elintarvikestandardivirastolla (Food Standards Agencyllä) on käytettävissä 570 työntekijää pelkästään elintarviketurvallisuuteen liittyviin tehtäviin. Vaikutuspiiriin kuuluvan väestömäärän suhteen paras vertailukohta Euroopan elintarvikeviranomaiselle on USA:n elintarvike- ja lääkeviraston (Food and Drug Administrationin) CFSAN-keskus (Center for Food Safety and Applied Nutrition), jossa työntekijöitä on noin 850. Ihmisten ja eläinten lääkeaineita arvioivalla Euroopan lääkearviointivirastolla - jonka tehtävänkuva on suppeampi kuin Euroopan elintarvikeviranomaiselle kaavailtu - on 210 työntekijää.Euroopan elintarvikeviranomaisen henkilöstöön sovelletaan Euroopan yhteisöjen virkamiesten henkilöstösääntöjä ja Euroopan yhteisöjen muuhun henkilöstöön sovellettavia palvelussuhteen ehtoja. Kaavailujen mukaan viranomaisen palvelukseen lähetettäisiin komissiosta suhteellisen pieni määrä työntekijöitä, jotta varmistettaisiin asiantuntemuksen tehokas siirto ja sihteeristöjen työn ja riippumattoman tieteellisen neuvonnan jatkuvuus, nopean hälytysjärjestelmän toiminta sekä jäsenvaltioiden eräiden jo toimivien tiedonkeruuverkkojen hallinto. Heitä tarvitaan myös hallinto- ja tietotekniikkajärjestelmien perustamiseen. Henkilöstö on ajateltu palkattavan etupäässä väliaikaisin, uudistettavin sopimuksin, ja työhönotossa otetaan huomioon tarve varmistaa, että henkilökunta pysyy tieteen kehityksen tasalla.5.2 TalousarvioViranomaisen on saatava käyttöönsä riittävät määrärahat, jotta se pystyy palkkaamaan henkilöstönsä edellä kuvatulla tavalla, organisoimaan ja isännöimään tiedekomiteoiden kokouksia, korvaamaan jäsenvaltioille niiden työn hyväksyntähakemusten arvioinnissa sekä teettämään tieteellisiä tutkimuksia. Ensimmäisenä toimintavuonna varoja tarvitaan arviolta 9 miljoonaa euroa. Kun toiminta saavuttaa täyden mittansa viisi vuotta asetuksen antamisvuoden jälkeen, budjetin on oltava noin 67 200 000 euroa. Asetusehdotuksen liitteenä olevissa nykyisissä rahoitustarvearvioissa tarkastelujakso ulottuu kuitenkin vain kolmanteen vuoteen asetuksen antamisen jälkeen, jolloin arvioitu tarve on 44 400 000 euroa. Tarvetta tarkastellaan uudelleen kolmantena toimintavuonna siihenastisten kokemusten perusteella, jotta voidaan varmistaa, että viranomainen voi toimia tehokkaasti jatkossakin.Vertailukohdan tarjoaa jälleen Yhdistyneen kuningaskunnan Food Standards Agency: sen budjetti toimintavuodelle huhtikuusta 1999 huhtikuuhun 2000 oli 136 500 000 euroa. Euroopan lääkearviointivirastolla on suppeampi tehtävänkuva kuin Euroopan elintarvikeviranomaisella, ja sen budjetti vuodelle 2000 on noin 50 miljoonaa euroa, josta osan se pystyy kattamaan päätyöstään eli lääkevalmisteiden arvioinnista perittävillä maksuilla.Viranomaisen talousarvio rahoitetaan yhteisön tuella. Ei ole yleisesti hyväksyttävää periä hyväksynnänhakijoilta maksuja, mutta komissio tarkastelee tätä aihetta lisää. Yhteisön rahoitusosuus on näin ollen ensimmäisenä vuonna 9 miljoonaa euroa, josta se kasvaa vähitellen 44 400 000 euroon kolmantena vuonna. Seuraavia vuosia varten tilannetta arvioidaan uudelleen.Viranomaisen on vahvistettava itselleen asianmukaiset säännöt ja valvontatoimet, joilla varmistetaan mahdollisimman laadukas varainhoidon valvonta. Johtokunta voi saatuaan komissiolta hyväksynnän vahvistaa tarvittavat toimenpiteet ja säännöt, mutta viime kädessä viranomaisen varainkäyttöä valvoo tilintarkastustuomioistuin. Auditointeja ja arviointeja tehdessään tai teettäessään viranomainen hyödyntää komission asiantuntemusta ja resursseja.2000/0286 (COD)Ehdotus  EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUKSEKSIelintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarvikeviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuutta koskevista menettelyistä  (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotkaottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 37, 95 ja 133 artiklan sekä 152 artiklan 4 kohdan b alakohdan,ottavat huomioon komission ehdotuksen [8],[8]  EYVL C , , s. .ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon [9],[9]  EYVL C , , s. .ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon [10],[10]  EYVL C , , s. .noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä [11],[11]   EYVL C [...], [...], s. [...].sekä katsovat seuraavaa:(1) Turvallisten ja terveellisten elintarvikkeiden vapaa liikkuvuus on sisämarkkinoiden olennainen osa, se myötävaikuttaa merkittävästi kansalaisten terveyteen ja hyvinvointiin sekä heidän sosiaalisiin ja taloudellisiin etuihinsa.(2) Ihmisten elämän ja terveyden korkeatasoinen suojelu on varmistettava yhteisön politiikkojen täytäntöönpanossa.(3) Elintarvikkeiden vapaa liikkuvuus yhteisössä voidaan saavuttaa ainoastaan, jos elintarvikkeiden turvallisuutta koskevat vaatimukset eivät poikkea merkittävästi toisistaan eri jäsenvaltioissa.(4) Jäsenvaltioissa käytettävissä elintarvikkeisiin liittyvissä käsitteissä, periaatteissa ja määritelmissä on merkittäviä eroja. Kun jäsenvaltiot toteuttavat elintarvikkeita koskevia toimenpiteitä, nämä erot voivat haitata elintarvikkeiden vapaata liikkuvuutta, luoda epätasaisia kilpailuolosuhteita ja siten vaikuttaa suoraan sisämarkkinoiden toimintaan.(5)  Sen vuoksi on tarpeen lähentää näitä jäsenvaltioissa käytettäviä elintarvikkeisiin liittyviä käsitteitä, periaatteita ja määritelmiä, jotta ne muodostavat yhteisen perustan elintarvikkeita koskeville toimenpiteille, joita toteutetaan jäsenvaltioissa ja yhteisön tasolla.(6) Vettä nautitaan muiden elintarvikkeiden tavoin, ja siten sillä on tässä suhteessa vaikutusta kuluttajan nauttimien aineiden, myös kemiallisten ja mikrobiologisten vierasaineiden ja eliöiden kokonaisaltistukseen. Sen vuoksi vesi olisi katsottava elintarvikkeeksi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta juomaveden laadusta annetuissa neuvoston direktiiveissä 80/778/ETY [12] ja 98/83/EY [13] vahvistettujen vaatimusten soveltamista.[12]  EYVL L 229, 30.8.1980. s. 11. Direktiivi sellaisena, kuin se on viimeksi muutettuna Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirjalla.[13]  EYVL L 330, 5.12.1998, s. 32.(7) Yhteisö on valinnut korkeatasoisen terveyden suojelun elintarvikelainsäädännön kehittämisen periaatteeksi, ja se soveltaa sitä ilman syrjintää elintarvikkeiden ja rehujen kauppaan sekä sisämarkkinoilla että kansainvälisesti.(8) On tarpeen varmistaa, että kuluttajat, muut asianomaiset ja kauppakumppanit luottavat elintarvikelainsäädäntöön liittyviin päätöksentekomenettelyihin, sen tieteelliseen perustaan sekä terveyttä ja muita etuja suojelevien elinten rakenteisiin ja riippumattomuuteen.(9) Kokemus on osoittanut, että on tarpeen toteuttaa toimenpiteitä, joilla pyritään takaamaan, että markkinoilla on ainoastaan turvallisia elintarvikkeita, ja varmistamaan, että on järjestelmiä, joilla havaitaan elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvät ongelmat ja vastataan niihin sisämarkkinoiden toimivuuden varmistamiseksi ja ihmisten terveyden suojelemiseksi.(10) Jotta elintarvikkeiden turvallisuuteen voitaisiin soveltaa riittävän laajaa ja yhtenäistä lähestymistapaa, elintarvikelainsäädäntö olisi määriteltävä laajasti siten, että se sisältää lukuisan joukon säännöksiä, joilla on välitön tai välillinen vaikutus elintarvikkeiden ja rehujen turvallisuuteen, ja siihen sisältyy säännöksiä elintarvikkeiden kanssa kosketuksiin joutuvista materiaaleista, rehuista sekä muista maatalouden panoksista alkutuotannossa.(11) Elintarvikkeiden turvallisuuden varmistamiseksi on tarpeen käsitellä koko elintarvikeketju yhtenäisenä, koska jokainen osatekijä voi vaikuttaa elintarvikkeiden turvallisuuteen.(12) Kokemus on osoittanut, että tästä syystä on tarpeen tarkastella elintarviketuotantoon käytettäville eläimille annettujen rehujen tuotantoa, valmistusta ja jakelua, koska rehujen tahattomalla tai tarkoituksellisella saastuttamisella, sekoittamisella taikka niihin liittyvillä petollisilla tai muulla huonolla käytännöllä voi olla välitön tai välillinen vaikutus elintarvikkeiden turvallisuuteen.(13) Samasta syystä on alkutuotannossa tarpeen ottaa huomioon muut käytänteet ja maatalouden panokset sekä niiden mahdolliset vaikutukset elintarvikkeiden yleiseen turvallisuuteen.(14) Jäsenvaltioiden ja yhteisön toteuttamien elintarvikkeiden turvallisuutta koskevien toimenpiteiden ei pitäisi perustua yleisiin otaksumiin vaan riskianalyysiin. Tekemällä riskianalyysi ennen tällaisten toimenpiteiden toteuttamista pitäisi olla helpompaa välttää elintarvikkeiden vapaan liikkuvuuden perusteettomat esteet.(15) Kun elintarvikelainsäädännön tarkoituksena on poistaa tai ehkäistä terveydelle aiheutuva riski tai vähentää sitä, riskianalyysin kolme toisiinsa liittyvää periaatetta - riskinarviointi, riskinhallinta ja riskiviestintä - tarjoavat järjestelmällisen menetelmän, tehokkaan, oikeasuhteisen ja oikeansuuntaisen toimenpiteen määrittämiseksi tai muihin toimiin terveyden suojelemiseksi.(16) Jotta elintarvikelainsäädännön tieteelliseen perustaan voitaisiin luottaa, riskinarvioinnit on toteutettava riippumattomasti, objektiivisesti ja avoimesti, ja niiden on perustuttava saatavilla oleviin tieteellisiin tietoihin.(17) Yleisesti tunnustettua on, ettei joissakin tapauksissa yksinomaan tieteellisellä riskinarvioinnilla saada kaikkia niitä tietoja, joihin riskinhallintaa koskevan päätöksen pitäisi perustua, ja silloin olisi oikeutetusti otettava huomioon muita tekijöitä, jotka ovat tarkasteltavana olevan asian kannalta merkityksellisiä, kuten yhteiskuntaan, talouteen, etiikkaan ja ympäristöön liittyvät tekijät sekä tarkastusten toteutettavuus.(18) Terveyden suojelun varmistamiseksi yhteisössä on käytetty ennalta varautumisen periaatetta, mikä aiheuttaa esteitä elintarvikkeiden vapaalle liikkuvuudelle. Tämän periaatteen väärinkäytön mahdollisuus vähenee vahvistamalla yhdenmukainen peruste koko yhteisössä.(19) Sellaisissa erityisolosuhteissa, joissa ilmenee riski elämälle tai terveydelle mutta asiasta vallitsee tieteellinen epävarmuus, ennalta varautumisen periaate tarjoaa mekanismin, jonka avulla voidaan vahvistaa riskinhallintatoimenpiteitä tai muita toimia yhteisössä valitun korkeatasoisen terveyden suojelun varmistamiseksi.(20) Kokemus on osoittanut, että elintarvikkeiden sisämarkkinoiden toiminta voi vaarantua, jos elintarvikkeita ja rehuja ei pystytä jäljittämään. Sen vuoksi on tarpeen perustaa rehu- ja elintarvikeyrityksiä koskeva kattava jäljitysjärjestelmä, jotta voidaan poistaa rehuja ja elintarvikkeita kohdennetusti markkinoilta sekä antaa kuluttajille tai valvontaviranomaisille täsmällisiä tietoja ja siten välttää elintarvikkeiden turvallisuutta koskevien ongelmien ilmetessä mahdolliset laajemmat ja tarpeettomat häiriöt. (21) On tarpeen varmistaa, että elintarvike- tai rehualan yritys, myös maahantuoja, voi tunnistaa ainakin yrityksen, josta elintarvike, rehu, eläin tai elintarvikkeeseen tai rehuun lisättävä aine on toimitettu, jotta tutkimuksen yhteydessä voidaan taata jäljitettävyys kaikissa vaiheissa.(22) Elintarvikealan toimija on parhaassa asemassa suunnittelemaan turvallisen järjestelmän elintarvikkeiden toimittamiseksi ja toimitettujen elintarvikkeiden turvallisuuden varmistamiseksi. Sen vuoksi hänellä pitäisi olla ensisijainen oikeudellinen vastuu elintarvikkeiden turvallisuuden varmistamisesta. Vaikka tämä periaate on käytössä joissakin jäsenvaltioissa ja joillakin elintarvikelainsäädännön aloilla, toisilla aloilla sitä ei ole tosiasiallisesti säädetty tai jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ovat ottaneet siitä vastuun tekemillään tarkastuksilla. Tällaiset erot aiheuttavat kaupan esteitä ja vääristävät elintarvikealan toimijoiden välistä kilpailua eri jäsenvaltioissa. (23) Vastaavia vaatimuksia olisi sovellettava rehuihin ja rehualan toimijoihin.(24) Eräät jäsenvaltiot ovat antaneet elintarvikkeiden turvallisuudesta laaja-alaista lainsäädäntöä, jossa taloudellisille toimijoille asetetaan yleinen vaatimus, että markkinoille saa saattaa ainoastaan turvallisia elintarvikkeita. Nämä jäsenvaltiot soveltavat kuitenkin erilaisia perusperiaatteita määrittäessään elintarvikkeen turvallisuutta. Näiden erilaisten lähestymistapojen takia ja laaja-alaisen lainsäädännön puuttuessa muista jäsenvaltioista on todennäköistä, että elintarvikkeiden kauppaa haittaavia esteitä ilmenee.(25) Sen vuoksi on tarpeen vahvistaa yleinen vaatimus, että markkinoille saatetaan ainoastaan turvallisia elintarvikkeita ja rehuja, jotta taataan kyseisten tuotteiden tehokas toiminta sisämarkkinoilla. (26) Kuluttajien turvallisuus ja luottamus yhteisössä ja kolmansissa maissa on ensiarvoisen tärkeä. Yhteisö on maailmanlaajuisesti merkittävä elintarvikealan kauppakumppani, joka on liittynyt kansainvälisiin kauppasopimuksiin ja joka osallistuu elintarvikelainsäädännön perusteena olevien kansainvälisten standardien kehittämiseen ja tukee periaatetta turvallisten ja terveellisten elintarvikkeiden vapaasta kaupasta, jota käydään ilman syrjintää sekä noudattaen oikeudenmukaisia ja eettisiä kauppatapoja.(27) On tarpeen vahvistaa yleiset periaatteet elintarvikkeiden kaupasta sekä tavoitteet ja periaatteet yhteisön panoksesta kansainvälisten standardien ja kauppasopimusten kehittämiseen.(28) Elintarvikkeiden turvallisuus kiinnostaa yhä enemmän yleisöä, valtiosta riippumattomia järjestöjä, ammattiliittoja, kansainvälisiä kauppakumppaneita ja kauppajärjestöjä. On tarpeen varmistaa kuluttajien ja kauppakumppaneiden luottamus siten, että elintarvikelainsäädäntöä kehitetään avoimesti ja että viranomaiset toteuttavat aiheellisia toimia yleisölle tiedottamiseksi, kun on aihetta epäillä, että jokin elintarvike voi aiheuttaa riskin terveydelle.(29) Elintarvikkeiden turvallisuutta koskevan yhteisön lainsäädännön tieteellisen ja teknisen perustan olisi myötävaikutettava korkeatasoisen terveyden suojelun saavuttamiseen yhteisössä. Yhteisöllä on oltava käytettävissään laadukasta, riippumatonta ja tehokasta tieteellistä ja teknistä tukea.(30) Elintarvikkeiden turvallisuutta koskevat tieteelliset ja tekniset kysymykset muuttuvat yhä merkittävämmiksi ja monimutkaisemmiksi. Euroopan elintarvikeviranomaisen, jäljempänä 'elintarvikeviranomainen', perustamisella olisi vahvistettava nykyistä tieteellisen ja teknisen tuen järjestelmää, joka ei enää kykene vastaamaan siihen kohdistuviin kasvaviin vaatimuksiin.(31) Sen vuoksi on tarpeen perustaa Euroopan elintarvikeviranomainen, jonka tarkoituksena on toimia mekanismina elintarvikelainsäädäntöä koskevien yleisten periaatteiden soveltamiseksi ja tehdä elintarvikkeiden turvallisuutta koskevien yhteisön toimenpiteiden toteuttamiseksi tarvittavia riskinarviointeja riippumattomasti, objektiivisesti ja avoimesti.(32) Elintarvikeviranomaisen, jäljempänä 'elintarvikeviranomainen', olisi toimittava riippumattomana tieteellisenä yhteyspisteenä ja siinä ominaisuudessa autettava varmistamaan sisämarkkinoiden tehokas toiminta. Siltä voidaan pyytää lausuntoja erimielisyyttä aiheuttavista tieteellisistä kysymyksistä ja siten auttamaan, että jäsenvaltiot tekevät elintarvikkeiden turvallisuuden varmistamiseksi tarvittavia perusteltuja riskinhallintapäätöksiä ja samalla välttävät elintarvikkeiden vapaan liikkuvuuden perusteettomien tai tarpeettomien esteiden aiheuttama sisämarkkinoiden pirstoutuminen.(33) Elintarvikeviranomaisen asema riippumattomana tieteellisenä yhteyspisteenä tarkoittaa sitä, että tieteellistä lausuntoa voivat pyytää komission lisäksi Euroopan parlamentti ja jäsenvaltiot tai toimivaltainen kansallinen elin. On myös toteutettava toimenpiteitä, joilla vältetään ristiriitaisia tieteellisiä lausuntoja, ja otettava käyttöön menettelyjä, joita sovelletaan, kun useiden tieteellisten elinten antamat tieteelliset lausunnot ovat keskenään ristiriidassa, ja joiden avulla voidaan ratkaista ristiriita tai tarjota riskinhallinnasta vastaavien käyttöön selkeitä tieteellisiä taustatietoja.(34) Elintarvikeviranomaisen olisi oltava riippumaton tietojen ja riskiviestinnän lähde kuluttajien luottamuksen parantamiseksi.(35) Nopea hälytysjärjestelmä on jo käytössä yleisestä tuoteturvallisuudesta 29 päivänä kesäkuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/59/ETY [14] puitteissa. Nykyisen järjestelmän soveltamisalaan kuuluvat elintarvikkeet ja teollisuustuotteet mutta eivät rehut. Viimeaikaiset elintarvikkeita koskeneet kriisit ovat osoittaneet tarpeen perustaa parannettu ja laajennettu nopea hälytysjärjestelmä, johon sisältyvät sekä elintarvikkeet että rehut. Elintarvikeviranomaisen olisi vastattava tarkistetun järjestelmän toiminnasta. Järjestelmän ei tulisi kattaa nopeaa tietojenvaihtoa säteilyhätätilanteen yhteydessä, josta säädetään neuvoston päätöksessä 87/600/EURATOM [15].[14]   EYVL L 228, 11.8.1992, s. 24.[15]  EYVL L 371, 30.12.1987, s. 76.(36) Elintarvikeviranomaisen olisi tarjottava kattava ja riippumaton tieteellinen näkemys koko elintarvikeketjun turvallisuudesta ja muista näkökohdista, mikä edellyttää laajan vastuun antamista elintarvikeviranomaiselle. Sen vastuulle kuuluu asioita, joilla on välitön tai välillinen vaikutus elintarvikeketjun turvallisuuteen, eläinten terveyteen ja hyvinvointiin, kasvien terveyteen sekä ravitsemukseen.(37) Koska elintarvikelainsäädännössä sallitut tietyt tuotteet, kuten torjunta-aineet tai rehujen lisäaineet voivat aiheuttaa riskin ympäristölle tai työntekijöiden turvallisuudelle, elintarvikeviranomaisen vastuualueeseen olisi kuuluttava myös joitakin ympäristöön ja työsuojeluun liittyviä näkökohtia.(38) Elintarvikeviranomaisen olisi annettava tieteellisiä lausuntoja kaikista geneettisesti muunnettujen organismien tarkoituksellisesta levittämisestä ympäristöön 23 päivänä huhtikuuta 1990 annetun neuvoston direktiivissä 90/220/ETY [16] määritellyistä geneettisesti muunnetuista organismeista siitä riippumatta, ovatko ne tarkoitettu ihmisten tai eläinten ravinnoksi, myös tieteellisiä arviointeja niiden ympäristövaikutuksista, jotta vältetään päällekkäiset tieteelliset arvioinnit ja lausunnot näistä organismeista. On kuitenkin tarpeen välttää toimivaltaa koskevia sekaannuksia ympäristöön liittyvien alojen kanssa sellaisten geneettisesti muunnettujen organismien osalta, jotka eivät ole elintarvikkeita eivätkä rehuja. Sen vuoksi elintarvikeviranomaisen tehtävä olisi rajoitettava ainoastaan tieteellisiin lausuntoihin sellaisten geneettisesti muunnettujen organismien osalta, jotka ovat elintarvikkeita tai rehuja.[16]  EYVL L 117, 8.5.1990, s. 15. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 97/35/EY, EYVL L 169, 27.6.1997, s. 72.(39) On olennaisen tärkeää, että yhteisön toimielimet, yleisö ja asianomaiset luottavat elintarvikeviranomaiseen. Tästä syystä on erittäin tärkeää taata sen riippumattomuus, tieteellinen korkealaatuisuus, avoimuus ja tehokkuus. Yhteistyö jäsenvaltioiden kanssa on myös välttämätöntä.(40) Elintarvikeviranomaisella tulisi olla välineet suorittaa kaikki vaadittavat tehtävät, jotta se kykenee huolehtimaan velvollisuuksistaan. (41) On tarpeen varmistaa, että yhteisön asianomaiset toimielimet valvovat tehokkaasti elintarvikeviranomaisen toimintaa, ja tätä varten sen johtokunnassa olisi oltava neljä Euroopan parlamentin nimittämää, neljä neuvoston nimittämää ja neljä komission nimittämää edustajaa. Johtokunnalla olisi oltava tarvittava toimivalta vahvistaa talousarvio, valvoa sen täytäntöönpano, laatia työjärjestys, varainhoitoasetus sekä nimetä tiedekomitean ja tiedelautakuntien jäsenet ja toiminnanjohtaja.(42)  On tarpeen saada aikaan luottamuksellinen ja avoin suhde yleisöön, ja sen vuoksi johtokuntaan olisi kuuluttava neljä kuluttajien ja teollisuuden edustajaa.(43) Elintarvikeviranomaisen olisi tehtävä tiivistä yhteistyötä jäsenvaltioiden toimivaltaisten elinten kanssa, jos se aikoo toimia tehokkaasti varsinkin verkostojärjestelmän osalta, ja tätä varten olisi perustettava neuvoa-antava ryhmä.(44) Elintarvikeviranomaisen olisi otettava komission yhteydessä toimivien tiedekomiteoiden asema antaa tieteellisiä lausuntoja vastuualueellaan. Nämä komiteat on tarpeen järjestää uudelleen, jotta voidaan taata parempi johdonmukaisuus elintarvikeketjun osalta ja mahdollistaa sen tehokkaampi työskentely. Sen vuoksi elintarvikeviranomaisen yhteyteen olisi perustettava näitä lausuntoja varten tiedekomitea ja pysyviä tiedelautakuntia. (45) Riippumattomuuden takaamiseksi tiedekomitean ja lautakuntien jäsenten olisi oltava riippumattomia tiedemiehiä, jotka on valittu avoimen hakumenettelyn perusteella.(46) Elintarvikeviranomaisen olisi myös voitava teettää sen velvollisuuksien täyttämiseksi tarvittavia tieteellisiä tutkimuksia ja samalla varmistaa, että päällekkäinen työ ehkäistään elintarvikeviranomaisen ylläpitämillä yhteyksillä komissioon ja jäsenvaltioihin. Elintarvikeviranomaisen on hyödynnettävä yhteisön asiantuntemusta ja rakenteita erityisesti yhteisön tutkimuksen ja teknologian kehittämisen ohjelmien (TTK-ohjelmien) yhteydessä perustettujen ja yhteisen tutkimuskeskuksen perustamien tiedealan asiantuntijoiden verkostojen osalta. Lisäksi elintarvikeviranomaisen on työtään suunnitellessaan otettava huomioon yhteisen tutkimuskeskuksen toteuttamat asiaan liittyvät toimet sekä yhteisön TTK-ohjelmien yhteydessä toteutettavat toimet.(47) Tehokkaan elintarvikeketjua koskevien tietojen keruu- ja analysointijärjestelmän puuttuminen yhteisön tasolta on huomattava puute. Sen vuoksi olisi perustettava elintarvikeviranomaisen yhteensovittaman verkoston muodossa järjestelmä elintarvikeviranomaiselle kuuluvia aiheita koskevien tietojen keräämiseksi ja analysoimiseksi. Tarvitaan myös erityisiä säännöksiä siitä, miten voidaan mukauttaa nykyisiä yhteisön tiedonkeruuverkostoja, jotka käsittelevät elintarvikeviranomaiselle kuuluvia aiheita.(48)  Kehittymässä olevien riskien parempi havaitseminen voi pitkällä aikavälillä olla merkittävä ennaltaehkäisevä väline jäsenvaltioille ja yhteisölle politiikkojen täytäntöönpanossa. Sen vuoksi on tarpeen antaa elintarvikeviranomaiselle ennakoiva tehtävä kerätä tietoja ja olla valppaana.(49) Elintarvikeviranomaisen perustamisesta olisi seurattava, että jäsenvaltiot voivat osallistua tiiviimmin tieteellisiin menettelyihin. Tätä varten elintarvikeviranomaisen ja jäsenvaltioiden olisi tehtävä läheistä yhteistyötä. Elintarvikeviranomainen voi uskoa tiettyjä tehtäviä jäsenvaltioissa sijaitseville elimille.(50) On tarpeen pitää tasapainossa kansallisten elinten käyttäminen elintarvikeviranomaiselle annettujen tehtävien toteuttamisessa sekä tarve varmistua yleisen johdonmukaisuuden vuoksi, että nämä tehtävät toteutetaan kyseisiä tehtäviä varten vahvistettujen perusteiden mukaisesti. Nykyisiä menettelyjä tieteellisten tehtävien osoittamiseksi jäsenvaltioille ja erityisesti teollisuuden esittämien, tiettyjen aineiden, tuotteiden tai menettelyjen hyväksymistä varten tarvittavien asiakirjojen arviointia olisi tarkasteltava uudelleen vuoden sisällä, jotta voidaan ottaa huomioon elintarvikeviranomaisen perustaminen ja sen tarjoamat uudet mahdollisuudet.(51) Elintarvikeviranomaisen riippumattomuus ja sen asema yleisölle tiedottajana edellyttävät, että sen olisi voitava kommunikoida itsenäisesti sen toimivaltaan kuuluvilla aloilla, sillä sen tarkoituksena on tarjota objektiivisia, luotettavia ja helppotajuisia tietoja. Koska komissio on kuitenkin edelleen täysin vastuussa riskinhallintatoimenpiteiden tiedottamisesta, elintarvikeviranomaisen ja komission on vaihdettava keskenään asianmukaisia tietoja.(52) Yleisölle suunnatuissa tiedotuskampanjoissa on tehtävä aiheellista yhteistyötä jäsenvaltioiden kanssa, jotta voidaan ottaa huomioon mahdolliset alueelliset näkökohdat ja yhteys terveyspolitiikkaan.(53) Riippumattomuuteen ja avoimuuteen perustuvien toimintaperiaatteiden lisäksi elintarvikeviranomaisella olisi oltava sellainen organisaatio, johon kuluttajat ja muut asianomaiset ryhmät voivat ottaa yhteyttä, ja sen on voitava omien sääntöjensä mukaisesti järjestää niiden osittainen osallistuminen sen toimintaan.(54) Yhteisön talousarviosta olisi rahoitettava elintarvikeviranomainen. Kolmen vuoden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta olisi kuitenkin tutkittava maksujen mahdollisuutta sen kokemuksen perusteella, joka on saatu varsinkin teollisuuden esittämien, hyväksyntää koskevien asiakirjojen käsittelystä. Yhteisön talousarviomenettelyä sovelletaan edelleen Euroopan yhteisöjen yleisestä talousarviosta maksettaviin tukiin. Tilintarkastustuomioistuimen olisi vastattava tilintarkastuksesta.(55) On tarpeen sallia sellaisten Euroopan maiden osallistuminen, jotka eivät ole Euroopan unionin jäsenvaltioita mutta jotka ovat tehneet sopimuksia, jotka velvoittavat ne saattamaan tämän asetuksen soveltamisalalla yhteisön oikeuden osaksi kansallista lainsäädäntöään ja panemaan sen täytäntöön.(56) Viimeaikaiset elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyneet tapaukset ovat osoittaneet tarpeen vahvistaa kiireellisissä tapauksissa sovellettavat aiheelliset toimenpiteet, joilla varmistetaan, että kaikentyyppisiin ja kaikkialta peräisin oleviin elintarvikkeisiin voidaan soveltaa yhteisiä toimenpiteitä, jos ne aiheuttavat vakavan riskin ihmisten terveydelle. Tällaisen laajan lähestymistavan elintarvikkeiden turvallisuutta koskeviin kiireellisiin toimenpiteisiin olisi mahdollistettava tehokkaat toimenpiteet ja keinotekoisten eroavuuksien välttäminen sellaisten elintarvikkeiden käsittelyssä, jotka aiheuttavat vakavan riskin ihmisten terveydelle.(57) Viimeaikaiset elintarvikkeita koskeneet kriisit ovat myös osoittaneet komissiolle, miten hyödyllisiä asianmukaisesti mukautetut, nopeammat kriisinhallinta- menettelyt ovat. Näiden organisaatioon liittyvien menettelyjen avulla olisi tehtävä mahdolliseksi parantaa toimien yhteensovittamista ja valita parhaiden tieteellisten tietojen perusteella tehokkaimmat toimenpiteet. Sen vuoksi tarkistetuissa menettelyissä olisi otettava huomioon elintarvikeviranomaisen velvollisuudet ja niissä olisi mainittava sen tarjoama tieteellinen ja tekninen tuki elintarvikekriisin yhteydessä.(58) Tehokkaamman elintarvikeketjua koskevan laajan lähestymistavan varmistamiseksi olisi perustettava elintarvikkeiden turvallisuutta ja eläinten terveyttä käsittelevä komitea korvaamaan pysyvä eläinlääkintäkomitea, pysyvä elintarvikekomitea, pysyvä rehukomitea ja pysyvä kasvinsuojelukomitea. Sen vuoksi olisi kumottava neuvoston päätökset 68/361/ETY [17], 69/414/ETY [18], 70/372/ETY [19] ja 76/894/ETY [20].[17]  EYVL L 255, 18.10.1968, s. 23.[18]  EYVL L 291, 19.11.1969, s. 9.[19]  EYVL L 170, 3.8.1970, s. 1.[20]  EYVL L 340, 9.12.1976, s. 25.(59) Koska tämän asetuksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet ovat menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY [21] 2 artiklassa tarkoitettuja laajakantoisia toimenpiteitä, niistä olisi päätettävä mainitun päätöksen 5 artiklassa säädettyä sääntelymenettelyä noudattaen.[21]  EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23.(60) Rajoittamatta jäsenvaltioiden velvollisuutta varmistaa tässä asetuksessa säädettyjen vaatimusten noudattamista olisi annettava säädös, jolla vältetään oikeudellinen epävarmuus elintarvikkeita koskevien yhteisön ja jäsenvaltioiden nykyisten toimenpiteiden osalta.(61) On tärkeää välttää sekaannuksia elintarvikeviranomaisen ja neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2309/93 [22] perustetun Euroopan lääkearviointiviraston tehtävien välillä. Sen vuoksi on tarpeen säätää, että tämä asetus ei rajoita Euroopan lääkearviointivirastolle annetun toimivallan soveltamista, mukaan lukien toimivalta, joka perustuu yhteisön menettelystä eläinlääkejäämien enimmäismäärien vahvistamiseksi eläinperäisissä elintarvikkeissa 26 päivänä kesäkuuta 1990 annettuun asetukseen (EY) N:o 2377/90 [23].[22]  EYVL L 214, 24.8.1993, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna komission  asetuksella (EY) N:o 649/98, EYVL L 88, 24.3.1998, s. 7.[23]  EYVL L 224, 18.8.1990, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 2391/2000 (EYVL L 276, 28.10.2000, s. 5).(62) Suhteellisuusperiaatteen mukaisesti on tarpeen ja asianmukaista tämän asetuksen tavoitteiden toteuttamiseksi säätää yhteisön elintarvikelainsäädännön liittyvistä määritelmistä, periaatteista ja toimenpiteistä sekä perustaa Euroopan elintarvikeviranomainen. Tämä asetus rajoittuu siihen, mikä on tarpeen tavoitteiden toteuttamiseksi perustamissopimuksen 5 artiklan kolmannen kohdan mukaisesti.OVAT ANTANEET TÄMÄN ASETUKSEN:I LUKU SOVELTAMISALA JA MÄÄRITELMÄT1 artikla Tavoite ja soveltamisala1. Tässä asetuksessa säädetään perusta ihmisten elämän ja terveyden sekä kuluttajien etujen korkeatasoiselle suojelulle elintarvikkeiden osalta ja samalla varmistetaan sisämarkkinoiden tehokas toiminta. Siinä vahvistetaan yhteiset periaatteet, määritelmät ja vastuualat, vahva tieteellinen perusta sekä tehokkaat organisatoriset järjestelyt ja menettelyt, joihin elintarvikkeiden turvallisuutta koskeva päätöksenteko perustuu.2. Tässä asetuksessa 1 kohdan soveltamiseksi vahvistetaan yleiset määritelmät ja periaatteet, jotka koskevat yleisesti elintarvikkeita ja rehuja ja varsinkin elintarvikkeiden ja rehujen turvallisuutta yhteisössä.Tällä asetuksella perustetaan Euroopan elintarvikeviranomainen.Tällä asetuksella vahvistetaan menettelyt asioissa, joilla on välitön tai välillinen vaikutus elintarvikkeiden turvallisuuteen.3. Tätä asetusta sovelletaan elintarvikkeiden ja rehujen kaikissa tuotanto- ja jakeluvaiheissa. Sitä ei sovelleta yksityiseen kotikäyttöön tarkoitettuun alkutuotantoon, eikä kotikäyttöön tarkoitettujen elintarvikkeiden valmistukseen, käsittelyyn tai varastointiin kotona.2 artikla Elintarvikkeen määritelmä'Elintarvikkeella' tarkoitetaan mitä tahansa ainetta tai tuotetta, myös valmistettua, osittain valmistettua tai valmistamatonta, joka on tarkoitettu tai jonka voidaan olettaa tulevan ihmisten nautittavaksi.Siihen sisältyvät juomat, purukumi ja kaikki aineet, jotka on tarkoituksellisesti lisätty elintarvikkeeseen sen valmistamisen tai käsittelyn aikana. Siihen sisältyy vesi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiiveissä 80/778/ETY ja 98/83/EY vahvistettujen vaatimusten soveltamista. Siihen eivät sisälly:a) rehutb) elävät eläimet, ellei niitä ole valmistettu, pakattu ja/tai asetettu tarjolle ihmisten ravinnoksic) kasvit ennen niiden korjuutad) neuvoston direktiivissä 65/65/ETY [24] tarkoitetut lääkkeet[24]  EYVL 22, 9.2.1965, s. 369/65.e) neuvoston direktiivissä 76/768/ETY [25] tarkoitetut kosmeettiset valmisteet[25]  EYVL L 262, 27.9.1976, s. 169.f) neuvoston direktiivissä 89/622/ETY [26] tarkoitetut tupakka ja tupakkatuotteet[26]  EYVL L 359, 8.12.1989, s. 1.g) vuonna 1961 tehdyssä Yhdistyneiden Kansakuntien huumausaineyleissopimuksessa ja vuonna 1971 tehdyssä psykotrooppisia aineita koskevassa Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksessa tarkoitetut huumeet ja psykotrooppiset aineet. 3 artikla Muut määritelmätTässä asetuksessa tarkoitetaan:1) 'elintarvikelainsäädännöllä' lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, jotka koskevat yleisesti elintarvikkeita ja erityisesti elintarvikkeiden turvallisuutta yhteisössä. Siihen sisältyvät elintarvikkeiden kaikki tuotanto- ja jakeluvaiheet samoin kuin rehujen tuotanto- ja jakeluvaiheet, jos rehuilla on haitallinen vaikutus elintarvikkeiden turvallisuuteen;2) 'elintarvikeyrityksellä' voittoa tuottavaa tai tuottamatonta, julkista tai yksityistä yritystä, joka toteuttaa mitä tahansa toimia, jotka liittyvät elintarvikkeiden tuotannon ja jakelun vaiheisiin;3) 'elintarvikealan toimijalla' henkilöä tai henkilöitä, jotka ovat vastuussa elintarvikelainsäädännön vaatimusten noudattamisen varmistamisesta valvonnassaan olevassa elintarvikeyrityksessä;4) 'rehulla' elintarviketuotantoon käytettävien eläinten ruokintaan tarkoitettuja kasvi- tai eläinperäisiä tuotteita luonnollisessa olomuodossaan, tuoreena tai säilöttynä ja niiden teollisia johdannaisia;5) 'rehuyrityksellä' voittoa tuottavaa tai tuottamatonta, julkista tai yksityistä yritystä, joka toteuttaa mitä tahansa rehujen tuotantoon, käsittelyyn, jalostukseen, varastointiin tai jakeluun liittyviä toimia, myös maataloustuottajaa, joka tuottaa, jalostaa tai varastoi rehuja omistamiensa elintarviketuotantoon käytettävien eläinten ruokkimiseksi;6) 'rehualan toimijalla' henkilöä tai henkilöitä, jotka ovat vastuussa elintarvikelainsäädännön vaatimusten noudattamisen varmistamisesta valvonnassaan olevassa rehuyrityksessä;7) 'vähittäiskaupalla' elintarvikkeiden käsittelyä ja/tai jalostusta, säilytystä myyntipaikassa ja jakelua lopulliselle kuluttajalle, ateriapalvelutoimet, tehdasruokalat, laitosruokalat, ravintolat ja mukaan lukien muut samankaltaiset elintarvikepalvelutoimet ja -kaupat, markettien jakelukeskukset ja tukkuliikkeet;8) 'markkinoille saattamisella' elintarvikkeen tai rehun hallussapitämistä niiden myyntiä varten, myös myytäväksi tarjoamista tai muuta kolmansille joko ilmaiseksi tai korvausta vastaan tapahtuvaa siirtoa sekä itse myyntiä ja muita siirtomuotoja;9) 'virallisella valvonnalla' mitä tahansa jäsenvaltioiden toimivaltaisen viranomaisen tai sen edustajien taikka komission yksiköiden tekemää tarkastusta, tilintarkastusta, näytteenottoa, laboratoriotutkimusta tai -analyysia tai muuta valvonnan toteuttamiskeinoa, jonka tarkoituksena on varmistaa elintarvikelainsäädännön noudattaminen sekä suojella ihmisten terveyttä ja kuluttajien etuja;10) 'riskillä' vaaran aiheuttaman terveydellisen haittavaikutuksen todennäköisyyttä ja voimakkuutta;11) 'riskianalyysillä' kolmiosaista prosessia, joka käsittää riskinarvioinnin, riskinhallinnan sekä riskiviestinnän;12) 'riskinarvioinnilla' tieteellistä prosessia, joka koostuu seuraavista neljästä vaiheesta: vaaran tunnistaminen, vaaran kuvaaminen, altistuksen arviointi ja riskin kuvaaminen;13) 'riskinhallinnalla' riskinarvioinnista erillistä prosessia, jossa verrataan toimenpidevaihtoehtoja, kuullaan asianomaisia osapuolia, otetaan huomioon riskinarviointi ja muut oikeutetut tekijät ja tarvittaessa valitaan tarkoituksenmukaiset ennaltaehkäisyä ja valvontaa koskevat vaihtoehdot;14) 'riskiviestinnällä' vaaraan, riskiin, riskitekijöihin ja riskin havaitsemiseen liittyvien tietojen ja mielipiteiden vastavuoroista välittämistä riskianalyysin aikana riskinarvioinnista ja riskinhallinnasta vastaavien, kuluttajien, elintarvike- ja rehuyritysten, akateemisen yhteisön ja muiden asiasta kiinnostuneiden kanssa, mukaan lukien myös riskinarvioinnin tulosten ja riskinhallintaa koskevien päätösten taustan selittäminen;15) 'vaaralla' elintarvikkeessa tai rehussa esiintyvää biologista, kemiallista tai fyysistä tekijää tai tilaa, joka saattaa vaarantaa elintarvikkeen tai rehun turvallisuuden;16) 'jäljitettävyydellä' mahdollisuutta jäljittää elintarvike, rehu, elintarviketuotantoon käytettävä eläin tai valmistusaine kaikkien tuotanto- ja jakeluvaiheiden kautta;17) 'kaikilla tuotanto- ja jakeluvaiheilla' kaikkia vaiheita elintarvikkeen alkutuotannosta sen myyntiin tai lopulliselle kuluttajalle toimittamiseen asti ja silloin, kun sillä on merkitystä elintarvikkeiden turvallisuuden kannalta, rehujen tuotantoa ja jakelua;18) 'ihmisravinnoksi soveltumattomalla tai saastuneella' sitä, että elintarviketta ei voida hyväksyä ihmisravinnoksi sille aiottuun käyttötarkoitukseen, koska se on saastunut joko vieraiden aineiden takia tai muutoin, taikka pilaantumisen, mätänemisen tai laadun heikentymisen seurauksena;19) 'alkutuotannolla' alkutuotannon tuotteiden tuotantoa, kasvatusta ja viljelyä, myös sadonkorjuuta, lypsämistä ja kaikkia tilaeläintuotannon vaiheita ennen teurastusta. Se sisältää myös metsästyksen ja kalastuksen.II LUKUYLEINEN ELINTARVIKELAINSÄÄDÄNTÖ4 artikla SoveltamisalaTämä luku koskee elintarvikkeiden kaikkia tuotanto- ja jakeluvaiheita sekä elintarviketuotantoon käytettäviä eläimiä varten tuotettuja ja niille annettuja rehuja.Jäljempänä 5-8 artiklassa esitetyt yleiset periaatteet muodostavat yleiset laaja-alaiset puitteet, joita on noudatettava uusia toimenpiteitä annettaessa.1 jakso Elintarvikelainsäädännön periaatteet ja vaatimukset5 artikla Yleiset tavoitteet1. Elintarvikelainsäädännön on pyrittävä yhteen tai useampaan yleiseen tavoitteeseen, joita ovat ihmisten elämän, terveyden tai turvallisuuden suojelu ja kuluttajien etujen suojelu, tai tarpeen mukaan muuhun tavoitteeseen, joihin sisältyvät ympäristönsuojelu, eläinten terveyden, elämän ja hyvinvoinnin suojelu sekä kasvien terveyden ja elämän suojelu.2. Elintarvikelainsäädännöllä pyritään saavuttamaan tässä luvussa esitettyjen yleisten periaatteiden ja vaatimusten mukaisesti valmistettujen tai kaupan pidettävien elintarvikkeiden ja rehujen vapaa liikkuvuus yhteisössä.3. Voimassa olevat tai pian voimaan tulevat kansainväliset standardit on otettava huomioon elintarvikelainsäädäntöä kehitettäessä tai mukautettaessa, paitsi jos kyseiset standardit tai niiden asiaa koskevat osat olisivat tehoton tai asiaton keino elintarvikelainsäädännön laillisten tavoitteiden saavuttamiseksi, jos siihen on tieteellinen perustelu tai jos niistä seuraisi yhteisössä asianmukaiseksi määritellystä tasosta poikkeava suojelun taso.6 artikla Terveyden suojelu1. Elintarvikelainsäädännöllä pyritään aikaansaamaan terveyden korkeatasoinen suojelu, ja sen on perustuttava riskianalyysiin, paitsi jos tämä ei ole toimenpiteen olosuhteiden tai luonteen kannalta tarkoituksenmukaista.2. Riskinarvioinnin on perustuttava käytettävissä oleviin tieteellisiin todisteisiin, ja se on toteutettava riippumattomasti, objektiivisesti ja avoimesti.3. Riskinhallinnassa on otettava huomioon riskinarvioinnin tulokset, erityisesti 21 artiklalla perustetun Euroopan elintarvikeviranomaisen lausunnot ja muut tarkasteltavana olevan asian kannalta lailliset tekijät.7 artikla Ennalta varautumisen periaate1. Sellaisissa erityisolosuhteissa, joissa käytettävissä olevien olennaisten tietojen arvioinnin perusteella tunnistetaan terveyttä koskeva riski, mutta asiasta vallitsee tieteellinen epävarmuus, voidaan laajempaan riskinarviointiin tarvittavia täydentäviä tieteellisiä tietoja odoteltaessa toteuttaa väliaikaisia riskinhallintatoimenpiteitä, jotka ovat tarpeen yhteisössä valitun korkeatasoisen terveyden suojelun varmistamiseksi.2. Edellä 1 kohdan nojalla toteutettujen toimenpiteiden on oltava oikeasuhteisia, eivätkä ne saa rajoittaa kauppaa enemmän kuin on tarpeen yhteisössä valitun korkeatasoisen terveyden suojelun saavuttamiseksi, ja niissä on otettava huomioon tekninen ja taloudellinen toteutettavuus sekä muut tarkasteltavana olevan asian kannalta lailliset tekijät. Näitä toimenpiteitä tarkastellaan uudelleen kohtuullisen ajan kuluttua sen mukaan, minkäluonteinen riski elämälle tai terveydelle on havaittu ja minkätyyppisiä tieteellisiä tietoja tarvitaan tieteellisen epävarmuuden selvittämiseksi sekä kattavamman riskinarvioinnin toteuttamiseksi.8 artikla Kuluttajien etujen suojelu1. Elintarvikelainsäädännön on pyrittävä kuluttajien etujen suojaamiseen sekä tarjoamaan kuluttajille lähtökohdat kuluttamiaan elintarvikkeita koskevien perusteltujen valintojen tekemiseksi. Sen tavoitteena on ehkäistäa) vilpilliset menettelytb) elintarvikkeiden sekoittaminen jac) kaikki muut käytänteet, jotka voivat johtaa kuluttajia harhaan.2. Rajoittamatta yksityiskohtaisempien elintarvikelainsäädännön säännösten soveltamista elintarvikkeiden merkintöjä, mainontaa ja esillepanoa, myös niiden muotoa, ulkonäköä tai pakkauksia, käytetyt pakkausmateriaalit, tapa, jolla ne on aseteltu, ja olosuhteet, joissa ne esitellään, sekä tiedot, joita niistä annetaan minkä tahansa tiedotusvälineen kautta, eivät saa johtaa kuluttajia harhaan.9 artikla Jäljitettävyys1. Kaikissa tuotanto- ja jakeluvaiheissa on huolehdittava siitä, että on mahdollista jäljittää elintarvikkeet, rehut, elintarviketuotantoon käytettävät eläimet ja muut mahdolliset aineet, jotka on tarkoitettu tai joiden voidaan olettaa tulevan lisätyksi elintarvikkeeseen tai rehuun, noudattaen tarvittaessa 5 kohdan nojalla vahvistettuja edellytyksiä.2. Elintarvike- ja rehualan toimijoiden on voitava tunnistaa, luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö, joka on toimittanut niille elintarvikkeen, rehun, elintarviketuotantoon käytettävän eläimen tai sellaisen aineen, joka on tarkoitettu tai jonka voidaan olettaa tulevan lisätyksi elintarvikkeeseen tai rehuun.Tätä varten luonnollisella henkilöillä tai oikeushenkilöillä on oltava käytössä tähän tarkoitetut järjestelmät ja menettelyt, joiden avulla toimivaltaiset viranomaiset saavat nämä tiedot pyynnöstä käyttöönsä.3. Elintarvike- ja rehualan toimijoilla on oltava käytössä sellaiset järjestelmät ja menettelyt, joiden avulla ne voivat tunnistaa muut yritykset, joihin niiden tuotteita on toimitettu. Nämä tiedot on annettava pyynnöstä toimivaltaisille viranomaisille.4. Markkinoille saatetuissa tai todennäköisesti markkinoille saatettavissa elintarvikkeissa ja rehuissa on niiden jäljitettävyyden helpottamiseksi oltava asianmukaiset pakkausmerkinnät tai tunnistetiedot tarkempiin säännöksiin sisältyvien asiaa koskevien vaatimusten mukaisesti.5. Edellä 1-4 kohdan vaatimusten noudattamiseksi tarkoitetut säännökset annetaan 57 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.10 artikla Velvollisuudet1. Elintarvike- ja rehualan toimijoiden on niiden vastuulla olevien yritysten kaikissa tuotanto- ja jakeluvaiheissa varmistettava, että elintarvikkeet tai rehut täyttävät asiaankuuluvat elintarvikelainsäädännön vaatimukset, ja niiden on otettava käyttöön järjestelmät ja menettelyt, joilla tarkistetaan ja seurataan, että nämä vaatimukset täytetään.2. Jäsenvaltioiden on pantava täytäntöön elintarvikelainsäädäntöä sekä seurattava ja varmistettava, että elintarvike- ja rehualan toimijat noudattavat asiaankuuluvia elintarvikelainsäädännön vaatimuksia kaikissa tuotanto- ja jakeluvaiheissa.Tätä varten niiden on ylläpidettävä järjestelmää, johon sisältyvät virallinen valvonta ja muut olosuhteiden kannalta tarkoituksenmukaiset toimet, mukaan lukien elintarvikkeiden ja rehujen turvallisuutta ja riskejä koskeva julkinen tiedottaminen, elintarvikkeiden ja rehujen turvallisuuden seuranta sekä kaikki tuotanto- ja jakeluvaiheet käsittävät muut valvontatoimet.Jäsenvaltioiden on myös vahvistettava säännöt toimenpiteistä ja seuraamuksista, joita sovelletaan elintarvike- ja rehulainsäädännön rikkomiseen. Vahvistettujen toimenpiteiden ja seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia.11 artikla VastuuTämän luvun säännökset eivät rajoita tuotevastuuta neuvoston direktiivin 85/374/ETY [27] säännösten soveltamista.[27]  EYVL L 210, 7.8.1985, s. 29.2 jakso Vaatimukset elintarvikkeiden turvallisuudesta12 artikla Vaatimukset elintarvikkeiden turvallisuudesta1. Markkinoille saa saattaa ainoastaan elintarvikkeita, jotka ovat turvallisia, kun niitä käytetään tavanomaisissa ja kohtuullisen ennakoitavissa olosuhteissa.2. Elintarviketta pidetään vaarallisena, jos se ona) mahdollisesti terveydelle haitallinenb) ihmisravinnoksi soveltumaton tai saastunut.3. Elintarvikkeiden turvallisuus on otettava huomioon kaikissa tuotanto- ja jakeluvaiheissa, ja kussakin vaiheessa on pidettävä mielessä kyseisen elintarvikkeen tavanomaiset ja kohtuullisen ennakoitavat käyttöolosuhteet.4. Määritettäessä, onko elintarvike mahdollisesti terveydelle haitallinen, on otettava huomioon seuraavat seikat:a) elintarvikkeen tavanomaiset ja kohtuullisen ennakoitavat käyttöolosuhteet, jotta elintarvike ei aiheuta riskiä, jota ei voida hyväksyä tai joka on ristiriidassa kyseistä elintarviketta nauttivan henkilön terveyden korkeatasoisen suojelun kanssab) ei ainoastaan mahdollista välitöntä tai lyhyen aikavälin vaikutusta, joka elintarvikkeella on sitä nauttivan henkilön terveydelle, vaan myös elintarvikkeen mahdolliset kasautuvat toksiset vaikutukset kyseisen henkilön terveydelle tai tavanomaisia määriä kyseistä elintarviketta nauttivan henkilön seuraaville sukupolvillec) tietyn kuluttajaryhmän erityisherkkyydet, jos elintarvike on tarkoitettu kyseiselle kuluttajaluokalle.5. Määritettäessä, onko elintarvike terveydelle haitallinen, on myös otettava huomioon kuluttajalle tarjotut tiedot, myös pakkausmerkinnässä olevat tiedot, tai yleisesti kuluttajan saatavilla olevat tiedot tietyn elintarvikkeen tai elintarvikeryhmän terveyshaittojen välttämisestä sekä se, onko kuluttaja tiedoista huolimatta päättänyt olla välittämättä tällaisista ohjeista tai muista kyseistä elintarviketta tai elintarvikeryhmää koskevista tiedoista.6. Jos vaarallinen elintarvike on osa samaan luokkaan kuuluvien tai samaa kuvausta vastaavien elintarvikkeiden erää tai lähetystä, on oletettava, että kaikki kyseiseen erään tai lähetykseen kuuluvat elintarvikkeet ovat myös vaarallisia, ellei yksityiskohtaisesta arvioinnista ilmene, että ei ole mitään näyttöä siitä, että loppuosa erästä tai lähetyksestä olisi vaarallinen.7. Elintarviketta, joka on yhteisön elintarvikelainsäädännön erityissäännösten mukainen, on pidettävä turvallisena yhteisön erityissäännöksiin sisältyvien näkökohtien osalta.8. Jos yhteisön erityissäännöksiä ei ole, elintarviketta on pidettävä turvallisena, jos se vastaa sen jäsenvaltion, jonka alueella elintarvike on liikkeellä, voimassa olevan kansallisen elintarvikelainsäädännön erityissäännöksiä, jotka on laadittu ja joita sovelletaan rajoittamatta perustamissopimuksen ja erityisesti sen 28 ja 30 artiklan soveltamista.13 artikla Vaatimukset rehujen turvallisuudesta1. Rehuja ei saa saattaa markkinoille tai antaa millekään elintarviketuotantoon käytettävälle eläimelle, elleivät ne täytä vaatimuksia rehujen turvallisuudesta.2. Rehu ei täytä rehujen turvallisuutta koskevaa vaatimusta, jos a) sillä on haitallinen vaikutus ihmisten tai eläinten terveydelle;b) se tekee elintarviketuotantoon käytettävästä eläimestä, jolle se syötetään tai jolle sen voidaan olettaa syötettävän, johdetusta elintarvikkeesta vaarallisen ihmisravinnoksi;c) se vahingoittaa kuluttajaa muuttamalla eläintuotteiden selvästi erotettavia piirteitä.3. Jos rehu, jonka on havaittu olevan rehujen turvallisuutta koskevan vaatimuksen vastainen, on osa samaan luokkaan kuuluvien tai samaa kuvausta vastaavien rehujen erää tai lähetystä, on oletettava, että sama koskee kaikkia kyseiseen erään tai lähetykseen kuuluvia rehuja, jollei yksityiskohtaisesta arvioinnista ilmene, että ei ole mitään näyttöä siitä, että loppuosa erästä tai lähetyksestä ei täyttäisi rehujen turvallisuutta koskevaa vaatimusta.4. Rehua, joka on rehujen turvallisuutta koskevien yhteisön erityissäännösten mukainen, on pidettävä turvallisena yhteisön erityissäännöksiin sisältyvien näkökohtien osalta.5. Jos yhteisön erityissäännöksiä ei ole, rehua on pidettävä turvallisena, jos se vastaa sen jäsenvaltion, jonka alueella rehu on liikkeellä, voimassa olevia rehujen turvallisuutta koskevia kansallisen lainsäädännön erityissäännöksiä, jotka on laadittu ja joita sovelletaan rajoittamatta perustamissopimuksen ja erityisesti sen 28 ja 30 artiklan soveltamista.14 artikla Vastuu elintarvikkeiden turvallisuudesta: elintarvikeyritykset1. Elintarvikealan toimijoiden on varmistettava, että kaikki niiden vastuulla olevat tuotanto- ja jakeluvaiheet toteutetaan siten, että elintarvikkeet ovat elintarvikelainsäädännön asiaa koskevien, erityisesti elintarvikkeiden turvallisuutta koskevien, säännösten mukaisia.2. Elintarvikealan toimijan on ilmoitettava välittömästi toimivaltaisille viranomaisille, jos toimija katsoo tai epäilee, että sen markkinoille saattama elintarvike voi mahdollisesti olla ihmisten terveydelle vahingollinen. Sen on ilmoitettava toimivaltaisille viranomaisille toimista, jotka on toteutettu lopulliselle kuluttajalle aiheutuvien riskien ehkäisemiseksi. Jos elintarvikealan toimija katsoo tai epäilee, että elintarvike voi aiheuttaa vakavan riskin ihmisten terveydelle, sen on ilmoitettava siitä toimivaltaiselle viranomaiselle. 3. Elintarvikealan toimijoiden on tehtävä yhteistyötä toimivaltaisten viranomaisten kanssa viranomaisten esittämien pyyntöjen mukaisesti toteutettaessa toimia niiden toimittaman elintarvikkeen aiheuttamien riskien välttämiseksi.4. Jos elintarvikealan toimija katsoo tai epäilee, että sen maahantuoma, tuottama, jalostama, valmistama tai jakelema elintarvike ei ole elintarvikkeiden turvallisuutta koskevien vaatimusten mukainen, sen on käynnistettävä menettelyt kyseisen elintarvikkeen poistamiseksi markkinoilta. Sen on asianmukaisella ja tehokkaalla tavalla ilmoitettava kuluttajille syy poistamiseen tai tarvittaessa varmistettava, että kuluttajille jo toimitetut tuotteet palautetaan, jos muut toimenpiteet eivät ole riittäviä korkeatasoisen terveyden suojelun saavuttamiseksi.5. Elintarvikealan toimijan, joka vastaa sellaisista maahantuonti-, vähittäismyynti- tai jakelutoimista, jotka eivät vaikuta elintarvikkeen pakkaamiseen, pakkausmerkintöihin, turvallisuuteen tai koskemattomuuteen, on toteutettava tarvittavat varotoimet myötävaikuttaakseen elintarvikkeiden turvallisuutta koskevien vaatimusten täyttymiseen.Tällaisten elintarvikealan toimijoiden on oman toimintansa osalta käynnistettävä menettelyjä poistaakseen tuotteita markkinoilta ja myötävaikuttaakseen elintarvikkeiden turvallisuuteen toimittamalla eteenpäin elintarvikkeen jäljittämiseksi tarvittavia tietoja sekä osallistumalla tuottajien, jalostajien, valmistajien ja/tai toimivaltaisten viranomaisten toteuttamiin toimiin.15 artikla Vastuu elintarvikkeiden turvallisuudesta: rehuyritykset1. Rehualan toimijoiden on varmistettava, että kaikki niiden vastuulla olevat tuotanto- ja jakeluvaiheet toteutetaan siten, että niiden tuottamat tai käsittelemät rehut ovat elintarvikelainsäädännön asiaa koskevien säännösten mukaisia ja erityisesti että rehut täyttävät rehujen turvallisuutta koskevat vaatimukset.2. Rehualan toimijan on ilmoitettava välittömästi toimivaltaisille viranomaisille, jos toimija katsoo tai epäilee, että sen markkinoille saattama rehu ei täytä rehujen turvallisuutta koskevia vaatimuksia. Sen on ilmoitettava toimivaltaisille viranomaisille toimista, jotka on toteutettu kyseisen rehun käytöstä aiheutuvan riskin ehkäisemiseksi. Jos rehualan toimija katsoo tai epäilee, että rehun käyttö voisi aiheuttaa vakavan riskin ihmisten terveydelle, sen on ilmoitettava siitä toimivaltaiselle viranomaiselle.3. Rehualan toimijoiden on tehtävä yhteistyötä toimivaltaisten viranomaisten kanssa viranomaisten esittämien pyyntöjen mukaisesti toteutettaessa toimia niiden toimittaman rehun aiheuttamien riskien välttämiseksi.4. Jos rehualan toimija katsoo tai epäilee, että sen maahantuoma, tuottama, jalostama, valmistama tai jakelema rehu ei ole rehujen turvallisuutta koskevien vaatimusten mukainen, sen on käynnistettävä menettelyt kyseisen rehun poistamiseksi markkinoilta. Sen on asianmukaisella ja tehokkaalla tavalla ilmoitettava rehun käyttäjille syy poistamiseen tai tarvittaessa varmistettava, että niille jo toimitetut tuotteet palautetaan, jos muut toimenpiteet eivät ole riittäviä korkeatasoisen terveyden suojelun saavuttamiseksi.5. Rehualan toimijan, joka vastaa sellaisista maahantuonti-, vähittäismyynti- tai jakelutoimista, jotka eivät vaikuta rehun pakkaamiseen, pakkausmerkintöihin, turvallisuuteen tai koskemattomuuteen, on toteutettava tarvittavat varotoimet myötävaikuttaakseen rehujen turvallisuutta koskevien vaatimusten täyttymiseen.Tällaisten toimijoiden on oman toimintansa osalta käynnistettävä menettelyjä poistaakseen tuotteita markkinoilta ja myötävaikuttaakseen elintarvikkeiden turvallisuuteen toimittamalla eteenpäin rehun jäljittämiseksi tarvittavia tietoja sekä osallistumalla tuottajien, jalostajien, valmistajien ja/tai toimivaltaisten viranomaisten toteuttamiin toimiin.3 jakso Elintarvikekaupan periaatteet16 artikla Yhteisöön tuotavat elintarvikkeet1. Yhteisöön tuotujen elintarvikkeiden on oltava elintarvikelainsäädännön asiaa koskevien vaatimusten mukaisia tai erityissopimuksia sovellettaessa vähintään vastaavien vaatimusten mukaisia.2. Poiketen siitä, mitä säädetään 1 kohdassa, elintarvikkeet, joita ei ole tarkoitettu saatettaviksi yhteisön markkinoille, koska ne kuljetetaan kolmannesta maasta yhteisön kautta toiseen kolmanteen maahan tai ne on tarkoitettu jalostettaviksi välitöntä vientiä varten, voidaan päästää yhteisön alueelle, jos kyseiset elintarvikkeet tai niistä valmistetut tuotteet eivät tule yhteisön markkinoille.3. Yhteisöön tuotujen rehujen on oltava elintarvikelainsäädännön asiaa koskevien vaatimusten mukaisia tai erityissopimuksia sovellettaessa vähintään vastaavien vaatimusten mukaisia. Edellä 2 kohtaa sovelletaan vastaavasti rehuihin.17 artikla Yhteisöstä vietävät elintarvikkeet1. Yhteisöstä vietävien elintarvikkeiden on oltava elintarvikelainsäädännön asiaa koskevien vaatimusten mukaisia, jolleivät tuojamaan viranomaiset muuta vaadi tai jollei tuojamaassa voimassa olevissa laeissa, asetuksissa, standardeissa, käytännesäännöissä ja muissa oikeudellisissa ja hallinnollisissa menettelyissä muuta vaadita.2. Jos sovelletaan yhteisön tai jonkin sen jäsenvaltion ja kolmannen maan välillä tehdyn kahdenvälisen sopimuksen määräyksiä, yhteisöstä kyseiseen kolmanteen maahan vietävien elintarvikkeiden on oltava kyseisten määräysten mukaisia.3. Yhteisöstä vietävät elintarvikkeet eivät saa olla vaarallisia, taikka virheellisesti, harhaanjohtavasti tai vilpillisesti merkittyjä tai esillepantuja.4. Elintarviketta, joka on havaittu terveydelle haitalliseksi tai virheellisesti, harhaanjohtavasti tai vilpillisesti merkityksi tai esillepannuksi yhteisössä tai jolta on muutoin kielletty pääsy yhteisön markkinoille, ei saa viedä tai uudelleenviedä yhteisöstä, elleivät kohdemaan toimivaltaiset viranomaiset ole nimenomaisesti suostuneet siihen saatuaan ensin täydelliset tiedot niistä syistä ja olosuhteista, joiden takia asianomaista elintarviketta ei voitu saattaa yhteisön markkinoille.5. Edellä 1-4 kohtaa sovelletaan vastaavasti rehuihin.18 artikla Kansainväliset elintarvikestandarditRajoittamatta oikeuksiaan ja velvollisuuksiaan yhteisöa) myötävaikuttaa elintarvikkeita ja rehuja koskevien kansainvälisten teknisten standardien sekä terveys- ja kasvinsuojelustandardien kehittämiseen;b) edistää kansainvälisten hallitustenvälisten ja valtiosta riippumattomien järjestöjen elintarvike- ja rehustandardien alalla tekemän työn yhteensovittamista;c) myötävaikuttaa elintarvikkeisiin ja rehuihin liittyvien erityistoimien vastaavuuden tunnustamista koskevien sopimusten kehittämiseen, kun se on merkityksellistä ja tarkoituksenmukaista;d) kiinnittää erityistä huomiota kehitysmaiden kehitystä, rahoitusta ja kauppaa koskeviin erityistarpeisiin varmistaakseen, että kansainvälisillä standardeilla ei luoda tarpeettomia esteitä viennille kehitysmaista.4 jakso Periaatteet avoimuudesta19 artikla Julkinen kuuleminenElintarvikelainsäädäntöä laadittaessa on olosuhteiden salliessa toteutettava asianmukaisessa vaiheessa tehokas julkinen kuuleminen joko suoraan tai edustuselinten kautta.20 artikla Yleisölle tiedottaminenRajoittamatta asiakirjojen julkisuutta koskevien yhteisön oikeuden ja kansallisen oikeuden säännösten soveltamista, jos on perustellut syyt epäillä, että elintarvike voi aiheuttaa riskin ihmisen, eläimen tai kasvin terveydelle, viranomaisten on toteutettava riskin luonteen, vakavuuden ja laajuuden kannalta aiheellisia toimia, joilla tiedotetaan yleisölle terveydelle aiheutuvan riskin luonteesta, mainitaan mahdollisimman tarkkaan elintarvike tai elintarviketyyppi ja kerrotaan sen mahdollisesti aiheuttamasta riskistä sekä toimenpiteistä, jotka on toteutettu tai jotka aiotaan toteuttaa kyseisen riskin ehkäisemiseksi, vähentämiseksi tai poistamiseksi.III LUKU EUROOPAN ELINTARVIKEVIRANOMAINEN1 jakso Toiminta-ajatus ja tehtävät21 artikla Elintarvikeviranomaisen toiminta-ajatus1. Perustetaan Euroopan elintarvikeviranomainen, jäljempänä 'elintarvikeviranomainen'.2. Elintarvikeviranomaisen toiminta-ajatuksena on myötävaikuttaa ihmisten elämän ja terveyden korkeatasoiseen suojeluun, eläinten terveyden ja hyvinvoinnin suojeluun, kasvien suojeluun, ympäristönsuojeluun sekä työntekijöiden terveyden suojeluun ja samalla helpottaa sisämarkkinoiden toimintaa luomalla yhdistetty ja johdonmukainen tieteellisen ja teknisen tuen järjestelmä yhteisön lainsäädäntöä ja politiikkoja varten sekä vastaamalla riippumattomasta tiedotuksesta ja riskiviestinnästä .Tähän toimintaan kuuluu:a) kaikki alat, joilla on suora tai välillinen vaikutus elintarvikkeiden turvallisuuteen;b) eläinten terveys ja hyvinvointi, kasvien terveys;c) ravitsemus;d) kaikki asiat, jotka liittyvät direktiivissä 90/220/ETY tarkoitettuihin geneettisesti Sellaisten geneettisesti muunnettujen organismien osalta, jotka eivät ole elintarvikkeita eivätkä rehuja, elintarvikeviranomaisen toiminta rajataan tieteellisten lausuntojen antamiseen.Elintarvikeviranomaisen toiminta-ajatukseen sisältyy myös elintarvikkeita ja rehuja koskevan nopean hälytysjärjestelmän toiminnasta vastaaminen.3. Elintarvikeviranomainen antaa lausuntoja, jotka toimivat tieteellisenä perustana yhteisön toimenpiteiden laatimisessa ja toteuttamisessa sen toiminta-ajatukseen sisältyvillä aloilla.4. Elintarvikeviranomainen toteuttaa tehtävänsä olosuhteissa, joissa se voi toimia tieteellisenä yhteyspisteenä riippumattomuutensa, antamiensa lausuntojen ja levittämiensä tietojen tieteellisen ja teknisen laadun, menettelyjensä ja toimintatapojensa avoimuuden sekä sille annettujen tehtävien suorittamisessa osoitetun huolellisuuden ansiosta.Se toimii tiiviissä yhteistyössä vastaavista tehtävistä jäsenvaltioissa huolehtivien toimivaltaisten elinten kanssa.5. Jäsenvaltioiden on tehtävä yhteistyötä elintarvikeviranomaisen kanssa sen toiminta-ajatuksen toteutumisen varmistamiseksi.22 artikla Elintarvikeviranomaisen tehtävätElintarvikeviranomaisen tehtävänä ona) antaa yhteisön toimielimille ja jäsenvaltioille parhaat mahdolliset tieteelliset lausunnot kaikissa yhteisön lainsäädännössä säädetyissä tapauksissa ja mistä tahansa sen toiminta-ajatukseen sisältyvästä kysymyksestä;b) tukea ja yhteensovittaa riskinarviointimenetelmien yhdenmukaistamista sen toiminta-ajatukseen sisältyvillä aloilla;c) tarjota komissiolle tieteellistä ja teknistä tukea sen toiminta-ajatukseen sisältyvillä aloilla;d) teettää sen toiminta-ajatuksen toteutumiseksi tarvittavat tieteelliset tutkimukset;e) etsiä, kerätä, järjestää ja analysoida sen toiminta-ajatukseen sisältyviä aloja koskevat tieteelliset ja tekniset tiedot ja tehtävä niistä yhteenveto;f) toteuttaa toimia kehittymässä olevien riskien havaitsemiseksi ja kuvaamiseksi sen toiminta-ajatukseen sisältyvillä aloilla kyseisten riskien vähentämiseksi tai ehkäisemiseksi;g) perustaa sen toiminta-ajatukseen sisältyvillä aloilla toimivien organisaatioiden verkostojen järjestelmä ja vastattava sen toiminnasta;h) vastata tällä asetuksella perustetun elintarvikkeiden ja rehujen nopean hälytysjärjestelmän toiminnasta;i) antaa komission sitä pyytäessä tieteellistä ja teknistä tukea komission toteuttamissa elintarvikkeiden ja rehujen turvallisuutta koskevissa kriisinhallintamenettelyissä;j) antaa komission pyynnöstä tieteellistä ja teknistä tukea yhteisön, Euroopan unionin jäseniksi pyrkivien ehdokasmaiden, kansainvälisten järjestöjen ja kolmansien maiden välisen yhteistyön parantamiseksi sen toiminta-ajatukseen sisältyvillä aloilla;k) antaa komission pyynnöstä tukea terveyspolitiikkaan liittyvistä ravitsemusasioista tiedottamiseen;l) varmistaa, että yleisö ja asianomaiset osapuolet saavat nopeaa, luotettavaa, objektiivista ja ymmärrettävää tietoa sen toiminta-ajatukseen sisältyviltä aloilta;m) esittää omat päätelmänsä ja suuntaviivansa sen toiminta-ajatukseen sisältyvistä asioista;n) suorittaa mahdolliset muut komission sille antamat tehtävät sen toiminta-ajatukseen sisältyvillä aloilla.2 jakso Organisaatio23 artikla Elintarvikeviranomaisen elimetElintarvikeviranomainen koostuua) johtokunnastab) toiminnanjohtajasta ja hänen henkilökunnastaanc) neuvoa-antavasta ryhmästäd) tiedekomiteasta ja tiedelautakunnista.24 artikla Johtokunta1. Johtokunnassa on neljä Euroopan parlamentin nimittämää edustajaa, neljä neuvoston nimittämää edustajaa, neljä komission nimittämää edustajaa sekä neljä komission nimittämää kuluttajien ja teollisuuden edustajaa.2. Edustajat voidaan korvata samaan aikaan nimitetyillä varajäsenillä. Heidän toimikautensa pituus on neljä vuotta, ja se voidaan uusia kerran.3. Johtokunta valitsee puheenjohtajansa jäsentensä keskuudesta kahden vuoden kaudeksi, joka voidaan uusia.4. Johtokunta vahvistaa työjärjestyksensä.Jollei toisin säädetä, johtokunnan päätöksen tehdään enemmistöpäätöksinä.5. Johtokunta kokoontuu puheenjohtajan kutsusta tai jos vähintään kolmasosa sen jäsenistä sitä pyytää.6. Johtokunta huolehtii siitä, että elintarvikeviranomainen toteuttaa toiminta-ajatuksensa ja suorittaa sille osoitetut tehtävät tässä asetuksessa säädettyjen edellytysten mukaisesti.7. Johtokunta vahvistaa ennen kunkin vuoden tammikuun 31 päivää elintarvikeviranomaisen työohjelman seuraavaa vuotta varten. Se vahvistaa myös monivuotisen ohjelman, jota voidaan tarkistaa. Johtokunnan on varmistettava, että nämä ohjelmat noudattavat komission lainsäädäntöön ja politiikkaan liittyviä painopisteitä elintarvikkeiden turvallisuuden alalla. Johtokunta vahvistaa ennen kunkin vuoden maaliskuun 30 päivää yleiskertomuksen elintarvikeviranomaisen toiminnasta edelliseltä vuodelta.Toiminnanjohtaja toimittaa ohjelmat ja kertomukset Euroopan parlamentille, neuvostolle, komissiolle ja jäsenvaltioille sekä julkaisee ne. 8. Johtokunta vahvistaa elintarvikeviranomaisen sisäiset säännöt toiminnanjohtajan tekemän ehdotuksen perusteella.9. Saatuaan komission hyväksynnän ja tilintarkastuslautakunnan lausunnon johtokunta vahvistaa elintarvikeviranomaisen varainhoitoasetuksen, jossa säädetään menettelystä elintarvikeviranomaisen talousarvion laatimiseksi ja toteuttamiseksi Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavan varainhoitoasetuksen 142 artiklan mukaisesti.10. Toiminnanjohtaja osallistuu johtokunnan kokouksiin ilman äänioikeutta ja huolehtii sihteeristöpalveluista.25 artikla Toiminnanjohtaja1. Johtokunta nimittää toiminnanjohtajan komission tekemän ehdotuksen perusteella viiden vuoden pituiseksi kaudeksi, joka voidaan uusia. Johtokunta voi erottaa toiminnanjohtajan.2. Toiminnanjohtaja toimii elintarvikeviranomaisen laillisena edustajana. Hän on vastuussa:a) elintarvikeviranomaisen päivittäisestä hallinnosta;b) elintarvikeviranomaisen vuosittaisten työohjelmien laatimisesta yhteistyössä komission kanssa;c) työohjelmien ja johtokunnan tekemien päätösten täytäntöönpanosta;d) sen varmistamisesta, että tiedekomitealle ja tiedelautakunnille annetaan asianmukaista tieteellistä, teknistä ja hallinnollista tukea;e) sen varmistamisesta, että elintarvikeviranomainen toteuttaa tehtävänsä sen käyttäjien esittämien vaatimusten mukaisesti erityisesti tarjottujen palvelujen riittävyyden ja käytetyn ajan osalta;f) tulo- ja menotaulukoiden laatimisesta ja elintarvikeviranomaisen talousarvion täytäntöönpanemisesta;g) kaikista henkilöstöasioista.3. Toiminnanjohtajan on joka vuosi esitettävä johtokunnalle hyväksymistä varten:a) luonnos kertomukseksi elintarvikeviranomaisen kaikista edeltävän vuoden toimista;b) luonnos seuraavan vuoden työohjelmaksi;c) luonnos edellisen vuoden tilinpäätökseksi;d) luonnos seuraavan vuoden talousarvioksi.4. Toiminnanjohtaja hyväksyy elintarvikeviranomaisen kaikki rahoituskustannukset ja antaa selonteon johtokunnalle elintarvikeviranomaisen toimista.26 artikla Neuvoa-antava ryhmä1. Neuvoa-antavassa ryhmässä on edustajia jäsenvaltioiden toimivaltaisista elimistä, joilla on vastuullaan samanlaisia tehtäviä kuin elintarvikeviranomaisella, ja kukin jäsenvaltio nimittää yhden edustajan.2. Neuvoa-antavan ryhmän jäsenet eivät saa olla johtokunnan jäseniä.3. Neuvoa-antava ryhmä avustaa toiminnanjohtajaa hänelle tämän asetuksen nojalla kuuluvien velvollisuuksien suorittamisessa ja varmistaa, että elintarvikeviranomainen ja jäsenvaltioiden toimivaltaiset elimet, joilla on vastuullaan samanlaisia tehtäviä kuin elintarvikeviranomaisella, tekevät tiivistä yhteistyötä.4. Neuvoa-antavan ryhmän puheenjohtajana toimii toiminnanjohtaja, joka kutsuu sen kokoukset koolle. Sen toimintamenettelyt vahvistetaan elintarvikeviranomaisen työjärjestyksessä.5. Elintarvikeviranomainen tarjoaa neuvoa-antavalle ryhmälle tarvittavaa teknistä ja logistista tukea ja huolehtii sen kokousten sihteeristöpalveluista.6. Komission yksiköiden edustajilla on oikeus osallistua neuvoa-antavan ryhmän työskentelyyn.27 artikla Tiedekomitea ja tiedelautakunnat1. Tiedekomitea ja pysyvät tiedelautakunnat ovat vastuussa elintarvikeviranomaisen tieteellisten lausuntojen antamisesta toimivaltaansa kuuluvilla aloilla.2. Tiedekomitea on vastuussa yleisestä yhteensovittamisesta, joka on tarpeen tieteellisten lausuntojen antamista koskevan menettelyn johdonmukaisuuden varmistamiseksi varsinkin työjärjestysten vahvistamisen ja työskentely- menetelmien yhdenmukaistamisen osalta. Se antaa lausuntoja monialaisista aiheista, jotka kuuluvat useiden tiedelautakuntien toimivaltaan, sekä aiheista, jotka eivät kuulu yhdenkään tiedelautakunnan toimivaltaan.3. Tiedekomitea koostuu tiedelautakuntien puheenjohtajista sekä kuudesta riippumattomasta tieteellisestä asiantuntijasta, jotka eivät kuulu mihinkään tiedelautakuntaan.4. Tiedelautakunnat koostuvat riippumattomista tieteellisistä asiantuntijoista. Kun elintarvikeviranomainen perustetaan, perustetaan seuraavat tiedelautakunnat:a) elintarvikkeiden lisäaineita, aromiaineita, jalostuksen apuaineita sekä elintarvikkeiden kanssa kosketuksiin joutuvia materiaaleja käsittelevä lautakuntab) eläinten rehuissa käytettäviä lisäaineita, tuotteita tai aineita käsittelevä lautakuntac) kasvinsuojeluaineita ja niiden jäämiä käsittelevä lautakuntad) geneettisesti muunnettuja organismeja käsittelevä lautakuntae) erityisruokavaliotuotteita, ravitsemusta ja allergioita käsittelevä lautakuntaf) biologisia vaaroja käsittelevä lautakuntag) elintarvikeketjun vierasaineita käsittelevä lautakuntah) eläinten terveyttä ja hyvinvointia käsittelevä lautakunta.Komissio voi mukauttaa elintarvikeviranomaisen pyynnöstä tiedelautakuntien määrää ja nimiä teknisen ja tieteellisen kehityksen mukaisesti 57 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.5. Johtokunta nimittää tiedelautakunnan jäsenet sekä ne tiedekomitean jäsenet, jotka eivät ole tiedelautakuntien jäseniä, toiminnanjohtajan tekemän ehdotuksen perusteella kolmen vuoden pituiseksi toimikaudeksi, joka voidaan uusia; nimittämistä ennen on julkaistava kiinnostuksenilmaisupyyntö Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.6. Tiedekomitea ja tiedelautakunnat valitsevat kukin puheenjohtajan ja kaksi varapuheenjohtajaa jäseniensä keskuudesta.7. Tiedekomitea ja tiedelautakunnat tekevät ratkaisunsa jäsentensä enemmistöllä. Vähemmistön kannat merkitään pöytäkirjaan.8. Komission yksiköiden edustajilla on oikeus olla läsnä tiedekomitean, tiedelautakuntien ja niiden työryhmien kokouksissa. Pyydettäessä he voivat auttaa asioiden selvittämisessä tai tietojen antamisessa, mutta he eivät saa pyrkiä vaikuttamaan keskusteluihin.9. Tiedekomitean ja tiedelautakuntien toimintaa ja yhteistyötä koskevat menettelyt on vahvistettava elintarvikeviranomaisen sisäisissä säännöissä. Nämä menettelyt koskevat erityisestia) kuinka monta peräkkäistä toimikautta jäsen voi olla tiedekomiteassa tai tiedelautakunnassa;b) jokaisen tiedelautakunnan jäsenten lukumäärää;c) menettelyä tiedekomitean ja tiedelautakuntien jäsenille koituneiden kustannusten korvaamiseksi;d) tapaa, jolla tehtävät ja tieteellisiä lausuntoja koskevat pyynnöt jaetaan tiedekomitealle ja tiedelautakunnille;e) tiedekomitean ja tiedelautakuntien sisäisten työryhmien perustamista ja organisaatiota sekä mahdollisuutta ottaa ulkopuolisia asiantuntijoita näihin työryhmiin.3 jakso Toiminta28 artikla Tieteelliset lausunnot1. Elintarvikeviranomainen antaa tieteellisen lausunnona) komission pyynnöstä mistä tahansa sen toiminta-ajatukseen sisältyvästä aiheesta ja kaikissa niissä tapauksissa, joissa yhteisön lainsäädännössä säädetään, että elintarvikeviranomaista on kuultavab) Euroopan parlamentin, jäsenvaltion tai 21 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun toimivaltaisen kansallisen elimen pyynnöstä mistä tahansa sen toiminta-ajatukseen sisältyvästä aiheesta, kun yhteisön lainsäädännössä ei nimenomaan säädetä, että elintarvikeviranomaista on kuultava kyseisestä aiheestac) sen omasta aloitteesta sen toiminta-ajatukseen sisältyvistä aiheista.2. Jos yhteisön lainsäädännössä ei mainita tieteellisen lausunnon antamista koskevaa määräaikaa, elintarvikeviranomaisen on annettava tieteelliset lausunnot lausuntopyynnössä esitetyssä määräajassa paitsi asianmukaisesti perustelluissa olosuhteissa.3. Komissio vahvistaa kuultuaan elintarvikeviranomaista säännöt 1 ja 2 kohdan soveltamiseksi 57 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. Näissä säännöissä on erityisesti täsmennettäväa) elintarvikeviranomaisen soveltama menettely sille esitetyistä pyynnöistä ja erityisesti olosuhteet, joissa se voi kieltäytyä lausuntopyynnöstä tai muuttaa sitä;b) suuntaviivat tieteellisen arvioinnin antamisesta sellaisista aineista, tuotteista tai prosesseista, jotka tarvitsevat yhteisön lainsäädännön nojalla ennakkoluvan tai sisällyttämisen sallittujen aineiden, tuotteiden tai prosessien luetteloon, erityisesti tapauksissa, joissa yhteisön lainsäädännössä säädetään, että hakijan on esitettävä tätä koskeva hakemus, tai annetaan siihen valtuutus.4. Elintarvikeviranomaisen sisäisiin sääntöihin on sisällyttävä vaatimukset tieteellisen lausunnon muodosta, perusteluista ja julkaisemisesta.29 artikla Ristiriitaiset tieteelliset lausunnot1. Elintarvikeviranomaisen on valppain toimin varmistettava, että jo varhaisessa vaiheessa havaitaan sellaiset seikat, jotka voivat aiheuttaa ristiriitoja sen antamien tieteellisten lausuntojen ja muiden vastaavista tehtävistä huolehtivien elinten antamien tieteellisten lausuntojen välillä.2. Jos elintarvikeviranomainen havaitsee seikan, joka voi aiheuttaa ristiriitoja, sen on otettava yhteyttä kyseiseen elimeen varmistaakseen, että kaikki merkitykselliset tieteelliset tiedot ovat molempien käytössä, ja tunnistaakseen mahdolliset erimielisyyttä aiheuttavat tieteelliset kysymykset.3. Jos on havaittu huomattava tieteellisiä kysymyksiä koskeva ristiriita ja jos kyseinen elin on yhteisön elin tai jokin komission tiedekomiteoista, elintarvikeviranomaisen ja kyseisen elimen on yhdessä joko ratkaistava ristiriita tai esitettävä komissiolle yhteinen asiakirja, jossa selvitetään erimielisyyttä aiheuttavat tieteelliset kysymykset.4. Jos on havaittu huomattava tieteellisiä kysymyksiä koskeva ristiriita ja jos kyseinen elin on jäsenvaltion elin, elintarvikeviranomaisen ja kansallisen elimen on yhdessä neuvoa-antavaa ryhmää kuullen joko ratkaistava ristiriita tai esitettävä yhteinen asiakirja, jossa selvitetään erimielisyyttä aiheuttavat tieteelliset kysymykset.30 artikla Tieteellinen ja tekninen tuki1. Komissio voi pyytää elintarvikeviranomaista tarjoamaan tieteellistä tai teknistä tukea miltä tahansa sen toiminta-ajatukseen sisältyvältä alalta.Tieteellinen ja tekninen tuki sisältää sellaisen tieteellisen tai teknisen työn, jossa sovelletaan vakiintuneita tieteellisiä tai teknisiä periaatteita ja joka ei edellytä tieteellistä arviointia tiedekomitealta tai tiedelautakunnilta. Tällaisia voivat olla teknisten perusteiden vahvistaminen tai arvioiminen sekä teknisten ohjeiden tai hyviä toimintatapoja koskevien oppaiden laatiminen.2. Kun komissio pyytää elintarvikeviranomaiselta tieteellistä tai teknistä tukea, se ilmoittaa elintarvikeviranomaisen suostumuksella määräajan, jonka kuluessa tehtävä on suoritettava.31 artikla Tieteelliset tutkimukset1. Elintarvikeviranomaisen on teetettävä sen toiminta-ajatuksen toteutumiseksi tarvittavat tieteelliset tutkimukset. Elintarvikeviranomaisen on pyrittävä välttämään päällekkäisyyttä jäsenvaltioiden tai yhteisön tutkimusohjelmien kanssa, ja sen on edistettävä yhteistyötä asianmukaisella yhteensovittamisella.2. Elintarvikeviranomaisen on ilmoitettava Euroopan parlamentille, komissiolle ja jäsenvaltioille sen tieteellisten tutkimusten tulokset.32 artikla Tiedonkeruu1. Elintarvikeviranomaisen on etsittävä, kerättävä, järjestettävä ja analysoitava sen toiminta-ajatukseen sisältyviä aloja koskevat tieteelliset ja tekniset tiedot ja tehtävä niistä yhteenveto. Tähän sisältyy erityisesti seuraavia aiheita koskevien tietojen keruu:a) elintarvikkeiden kulutus ja yksilöiden altistuminen elintarvikkeiden kulutukseen liittyville riskeille;b) biologisen riskin esiintyvyys ja levinneisyys;c) ihmisten ja eläinten ravinnoksi tarkoitetuissa elintarvikkeissa esiintyvät vierasaineet, mukaan lukien jäämät.2. Edellä 1 artiklaa sovellettaessa elintarvikeviranomaisen on tehtävä tiivistä yhteistyötä kaikkien tiedonkeruun alalla toimivien elinten kanssa, myös Euroopan unionin jäseniksi pyrkivien ehdokasmaiden, kolmansien maiden tai kansainvälisten elinten kanssa.3. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta tässä artiklassa tarkoitetuilta aloilta kerätyt tiedot voidaan toimittaa elintarvikeviranomaiselle.4. Elintarvikeviranomaisen on toimitettava jäsenvaltioille ja komissiolle aiheelliset suositukset, joilla voidaan parantaa sen vastaanottamien ja analysoimien tietojen vertailtavuutta tietojen yhdistämisen helpottamiseksi yhteisön tasolla.5. Komissio julkaisee vuoden kuluessa tämän asetuksen antamisesta luettelon yhteisön tasolla käytössä olevista tiedonkeruujärjestelmistä elintarvikeviranomaisen toiminta-ajatukseen sisältyvillä aloilla. Tässä kertomuksessa, jonka liitteenä on oltava aiheelliset ehdotukset, on mainittava erityisestia) kunkin järjestelmän osalta tehtävä, joka pitäisi antaa elintarvikeviranomaiselle, ja mahdolliset muutokset tai parannukset, joita voitaisiin edellyttää, jotta elintarvikeviranomainen voi suorittaa tehtävänsä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssab) puutteet, jotka olisi korjattava, jotta elintarvikeviranomainen voi kerätä sen toiminta-ajatukseen sisältyviä aloja koskevat merkitykselliset tieteelliset ja tekniset tiedot ja tehdä niistä yhteenvedon yhteisön tasolla.6. Elintarvikeviranomaisen on toimitettava tiedonkeruun alalla tekemänsä työn tulokset Euroopan parlamentille, komissiolle ja jäsenvaltioille.33 artikla Kehittymässä olevien riskien havaitseminen1. Elintarvikeviranomaisen on etsittävä, kerättävä, järjestettävä ja analysoitava kaikki tiedot, joiden avulla se voi havaita kehittymässä olevat riskit sen toiminta-ajatukseen sisältyvillä aloilla, ja tehtävä niistä yhteenveto.2. Jos elintarvikeviranomaisella on hallussaan tietoja, joiden perusteella voidaan epäillä vakavaa riskiä, sen on pyydettävä lisätietoja jäsenvaltioilta, muilta yhteisön elimiltä ja komissiolta. Jäsenvaltioiden, kyseisten yhteisön elinten ja komission on vastattava mahdollisimman nopeasti ja toimitettava kaikki hallussaan olevat merkitykselliset tiedot.3. Elintarvikeviranomaisen on kehittymässä olevien riskien havaitsemiseksi hyödynnettävä kaikkia tietoja, jotka se vastaanottaa toiminta-ajatustaan toteuttaessaan.4. Elintarvikeviranomaisen on toimitettava kehittymässä olevia riskejä koskevat kerätyt tiedot Euroopan parlamentille, komissiolle ja jäsenvaltioille.34 artikla Nopea hälytysjärjestelmä1. Elintarvikeviranomainen vastaa 49 artiklassa perustetun elintarvikkeiden ja rehujen nopean hälytysjärjestelmän toiminnasta.2. Elintarvikeviranomaisen on jäsenvaltioita ja komissiota kuultuaan perustettava järjestelyt, jotka ovat tarpeen nopean hälytysjärjestelmän toiminnan edellyttämää nopeaa tiedonsiirtoa varten.35 artikla Elintarvikeviranomaisen toiminta-ajatuksen piiriin kuuluvilla aloilla toimivien elinten verkosto1. Elintarvikeviranomaisen on tuettava elintarvikeviranomaisen toiminta-ajatuksen piiriin kuuluvilla aloilla toimivien elinten verkostoitumista Euroopan tasolla. Verkoston tavoitteena on helpottaa toimien yhteensovittamista, tietojen vaihtoa, yhteishankkeiden kehittämistä ja toteuttamista sekä asiantuntemuksen ja parhaiden toimintatapojen vaihtoa elintarvikeviranomaisen toiminta-ajatukseen sisältyvillä aloilla.2. Johtokunnan on laadittava toiminnanjohtajan tekemän ehdotuksen perusteella luettelo jäsenvaltioiden nimeämistä toimivaltaisista ja riippumattomista elimistä, jotka voivat avustaa elintarvikeviranomaista sen tehtävässä joko yksittäin tai verkostona.Elintarvikeviranomainen voi uskoa näille elimille tiettyjä tehtäviä, kuten tieteellisiin lausuntoihin liittyvät valmistelutyöt, tieteellinen ja tekninen tuki, tieteelliset tutkimukset, tiedonkeruu ja kehittymässä olevien riskien havaitseminen. Osaan näistä tehtävistä voidaan myöntää rahoitustukea.3. Komissio vahvistaa elintarvikeviranomaista kuultuaan 1 ja 2 kohdan soveltamista koskevat säännöt 57 artiklan 2 kohdassa menettelyn mukaisesti. Näissä säännöissä on mainittava erityisesti kriteerit jonkin laitoksen sisällyttämiseksi jäsenvaltioiden nimeämien toimivaltaisten ja riippumattomien organisaatioiden luetteloon, yksityiskohtaiset säännöt yhdenmukaistettujen laatuvaatimusten asettamisesta ja rahoitussäännöt, jotka koskevat taloudellisen tuen antamista.4. Komissio julkaisee vuoden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta luettelon elintarvikeviranomaisen toiminta-ajatukseen sisältyviä aloja koskevista yhteisön järjestelmistä, joissa säädetään, että jäsenvaltioiden on toteutettava tiettyjä toimia tieteellisen arvioinnin alalla, kuten käsiteltävä hyväksyntää koskevia hakemuksia.Tässä kertomuksessa, jonka liitteenä on oltava aiheelliset ehdotukset, on mainittava erityisesti kunkin järjestelmän osalta mahdolliset muutokset tai parannukset, joita voitaisiin edellyttää, jotta elintarvikeviranomainen voi suorittaa tehtävänsä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa.4 jakso Riippumattomuus, avoimuus ja tiedottaminen36 artikla Riippumattomuus1. Johtokunnan ja neuvoa-antavan ryhmän jäsenet sitoutuvat toimimaan riippumattomasti yleisen edun hyväksi.Tämän vuoksi he tekevät sitoumuksistaan ja etunäkökohdistaan ilmoituksen, jossa he joko ilmoittavat riippumattomuuttaan mahdollisesti heikentävien etunäkökohtien puuttumisesta tai mainitsevat sellaiset välittömät tai välilliset etunäkökohdat, joiden voidaan katsoa heikentävän heidän riippumattomuuttaan. Nämä ilmoitukset tehdään vuosittain kirjallisesti.2. Tiedekomitean ja tiedelautakuntien jäsenet sitoutuvat toimimaan kaikista ulkopuolisista vaikutteista riippumattomasti.Tämän vuoksi he tekevät sitoumuksistaan ja etunäkökohdistaan ilmoituksen, jossa he joko ilmoittavat riippumattomuuttaan mahdollisesti heikentävien etunäkökohtien puuttumisesta tai mainitsevat sellaiset välittömät tai välilliset etunäkökohdat, joiden voidaan katsoa heikentävän heidän riippumattomuuttaan. Nämä ilmoitukset tehdään vuosittain kirjallisesti.3. Johtokunnan, neuvoa-antavan ryhmän, tiedekomitean ja tiedelautakuntien jäsenet sekä niiden työryhmiin osallistuvat ulkopuoliset asiantuntijat ilmoittavat jokaisessa kokouksessa mahdollisista erityisistä etunäkökohdista, joiden voidaan katsoa heikentävän heidän riippumattomuuttaan esityslistalla olevien kohtien osalta.37 artikla Avoimuus1. Elintarvikeviranomaisen on varmistettava, että se toteuttaa toimintaansa avoimesti. Se julkaiseea) tiedekomitean ja tiedelautakuntien lausunnot mahdollisimman pian niiden antamisen jälkeen siten, että vähemmistön kanta on aina ilmoitettu;b) johtokunnan, neuvoa-antavan ryhmän sekä tiedekomitean ja tiedelautakuntien jäsenten vuosittaiset etunäkökohtia koskevat ilmoitukset sekä kokousten esityslistalla oleviin kohtiin liittyviä etunäkökohtia koskevat ilmoitukset;c) tieteellisten tutkimustensa tulokset;d) vuosikertomuksensa.2. Johtokunta voi toiminnanjohtajan ehdotuksesta päättää pitää jotkut kokouksistaan julkisina ja sallia kuluttajien edustajien tai muiden asianomaisten seurata joidenkin elintarvikeviranomaisen toimien käsittelyä.3. Elintarvikeviranomainen vahvistaa työjärjestyksessään 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen avoimuussääntöjen täytäntöönpanoa koskevat käytännön järjestelyt.38 artikla Luottamuksellisuus1. Poiketen siitä, mitä 37 artiklassa säädetään elintarvikeviranomainen ei saa luovuttaa kolmansille saamaansa luottamuksellista tietoa, joka on perustellusta syystä pyydetty käsittelemään luottamuksellisena; tämä ei koske tietoja, jotka on julkistettava ihmisten terveyden suojelemiseksi olosuhteiden niin vaatiessa.2. Johtokunnan jäsenet, toiminnanjohtaja, tiedekomitean ja tiedelautakuntien jäsenet sekä niiden työryhmiin osallistuvat ulkopuoliset asiantuntijat, neuvoa-antavan ryhmän jäsenet ja elintarvikeviranomaisen virkamiehet ja muu henkilöstö ovat, myös tehtäviensä päätyttyä, perustamissopimuksen 287 artiklan, luottamuksellisuutta koskevien vaatimusten alaisia. 3. Tieteellisiä lausuntoja koskevia elintarvikeviranomaisen päätelmiä, jotka koskevat ennakoitavissa olevia terveysvaikutuksia, ei missään tapauksessa saada pitää luottamuksellisina.4. Elintarvikeviranomainen vahvistaa sisäisissä säännöissään näiden luottamuksellisuutta koskevien sääntöjen täytäntöönpanoa koskevat käytännön järjestelyt, joita tarkoitetaan 1 ja 2 kohdassa.39 artikla Tiedottaminen1. Elintarvikeviranomainen vastaa tiedottamisesta omasta aloitteestaan toimivaltaansa kuuluvilla aloilla, sanotun kuitenkaan rajoittamatta komission toimivaltaa riskinhallintaa koskevista päätöksistä tiedottamisessa.2. Elintarvikeviranomaisen on varmistettava, että yleisö ja kaikki asianomaiset saavat nopeasti puolueetonta, luotettavaa ja helppotajuista tietoa erityisesti viranomaisen työn tuloksista. Jotta yleisö voisi helpommin ymmärtää viranomaisen työtä, se kehittää ja levittää nimenomaan yleisölle tarkoitettua tiedotusmateriaalia.3. Komissio ja elintarvikeviranomainen varmistavat, että kummankin toimivaltaan riskiviestinnän alalla kuuluvista asioista järjestetään asianmukaista tiedonvaihtoa.4. Elintarvikeviranomaisen on varmistettava, että jäsenvaltioiden toimivaltaisten elinten ja muiden asianomaisten kanssa tehdään asianmukaista yhteistyötä yleisölle suunnatuissa tiedotuskampanjoissa.40 artikla Asiakirjojen saatavuus1. Elintarvikeviranomaisen on varmistettava, että sen hallussa olevat asiakirjat ovat laajalti saatavilla.2. Johtokunta antaa toiminnanjohtajan ehdotuksesta 1 kohdassa tarkoitettuihin asiakirjoihin sovellettavat säännökset ottaen huomioon yhteisön toimielinten asiakirjojen saatavuutta koskevat yleiset periaatteet ja edellytykset.41 artikla Kuluttajat ja muut asianomaisetElintarvikeviranomaisen on luotava asianmukaiset yhteydet kuluttajien edustajiin ja muihin asianomaisiin.5 jakso Säännökset varainhoidosta 42 artikla Elintarvikeviranomaisen talousarvion hyväksyminen1. Elintarvikeviranomaisen tulot muodostuvat yhteisön rahoitusosuudesta sekä lisäksi viranomaisen tarjoamista palveluista maksettavista palkkioista.2. Elintarvikeviranomaisen menoihin kuuluvat henkilöstö-, hallinto-, infrastruktuuri- ja toimintamenot sekä kolmansien osapuolten kanssa tehdyistä sopimuksista tai 35 artiklan 2 kohdassa tarkoitetusta rahoitustuesta aiheutuvat menot.3. Toiminnanjohtaja laatii kunkin vuoden maaliskuun 31 päivään mennessä ennakkoarvion elintarvikeviranomaisen tuloista ja menoista seuraavana varainhoitovuotena ja toimittaa sen sekä siihen liitetyn henkilöstön määrää kuvaavan kaavion johtokunnalle.4. Talousarvion tulojen ja menojen on oltava tasapainossa.5. Johtokunta vahvistaa maaliskuun 31 päivään mennessä talousarvioesityksen ja toimittaa sen komissiolle, joka sen perusteella kokoaa vastaavat arviot Euroopan yhteisön alustavaan yleiseen talousarvioesitykseen, jonka se toimittaa neuvostolle perustamissopimuksen 272 artiklan mukaisesti.6. Johtokunta vahvistaa elintarvikeviranomaisen talousarvion ja mukauttaa sitä tarvittaessa yhteisön rahoitusosuuden mukaan.43 artikla Elintarvikeviranomaisen talousarvion toteuttaminen1. Toiminnanjohtaja huolehtii elintarvikeviranomaisen talousarvion toteuttamisesta.2. Komission varainhoidon valvoja valvoo elintarvikeviranomaisen kaikkia maksusitoumuksia ja kaikkien maksujen suorittamista sekä kaikkien tulojen toteamista ja perimistä.3. Toiminnanjohtaja antaa kunkin vuoden maaliskuun 31 päivään mennessä komissiolle, johtokunnalle ja tilintarkastustuomioistuimelle elintarvikeviranomaisen kaikkien tulojen ja menojen tilit edelliseltä varainhoitovuodelta.Tilintarkastustuomioistuin tarkastaa tilit perustamissopimuksen 248 artiklan mukaisesti. Se julkaisee vuosittain kertomuksen elintarvikeviranomaisen toiminnasta.4. Euroopan parlamentti myöntää johtokunnan suosituksesta elintarvikeviranomaisen toiminnanjohtajalle talousarvion toteuttamista koskevan vastuuvapauden.44 artikla Elintarvikeviranomaisen saamat palkkiotKomissio julkaisee kolmen vuoden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta ja elintarvikeviranomaista, jäsenvaltioita ja asianomaisia ensin kuultuaan kertomuksen siitä, onko mahdollista ja suositeltavaa ottaa käyttöön palkkiot, joita yritykset maksaisivat yhteisön hyväksynnän myöntämiseen liittyvistä palveluista ja muista elintarvikeviranomaisen tarjoamista palveluista.6 jakso Yleiset säännökset45 artikla Oikeushenkilöllisyys ja erioikeudet1. Elintarvikeviranomainen on oikeushenkilö. Sillä on kaikissa jäsenvaltioissa laajin niiden kansallisen lainsäädännön mukaan oikeushenkilöillä oleva oikeuskelpoisuus. Erityisesti se voi hankkia ja luovuttaa kiinteää ja irtainta omaisuutta sekä olla asianosaisena oikeudenkäynneissä.2. Euroopan yhteisöjen erioikeuksia ja vapauksia koskevaa pöytäkirjaa sovelletaan elintarvikeviranomaiseen.46 artikla Korvausvastuu1. Sopimussuhteeseen perustuva elintarvikeviranomaisen vastuu määräytyy asianomaiseen sopimukseen sovellettavan lain mukaan. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimella on toimivalta ratkaista asia elintarvikeviranomaisen tekemässä sopimuksessa olevan välityslausekkeen nojalla.2. Muuta kuin sopimukseen perustuvaa vastuuta koskevissa asioissa elintarvikeviranomaisen on korvattava elintarvikeviranomaisen tai sen henkilöstön tehtäviään suorittaessaan aiheuttamat vahingot jäsenvaltioiden lainsäädännön yhteisten yleisten periaatteiden mukaisesti. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimella on tuomiovalta tällaisten vahinkojen korvaamista koskevissa riita-asioissa.3. Toimihenkilöiden henkilökohtaista vastuuta elintarvikeviranomaista kohtaan säännellään viranomaisen henkilöstöön sovellettavissa asiaa koskevissa määräyksissä.47 artikla Henkilöstö1. Elintarvikeviranomaisen henkilöstöön sovelletaan Euroopan yhteisöjen virkamiehiin ja muuhun henkilöstöön sovellettavia sääntöjä ja määräyksiä.2. Elintarvikeviranomainen käyttää nimittävälle viranomaiselle myönnettyjä valtuuksia henkilöstönsä osalta.48 artikla Kolmansien maiden osallistuminenElintarvikeviranomaisen toimintaan voivat osallistua maat, jotka ovat tehneet Euroopan yhteisön kanssa sopimuksia, jotka velvoittavat ne saattamaan yhteisön oikeuden osaksi kansallista lainsäädäntöään ja panemaan sen täytäntöön tämän asetuksen soveltamisalalla.Näiden sopimusten asianomaisten määräysten nojalla tehdään järjestelyjä, joilla täsmennetään näiden maiden osallistumista ja sen laajuutta ja tapaa; näihin järjestelyihin kuuluvat myös rahoitusosuuksia ja henkilöstöä koskevat määräykset.IV LUKU NOPEA HÄLYTYSJÄRJESTELMÄ, KRIISINHALLINTA JA HÄTÄTILANTEET1 jakso Nopea hälytysjärjestelmä49 artikla Nopea hälytysjärjestelmä1. Perustetaan verkostona elintarvikkeita ja rehuja koskeva nopea hälytysjärjestelmä. Siihen osallistuvat jäsenvaltiot, komissio ja elintarvikeviranomainen, joka vastaa sen toiminnasta.Jäsenvaltiot, komissio ja elintarvikeviranomainen nimeävät kukin yhteyspisteen, joka on verkoston jäsen.2. Kun verkoston jäsenellä on tietoa elintarvikkeista tai rehusta ihmisten terveydelle aiheutuvasta vakavasta välittömästä tai välillisestä riskistä, nämä tiedot on ilmoitettava välittömästi elintarvikeviranomaiselle nopealla hälytysjärjestelmällä.Elintarvikeviranomainen päättää, muodostaako kyseinen tuote ilmoituksen perusteella sellaisen vakavan riskin ihmisten terveydelle, että on ryhdyttävä nopeasti toimiin. Jos näin on, elintarvikeviranomainen toimittaa nämä tiedot välittömästi nopealla hälytysjärjestelmällä. Elintarvikeviranomainen voi täydentää ilmoitusta tieteellisillä tai teknisillä tiedoilla, jotka auttavat jäsenvaltioita toteuttamaan nopeita, asianmukaisia toimia.3. Kun kansallinen toimivaltainen viranomainen saa elintarvikealan toimijalta 14 artiklan 2 kohdan mukaisen tai rehualan toimijalta 15 artiklan 2 kohdan mukaisen ilmoituksen, sen on tiedot tarkistettuaan ilmoitettava asiasta elintarvikeviranomaiselle nopealla hälytysjärjestelmällä. Elintarvikeviranomaisen on tällöin toimittava 2 kohdassa säädetyllä tavalla.4. Rajoittamatta yhteisön muun lainsäädännön soveltamista jäsenvaltioiden on välittömästi ilmoitettava nopean hälytysjärjestelmän avulla elintarvikeviranomaiselle seuraavista seikoista:a) jäsenvaltion käyttöön ottamat toimenpiteet, joilla on tarkoitus rajoittaa elintarvikkeiden tai rehun saattamista markkinoille tai pakottaa poistamaan ne myynnistä ihmisten terveyden suojelemiseksi tilanteissa, joissa edellytetään nopeita toimiab) alan ammatinharjoittajille suunnatut suositukset tai heidän kanssaan tehdyt sopimukset, joilla pyritään vapaaehtoisesti tai velvoitteen nojalla estämään tai rajoittamaan elintarvikkeiden tai rehun markkinoille saattamista tai mahdollista käyttöä taikka määräämään erityisistä asiaa koskevista edellytyksistä ihmisten terveyteen kohdistuvan, nopeaa toimintaa edellyttävän vakavan riskin vuoksic) toimivaltaisen viranomaisen Euroopan unionissa sijaitsevalla raja-asemalla hylkäämät elintarvike- tai rehuerät, -kontit tai -lastit.Ilmoitukseen on liitettävä yksityiskohtainen selvitys syistä, jotka saivat ilmoituksen antaneen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset toteuttamaan kyseiset toimet. Lisätiedot on annettava ajallaan, erityisesti silloin, jos ilmoituksen perustana olevia toimenpiteitä muutetaan tai ne peruutetaan.Elintarvikeviranomaisen on toimitettava välittömästi verkoston jäsenille saatu ilmoitus ja sitä täydentävät tiedot ensimmäisen ja toisen alakohdan mukaisesti.Kun toimivaltainen viranomainen hylkää erän, kontin tai lastin Euroopan unionissa sijaitsevalla raja-asemalla, elintarvikeviranomainen ilmoittaa asiasta välittömästi kaikille Euroopan unionissa sijaitseville raja-asemille sekä kolmannelle alkuperämaalle.5. Kun elintarvikkeita tai rehua, joista on tehty nopean hälytysjärjestelmän mukainen ilmoitus, on lähetetty kolmanteen maahan, elintarvikeviranomainen toimittaa kyseiselle maalle asianmukaiset tiedot.6. Jäsenvaltioiden on välittömästi ilmoitettava elintarvikeviranomaiselle ilmoitusten vastaanottamisen jälkeen toteutetuista toimista tai toimenpiteistä ja nopean hälytysjärjestelmän avulla toimitetuista lisätiedoista.7. Elintarvikeviranomainen laatii tiivistetyn kertomuksen nopealla hälytysjärjestelmällä toimitetuista tiedoista riittävän säännöllisin väliajoin, jotta nopeaan hälytysjärjestelmän jäsenet olisivat aina ajan tasalla, ja toimittaa kertomuksen näille jäsenille.8. Nopeaan hälytysjärjestelmään voidaan ottaa mukaan Euroopan unionin jäseniksi pyrkivät ehdokasmaat, kolmannet maat tai kansainväliset järjestöt yhteisön ja kyseisten maiden tai kansainvälisten järjestöjen kanssa tehtyjen sopimusten nojalla näissä sopimuksissa määriteltyjen menettelyjen mukaisesti. Niiden on perustuttava vastavuoroisuuteen, ja niihin on sisällyttävä yhteisössä sovellettavia luottamuksellisuutta koskevia toimenpiteitä vastaavat toimenpiteet.50 artikla  TäytäntöönpanotoimenpiteetKomissio hyväksyy elintarvikeviranomaista kuultuaan 49 artiklan soveltamista koskevat täytäntöönpanotoimenpiteet 57 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. Näissä toimenpiteissä on erityisesti täsmennettävä ilmoitusten ja lisätietojen toimittamiseen sovellettavat erityisedellytykset ja -menettelyt sekä alan toimijoiden toimittamiin tietoihin sovellettavat erityissäännöt.51 artikla Nopeaa hälytysjärjestelmää koskevat luottamuksellisuussäännöt1. Verkostoon kuuluvien jäsenten saatavilla olevat tiedot, jotka koskevat elintarvikkeista tai rehusta ihmisten terveydelle aiheutuvaa riskiä, on yleensä oltava yleisön saatavissa. Yleisön saatavissa on yleensä oltava tiedot, jotka koskevat tuotteen tunnistamista, riskin luonnetta ja toteutettuja toimenpiteitä.Verkoston jäsenten on kuitenkin toteutettava tarvittavat toimenpiteet huolehtiakseen siitä, että niiden virkamiehet ja toimihenkilöt eivät ilmaise tämän jakson täytäntöönpanemiseksi haltuunsa saamiaan, asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa salassapitovelvollisuuden piiriin kuuluvia tietoja, ellei kyse ole tiedoista, jotka olosuhteiden sitä vaatiessa on julkistettava ihmisten terveyden suojelemiseksi.2. Salassapitovelvollisuus ei estä levittämästä toimivaltaisille viranomaisille tietoja, joiden avulla varmistetaan tehokas markkinoiden valvonta ja täytäntöönpanotoimet elintarvike- ja rehualalla. Viranomaisten, jotka saavat salassapitovelvollisuuden piiriin kuuluvia tietoja, on varmistettava tietojen suoja 1 kohdan mukaisesti.2 jakso Kriisinhallinta52 artikla Kriisinhallinnan yleinen suunnitelma1. Komissio laatii tiiviissä yhteistyössä elintarvikeviranomaisen ja tarvittaessa jäsenvaltioiden kanssa yleisen kriisinhallintaa koskevan suunnitelman elintarvikkeiden ja rehujen turvallisuuden alalla, jäljempänä 'yleissuunnitelma'.2. Yleissuunnitelmassa elintarvikkeiden ja rehujen turvallisuuden alalla täsmennetään ne tilanteet, joihin liittyy elintarvikkeista ja rehuista ihmisten terveydelle aiheutuvia välittömiä tai välillisiä riskejä, joita ei todennäköisesti voida riittävässä määrin estää, ehkäistä tai vähentää hyväksyttävälle tasolle nykyisin voimassa olevilla säännöksillä taikka hallita riittävällä tavalla ainoastaan toteuttamalla 55 ja 56 artiklan soveltamiseksi tarkoitettuja toimenpiteitä.Yleissuunnitelmassa täsmennetään myös kriisinhallinnassa tarvittavat käytännön ja operatiiviset menettelyt, mukaan lukien avoimuusperiaate.53 artikla Kriisiyksikkö1. Rajoittamatta komission asemaa yhteisön oikeuden täytäntöönpanon takaamisessa, kun komissio havaitsee tilanteen, johon liittyy elintarvikkeista tai rehusta ihmisten terveydelle aiheutuva vakava välitön tai välillinen riski, eikä riskiä voida ehkäistä, estää tai vähentää nykyisin voimassa olevilla säännöksillä taikka hallita riittävällä tavalla ainoastaan toteuttamalla 55 ja 56 artiklan soveltamiseksi tarkoitettuja toimenpiteitä, se ilmoittaa asiasta välittömästi jäsenvaltioille ja elintarvikeviranomaiselle.2. Komissio perustaa välittömästi kriisiyksikön, jossa elintarvikeviranomainen on mukana ja tarjoaa sille tarvittaessa tieteellistä ja teknistä tukea.54 artikla Kriisiyksikön tehtävät1. Kriisiyksikön vastuulla on kerätä ja arvioida kaikkia asiaan liittyviä tietoja ja löytää ne vaihtoehdot, joilla ihmisten terveydelle aiheutuva riski voidaan ehkäistä, estää tai vähentää hyväksyttävälle tasolle mahdollisimman tehokkaasti ja nopeasti.2. Kriisiyksikkö voi pyytää apua oikeus- tai yksityishenkilöltä, jonka asiantuntemusta tarvitaan kriisin tehokkaassa hallinnassa.3. Kriisiyksikkö toteuttaa tarvittavat toimenpiteet, jotta yleisölle ilmoitetaan asiasta.3 jakso Hätätilanteet55 artikla Yhteisön alkuperää olevia tai kolmannesta maasta tuotuja elintarvikkeita koskevat kiireelliset toimenpiteet1. Kun on ilmeistä, että yhteisöstä peräisin oleva tai kolmannesta maasta tuotu elintarvike aiheuttaa todennäköisesti vakavan riskin ihmisten terveydelle, komissio voi toteuttaa välittömästi joko omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion pyynnöstä tilanteen vakavuuden mukaan yhden tai useamman seuraavista tilapäisistä toimenpiteistä:a) kun kyse on yhteisöstä peräisin olevasta elintarvikkeesta,i) kyseisen elintarvikkeen markkinoille saattamisen keskeyttäminenii) erityisten edellytysten vahvistaminen kyseiselle elintarvikkeelleiii) jokin muu aiheellinen tilapäinen toimenpideb) kun kyse on kolmannesta maasta tuodusta elintarvikkeesta,i) tämän elintarvikkeen tuomisen keskeyttäminen kyseisestä kolmannesta maasta tai sen osasta ja tarvittaessa kolmannesta maasta, jonka kautta kuljetus tapahtuuii) erityisten edellytysten vahvistaminen tälle kyseisestä kolmannesta maasta tai sen osasta peräisin olevalle elintarvikkeelleiii) jokin muu aiheellinen tilapäinen toimenpide.Toteutetut toimenpiteet vahvistetaan, muutetaan, kumotaan tai pidennetään kymmenen työpäivän kuluessa 57 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.2. Kun jäsenvaltio ilmoittaa virallisesti komissiolle tarpeesta toteuttaa kiireellisiä toimenpiteitä toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevien elintarvikkeiden tai siellä sijaitsevien tuotantolaitosten osalta taikka kolmannen maan, kolmannesta maasta peräisin olevien elintarvikkeiden tai siellä sijaitsevan tuotantolaitoksen osalta, eikä komissio ole soveltanut 1 kohdan säännöksiä, jäsenvaltio voi toteuttaa tilapäisiä suojatoimenpiteitä. Tässä tapauksessa sen on välittömästi ilmoitettava asiasta muille jäsenvaltioille ja komissiolle.Komissio asettaa kymmenen työpäivän kuluessa asian 57 artiklan 1 kohdalla perustetun komitean käsiteltäväksi 57 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen, jotta komitea voi pidentää, muuttaa tai kumota kansalliset väliaikaiset suojatoimenpiteet.Jäsenvaltio voi jatkaa kansallisten väliaikaisten suojelutoimenpiteiden soveltamista siihen saakka, kunnes yhteisön toimenpiteet on hyväksytty.56 artikla Muut toimenpiteetKun on ilmeistä, että yhteisöstä peräisin oleva tai kolmannesta maasta tuotu elintarvike aiheuttaa todennäköisesti vakavan riskin ihmisten terveydelle, eikä komissio pidä asianmukaisena ottaa käyttöön kiireellisiä toimenpiteitä 55 artiklan nojalla, komissio voi tarkastella tilannetta mahdollisimman nopeasti 57 artiklan 1 kohdalla perustetussa komiteassa ja toteuttaa tarvittavat toimenpiteet 57 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti. Se seuraa tilanteen kehittymistä ja tarvittaessa muuttaa toteutettuja toimenpiteitä tai kumoaa ne 57 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.V luku menettelyt ja loppusäännökset1 jakso Komitea- ja sovittelumenettelyt57 artikla Komiteamenettely1. Komissiota avustaa elintarvikkeiden turvallisuutta ja eläinten terveyttä käsittelevä komitea, jäljempänä 'komitea', joka muodostuu jäsenvaltioiden edustajista ja jonka puheenjohtajana on komission edustaja.2. Viitatessaan tähän kohtaan sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 artiklassa säädettyä sääntelymenettelyä ja otetaan huomioon mainitun päätöksen 7 ja 8 artikla.3. Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa säädetty määräaika on kolme kuukautta.58 artikla Komitean tehtävätKomitea toteuttaa sille tällä asetuksella ja muilla asianmukaisilla yhteisön säädöksillä osoitetut tehtävät kyseisissä säädöksissä esitetyissä tapauksissa ja olosuhteissa. Komitea voi lisäksi tarkastella kyseisten säädösten soveltamisalaan kuuluvia seikkoja joko puheenjohtajan aloitteesta tai komitean jäsenen kirjallisesta pyynnöstä.59 artikla Sovittelumenettely1. Rajoittamatta muiden yhteisön säännösten soveltamista, jos jäsenvaltio katsoo, että toisen jäsenvaltion elintarviketurvallisuuden alalla toteuttama toimenpide ei joko ole tämän asetuksen mukainen tai voi todennäköisesti vaikuttaa sisämarkkinoiden toimintaan, jäsenvaltion on annettava asia komission käsiteltäväksi, joka ilmoittaa siitä välittömästi kyseiselle toiselle jäsenvaltiolle. 2. Kyseiset kaksi jäsenvaltiota ja komissio tekevät kaikkensa ongelman ratkaisemiseksi. Jos sopimukseen ei päästä, komissio voi pyytää elintarvikeviranomaista antamaan lausuntonsa erimielisyyttä aiheuttavasta tieteellisestä kysymyksestä. Pyynnön ehdoista ja elintarvikeviranomaiselle lausunnon antamiseksi myönnettävästä määräajasta sovitaan komission ja elintarvikeviranomaisen keskinäisellä sopimuksella sen jälkeen, kun kyseisiä jäsenvaltioita on kuultu.2 jakso loppusäännökset60 artikla Tarkastelulauseke1. Elintarvikeviranomainen toteuttaa kolmen vuoden kuluessa 65 artiklassa vahvistetusta päivästä yhteistyössä komission kanssa elintarvikeviranomaisen saavutuksia koskevan riippumattoman arvioinnin johtokunnan yhdessä komission kanssa antaman toimeksiannon perusteella. Arvioinnissa tarkastellaan elintarvikeviranomaisen työskentelytapoja ja viranomaisen vaikutusta sen tehtäviin sisältyvillä aloilla.Elintarvikeviranomaisen johtokunta tarkastelee arvioinnin päätelmiä ja antaa tarvittaessa komissiolle suosituksia viranomaisen ja sen toimintatapojen muuttamiseksi. Arviointi ja suositukset on julkaistava.2. Komissio julkaisee kolmen vuoden kuluessa 65 artiklassa vahvistetusta päivästä IV osaston luvun 1 ja 2 jakson täytäntöönpanosta saatuja kokemuksia käsittelevän kertomuksen.61 artikla Viittaukset Euroopan elintarvikeviranomaiseen ja elintarvikkeiden turvallisuutta ja eläinten terveyttä käsittelevään komiteaan1. Korvataan kaikki yhteisön lainsäädännössä olevat viittaukset elintarvikealan tiedekomiteaan, eläinten ravitsemusta käsittelevään tiedekomiteaan, eläinlääkintäalan tiedekomiteaan, torjunta-aineita käsittelevään tiedekomiteaan, kasveja käsittelevään tiedekomiteaan ja tieteelliseen ohjauskomiteaan viittauksella Euroopan elintarvikeviranomaiseen.2. Korvataan kaikki yhteisön lainsäädännössä olevat viittaukset pysyvään elintarvikekomiteaan, pysyvään rehukomiteaan, pysyvään eläinlääkintäkomiteaan ja pysyvään kasvinsuojelukomiteaan viittauksella elintarvikkeiden turvallisuutta ja eläinten terveyttä käsittelevään komiteaan.3. Sovellettaessa 1 ja 2 kohtaa yhteisön lainsäädännöllä tarkoitetaan yhteisön asetuksia, direktiivejä ja päätöksiä.4. Kumotaan päätökset 68/361/ETY, 69/414/ETY, 70/372/ETY ja 76/894/ETY.62 artikla Euroopan lääkearviointiviraston toimivaltaTämä asetus ei rajoita asetuksen (ETY) N:o 2309/93, asetuksen (ETY) N:o 2377/90, neuvoston direktiivin 75/319/ETY [28] ja neuvoston direktiivin 81/851/ETY [29] mukaisesti perustetulle Euroopan lääkearviointivirastolle annettua toimivaltaa.[28]  EYVL L 147, 9.6.1975, s. 13.[29]  EYVL L 317, 6.12.1981, s. 1.63 artikla KotipaikkaToimivaltaiset viranomaiset päättävät komission ehdotuksen perusteella elintarvike- viranomaisen kotipaikan.64 artikla Tämän asetuksen suhde nykyiseen elintarvikelainsäädäntöön Nykyistä elintarvikelainsäädäntöä sovelletaan, kunnes sitä muutetaan I ja II luvussa vahvistettujen säännösten yhdenmukaisuuden varmistamiseksi.65 artikla Elintarvikeviranomaisen toiminnan alkaminenElintarvikeviranomainen aloittaa tehtävänsä [.........].66 artikla VoimaantuloTämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.49, 51, 52, 53, 54 ja 59 artiklaa sekä 61 artiklan 1 kohtaa sovelletaan 65 artiklassa säädetystä päivästä alkaen.Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.Tehty BrysselissäEuroopan parlamentin puolesta Neuvoston puolestaPuhemies PuheenjohtajaRAHOITUSSELVITYS1. TOIMENPITEEN NIMIEhdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarvikeviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuutta koskevista menettelyistä.2. BUDJETTIKOHTAB 3-4309 on vahvistettu budjettikohdaksi, joka kattaa kaikki uudelle elintarvikeviranomaiselle myönnettävät määrärahat.Säästöjä odotetaan seuraavista budjettikohdista:-talousarvion B osa,-B 1-33 B 3-43 B 5-100 ja B 5-721.3. OIKEUSPERUSTAEY:n perustamissopimuksen 37, 95 133 ja 152 artikla.4. TOIMENPITEEN KUVAUS4.1 YleistavoiteEhdotuksella perustetaan Euroopan elintarvikeviranomainen, joka on oikeushenkilö. Elintarvikeviranomainen edistää tieteellisen perustan luomista elintarvikkeita ja niihin läheisesti liittyviä aloja koskevalle Euroopan yhteisön lainsäädännölle, luo ja pitää yllä luottamusta eurooppalaiseen elintarvikehuoltoon sekä edistää kuluttajien terveyden suojelun todellista parantamista.  Elintarvikeviranomainen vastaa ihmisten, eläinten ja kasvien terveydelle aiheutuvien riskien tieteellisestä arvioinnista ja edistää elintarvikkeiden tuotantoketjussa työskentelevien henkilöiden terveyttä ja turvallisuutta, tiedonkeruuta ja kehittymässä olevien riskien arvioimista ja havaitsemista sekä avustaa kriisitilanteissa, erityisesti kun on kyse elintarvikehuollosta. Lisäksi se edistää nopean hälytysjärjestelmän toimintaa sekä aineiden, prosessien ja elintarvikkeiden arviointia. Se tukee ympäristönsuojelua ja tarkastelee teknisiä kysymyksiä. Se järjestää tiedotusta ja neuvontaa toimivaltaansa kuuluvilla aloilla. Se palvelee ensisijaisesti yhteisön tarpeita järjestämällä komission käyttöön ajankohtaista, avointa, riippumatonta ja korkealuokkaista tieteellistä tietoa tiedekomiteoiden ja -verkostojen työskentelyn avulla. Elintarvikeviranomainen osallistuu myös suoraan elintarvikkeiden turvallisuutta koskevan tiedon toimittamiseen suurelle yleisölle ja muille asianomaisille sen toimivaltaan kuuluvilla aloilla.4.2 Toimenpiteen kesto ja sen uusimista koskevat yksityiskohtaiset säännötToimen kestoa ei ole rajoitettu (vuosittainen tuki).  Asetusehdotuksessa (sen [60] artiklassa) säädetään, että komissio laatii kolmen vuoden kuluessa elintarvikeviranomaisen toiminnan aloittamisesta kertomuksen elintarvikeviranomaisen toiminnasta ja tehokkuudesta ja tekee tarvittaessa ehdotuksia tehtävien muuttamiseksi tai laajentamiseksi. Tällöin arvioidaan myös resurssien riittävyys ja annetaan suosituksia, joilla pyritään takaamaan elintarvikeviranomaisen toiminnan tehokkuus seuraavina vuosina.5. MENOJEN JA TULOJEN LUOKITUS5.1 Ei-pakolliset menot5.2 Jaksotetut määrärahat6. MENO-/TULOLAJIYhteisön tuki voi olla enintään 100 prosenttia menoista talousarvion tasapainottamiseksi.7. RAHOITUSVAIKUTUKSETOlettamuksetKoska uusi elintarvikeviranomainen aloittaa toimintansa tyhjästä, perustamiskustannukset jo ennen tiedekomiteoiden tehtävän varsinaista siirtämistä elintarvikeviranomaiselle ovat välttämättömiä, ja nämä kustannukset otetaan huomioon vuonna n. Vuosi n alkaa asetuksen hyväksymispäivämäärästä. Elintarvikeviranomainen aloittaa tehtävässään vuonna n+1. Koska elintarvikeviranomaisen työ on hyvin tärkeää, pyritään kuitenkin kaikin tavoin siihen, että viranomainen voisi aloittaa toimintansa mahdollisimman pian asetuksen hyväksymisen jälkeen. Työskentelykapasiteetti kasvaa hyvin nopeasti, kun kaavailtuun työntekijämäärään päästään.  Resurssitarpeita koskevissa laskelmissa elintarvikeviranomainen käsitetään erilliseksi kokonaisuudeksi (eli komission infrastruktuurista riippumattomaksi).  Henkilöstömenot esitetään 12 kuukauden ajalta, ja henkilöstö- ja hallintomenot ovat  0,108 miljoonaa euroa vuodessa henkilöä kohden. Matkakustannukset sekä kiinteästä omaisuudesta ja siihen liittyvistä palveluista aiheutuvat kustannukset perustuvat komission toimintakeskusten tosiasiallisiin hintoihin.7.1 Toimenpiteen kokonaiskustannusten laskutapa1) Valmisteluvaiheessa ennen elintarvikeviranomaisen työskentelyn käynnistymistä (vuosi n) tarvitaan tukea seuraavasti: Henkilöstömenot 2,0 milj. euroa  Hallintomenot 3,6 milj. euroa  Toimintamenot 3,4 milj. euroa  Yhteensä 9,0 milj. euroa Henkilöstömenot liittyvät perustamisvaiheen ydinryhmään (35 työntekijää perustamisvaiheen lopulla), jonka tehtävänä on elintarvikeviranomaisen perustamistyö. Osa hallintomenoista liittyy kertaluonteisiin laitteisto- ja tietotekniikkainvestointeihin (ohjelmat ja laitteet). Kiinteistö- ja infrastruktuurimenot perustuvat olettamukseen, että elintarvikeviranomainen toimii aluksi komission rakennuksissa. Investointien ajoittaminen riippuu suuresti elintarvikeviranomaisen sijaintipaikkaa koskevasta päätöksestä. Toimintamenot kattavat alustavat selvitykset mm. seuraavilla aloilla: työnkulku, telematiikka- ja tietotekniikkajärjestelmät, täytäntöönpanon suunnittelu, työnkuvaus ja rekrytointimenettely sekä toiminnan käynnistämisen valmistelu.2) Euroopan elintarvikeviranomaisen toiminta vuonna n+3 edellyttää vuosittain  noin 44,4 miljoonan euron suuruista yhteisön tukea.a) Henkilöstömenot  Elintarvikeviranomaisen henkilöstömäärä on 255 virkamiestä vuonna n+3, ja keskimääräiset henkilöstömenot ovat vuodessa henkeä kohden 0,078 miljoonaa euroa. Menot ovat näin yhteensä arviolta 19,9 miljoonaa euroa. Henkilöstön kokoonpano on seuraava: 145 A-, 45 B-, 61 C- ja 4 D-virkaa.b) Hallintomenot  Menojen on suunniteltu olevan noin 7,6 miljoonaa euroa vuodessa. Määrää tarkistetaan perustamisvaiheen päätyttyä. Tämän menoluokan kokonaismenojen oletetaan pysyvän  alle 0,03 miljoonassa eurossa henkilöä kohden vuodessa.c) Toimintamenot  Menojen arvioidaan olevan noin 16,9 miljoonaa euroa vuodessa vuodesta n+3 lähtien.(1) Henkilöstön virkamatkojen kustannukset: 0,4 miljoonaa euroa  Tätä menoerää suunniteltaessa otettiin huomioon vastaavien laitosten ja virastojen tosiasialliset menot ja eri tehtävien tarkat työnkuvaukset. Kustannukset Eurooppaan suuntautuvalla virkamatkalla ovat arviolta 800 euroa vuorokaudessa ja muualla maailmassa 1 200 euroa vuorokaudessa.(2) Kokouskustannukset: 5,0 miljoonaa euroa  Nämä laskelmat perustuvat seuraaviin olettamuksiin: 1) Matka- ja oleskelukulut: kokoukset 800 euroa henkilöä kohden vuorokaudessa ja 1 150 euroa henkilöä kohden kaksipäiväisten kokousten osalta, 2) 350 euron palkkio vuorokautta kohden  (vain riippumattomille tiedemiehille). Näihin on vielä lisättävä mm. kokousten logistiikka-, tulkkaus- ja käännöskulut.(3) Asiakirjojen arvioinnista ja tieteellisistä tutkimuksista aiheutuvat kustannukset:  10,9 miljoonaa euroa  Ulkoistetun valmistelutyön kustannukset ovat asiakirjojen arvioinnin osalta  6,4 miljoonaa euroa ja tieteellisten tutkimusten osalta 4,5 miljoonaa euroa.(4) Muut toimintamenot: 0,6 miljoonaa euroa  Tiedon keräämisen ja levittämisen kustannukset ovat (0,2 miljoonaa euroa), kertomusten laadinnan (0,2 miljoonaa euroa), seminaarien järjestämisen  (0,1 miljoonaa euroa) sekä arviointien (0,1 miljoonaa euroa).7.2 Kustannusten jakautuminen eri tekijöiden keskenNykyisen kokemuksen ja elintarvikeviranomaisen oletettavan työmäärän pohjalta arvioidaan, että elintarvikeviranomainen tarvitsee 339 työntekijää, jotta se voisi toteuttaa tehtävänsä tehokkaasti. Tähän kokonaistalousarvioon sisältyy joitakin epävarmuustekijöitä, jotka koskevat ulkoistetun tieteellisen työn laajuutta ja määrää. Tässä rahoitusselvityksessä esitetään yksityiskohtaiset tiedot perustamisvaiheesta  vuoteen n+3 saakka. Nykyisen ja tulevan rahoituksen riittävyys arvioidaan tarkastelussa, joka tehdään vuoden n+3 aikana, jotta voidaan varmistaa, että rahoitus on riittävää vuonna n+4 sekä seuraavina vuosina.Maksusitoumusmäärärahat 44,4 milj. euroa (nykyhintoina)>TAULUKON PAIKKA>7.3 Talousarvion B osaan sisältyvät toimintakustannuksetYhteisön talousarvion A ja B osaan arvellaan kohdistuvan tasausvaikutus. A osan säästöistä ks. 10 kohta.  Terveys- ja kuluttaja-asioiden pääosaston vastuulle kuuluvien, talousarvion B osasta rahoitettavien toimien siirtämisestä Euroopan elintarvikeviranomaiselle odotetaan koituvan vuosittaista tasausta. Näiden varojen (4,6 miljoonaa euroa vuodessa) pääasialliset lähteet ovat asiantuntijapalkkioiden korvaukset, elintarviketurvallisuutta koskevat tutkimukset, eläinlääkintätoimet sekä torjunta-aineita käsittelevät vertaisarvioinnit.Vuonna 2001:  B 1333 Torjunta-aineita käsittelevät vertaisarvioinnit 0,8 milj. euroa  B 5100 Tiedekomiteat 2,7 milj. euroa  B 53002 Tiedeyhteistyö 0,3 milj. euroa  B 5721 HVT 0,8 milj. euroa  7.4 Maksusitoumus- ja maksumäärärahojen aikatauluYhteisön tuki maksetaan kerran vuodessa.8. PETOSTEN VASTAISET TOIMENPITEETAsetusehdotuksen [43] artiklassa säädetään, että komission varainhoidon valvojan nimittämä varainhoidon valvoja valvoo riippumattomasti kaikkia Euroopan elintarvikeviranomaisen tuloja ja menoja.  Johtokunta varmistaa ja takaa, että petosten torjumiseksi käyttöön otetut järjestelmät ovat komission käyttämien järjestelmien mukaiset - [24] artikla.  Komission henkilöstösääntöjen alainen henkilöstö tekee yhteistyötä Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) kanssa petosten torjumiseksi.  Asetuksen [43] artiklassa säädetään, että Euroopan tilintarkastustuomioistuin tarkastaa tilit perustamissopimuksen 248 artiklan mukaisesti.9. KUSTANNUSTEHOKKUUSANALYYSITyömenetelmätHarvoja nykyisiä toimintarakenteita voidaan verrata Euroopan elintarvikeviranomaiseen. On kuitenkin joitakin organisaatioita tai niiden osia, joiden haasteita, tehtäviä, panoksia ja tuotoksia voidaan verrata Euroopan elintarvikeviranomaiselle kaavailtuihin haasteisiin ja tehtäviin.  Näitä toimintarakenteita ja organisaatioita ovata) komission nykyinen rakenne, Euroopan lääkearviointivirasto, Euroopan ympäristökeskusb) Yhdistynyt kuningaskunta: Food Standards Authority, Saksa: Biologisches Bundesamt Braunschweig, Ranska: Agence Française de Sécurité Sanitaire des Aliments, Irlanti: Food Standards Authority Irelandc) Kanada: Health Canada, Yhdysvallat: Food and Drug Administrationd) Euroopan keskuspankki (EKP), Pohjois-Atlantin liitto (NATO), Maailman terveysjärjestö, YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestö (FAO) sekä Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestö (OECD).Edellä mainittuja organisaatioita on analysoitu, ja tietoja on verrattu niiden merkityksellisyyden mukaan (esim. EKP:n ja NATOn osalta vain tiedotusta ja kriisinhallintaa koskevia tietoja). Jäljempänä esitetyssä katsauksessa otetaan nämä tulokset huomioon.9.1 Määrälliset erityistavoitteetYleistavoitteena on perustaa Euroopan elintarvikeviranomainen, joka on oikeushenkilö. Euroopan elintarvikeviranomainen- edistää elintarvikkeiden tuotantoketjuun välittömästi ja välillisesti liittyvän eurooppalaisen lainsäädännön tieteellisen perustan kehittämistä  - luo ja pitää yllä luottamusta eurooppalaiseen elintarvikehuoltoon  - edistää kuluttajien terveyden suojelun näkyvää parantamista sekä  - edistää sisämarkkinoiden tehokasta toimintaa. Euroopan elintarvikeviranomainen toimii tämän vuoksi seuraavilla 6 keskeisellä toiminta-alalla:>TAULUKON PAIKKA>Huom.: Vertailun vuoksi voidaan todeta, että Euroopan lääkearviointiviraston talousarvio vuonna 2000 on noin 50 miljoonaa euroa. Sen palveluksessa (ihmisille ja eläimille tarkoitettujen) lääkkeiden arvioinnissa työskentelee 210 henkilöä. Kun otetaan huomioon, että Euroopan elintarvikeviranomaisen toiminta-ala ja tehtäväkirjo on laajempi, elintarvikeviranomaisen luvut näyttävät varsin vaatimattomilta.Tehtävä 1 Tieteellisten lausuntojen antaminenTavoitteena on antaa päättäjille ja riskinhallinnassa toimiville korkealuokkaisia ja laadukkaita tieteellisiä lausuntoja elintarviketurvallisuudesta, ravitsemuksesta, eläinten terveydestä ja hyvinvoinnista sekä kasvien terveydestä ajallaan ja avoimesti. Lausuntoja laativat huippuluokan tieteelliset asiantuntijat jäsenvaltioista ja tarvittaessa muista maista Euroopan elintarvikeviranomaisen järjestämissä tiedekomiteoiden ja -lautakuntien kokouksissa.Euroopan elintarvikeviranomaisen on kyettävä houkuttelemaan johtavia tiedemiehiä ja varmistamaan toiminnan tehokkuus. Tämä onnistuu vain, jos järjestelyt hoidetaan ammattimaisesti, tieteellistä ja teknistä taustatietoa kerätään ja käsitellään etukäteen, kokoukset on hyvin valmisteltu, asiakirjat ja monografiat ovat korkealuokkaisia ja kokousten määrä on rajallinen. Jäsenvaltioiden organisaatioiden suorittamasta asiakirjojen arviointiin liittyvästä työstä on tarkoitus maksaa korvausta. Elintarvikeviranomaisesta tulee näin sopimuspuoli, ja se voi määrätä ja asettaa tiukkoja määräaikoja ja vaatia jäsenvaltioilta korkealuokkaisia arviointeja asiakirjoista.Tiedekomiteaa ja -lautakuntia avustavan sihteeristön ja tieteellisen asiantuntijakunnan työmäärää asiakirja-aineistoissa mitattuna on arvioitu tähän työhön osallistuvan tieteellisesti koulutetun henkilöstön henkilötyöpäivien perusteella. Tämä laskentatapa on Yhdysvaltojen Food and Drug Administrationin käytänteen mukainen. Sen avulla on voitu määritellä kolme luokkaa asiakokonaisuuksille: suuret (yli 20 henkilötyöpäivää), keskisuuret  (11-20 henkilötyöpäivää) ja pienet. Sihteeristön osalta käytettiin samaa perustetta, johon lisättiin kyseisten tiedelautakuntien kokousten arvioitu lukumäärä.Seuraavassa taulukossa on esitelty tulokset sekä lisäksi eritelty 7,8 miljoonan euron suuruiset toimintamenot (kokoukset 2,8 milj. euroa, asiakirjojen hyväksyminen 4,4 milj. euroa, henkilöstön virkamatkat 0,2 milj. euroa):  >TAULUKON PAIKKA> Edellä mainitut suuria ja keskisuuria asiakirja-aineistoja koskevat luvut perustuvat voimassa olevaan ja suunniteltuun Euroopan yhteisön lainsäädäntöön. Suuria ja keskisuuria asiakirja-aineistoja ja nykyisen sihteeristön jäsenten esittämiä tapauskohtaisia pyyntöjä koskevat määräarviot on tarkistettu käyttäen perustana Euroopan komissiossa ja vastaavissa organisaatioissa sijaitsevien pääasiallisten asiakkaidensa ennusteita. Asiakirja-aineistojen määrän yleinen kasvuvauhti on vuosittain 7 prosenttia nykyisillä toiminta-aloilla. Uudet alat - esimerkiksi jalostuksen apuaineet [30], geneettisesti muunnetut rehut, siemenet ja lajikkeet sekä ravitsemus - aiheuttavat 65 asiakokonaisuutta tai kysymystä vuonna n+3. Asetusehdotuksen mukaan jäsenvaltioilla ja Euroopan parlamentilla on oikeus esittää kysymyksiä elintarvikeviranomaiselle.  [30]   Tätä aihetta käsittelee elintarvikkeiden lisäaineita käsittelevän lautakunnan jaos.>TAULUKON PAIKKA>Jotta tulevaisuuden vaatimuksiin voidaan vastata, tiedekomitean ja -lautakuntien tukirakenteen on vastattava seuraavista tehtävistä (näistä osa on nykyisiä, osa tulevia): -tieteellisten kysymysten valmistelutyöt, joita jäsenvaltiot eivät suorita-monografioiden kriittinen arviointi ja alustavat riskinarvioinnit elintarvikeviranomaisen toimintakentän eri aloilla-tiedekomitean ja -lautakuntien yleinen työohjelma, resurssien myöntäminen, koordinointi ja yhdenmukaistaminen-kokousten organisointi>TAULUKON PAIKKA>-komitean ja lautakuntien työjärjestyksen täytäntöönpano-yksittäisten tapausten hallinnointi ("projektijohtaminen") vaadituissa aikarajoissa-yhteisön tason hyväksyntämenettelyjen yhteydessä toimitettujen asiakirjojen tekninen ja hallinnollinen käsittely-yhteydet hyväksynnänhakijoihin sekä riskinhallinnasta ja riskiviestinnästä vastaaviin tahoihin-komitean ja lautakuntien toimintaan liittyvät sihteeristöpalvelut, myös kokousten organisointi, pöytäkirjojen pito ja jatkotoimet-dokumentaatio, arkistointi, tiedon lähettäminen ja vastaanotto. Ensimmäiset kaksi tehtävää eivät kuulu nykyisen tukirakenteen tehtäviin, ja niihin kuluu merkittävästi työaikaa viraston sisäisiltä tieteellisiltä asiantuntijoilta.  Tiettyjen aineiden, prosessien ja elintarviketeollisuuden menettelyjen yms. hyväksymistä varten tarvittavien asiakirjojen arviointityö toteutetaan mahdollisimman pitkälle yhteistyössä jäsenvaltioiden organisaatioiden [31] kanssa, jotka toimivat elintarvikeviranomaisen kanssa samalla alalla. Jäsenvaltioissa sijaitsevien nimettyjen (yksityisten tai julkisten) organisaatioiden tähän työhön käyttämä aika ja resurssit yhteisrahoitetaan tarkoitukseen varatusta talousarviosta.[31]   Euroopan lääkearviointiviraston nykyiseen asiantuntija- ja organisaatioreserviin sisältyy reilusti yli 3000 asiantuntijaa tai organisaatiota.Asiakirjojen hyväksyminen 90 suurta kokonaisuutta   0,038 milj. euroa 115 keskisuurta kokonaisuutta 0,026 milj. euroaTämän tehtävän toteuttamiseen tarvittava kokonaissumma on 6,4 miljoonaa euroa. Rahoitukseen käytettävissä olevat varat ovat hyväksymismenettelyä kohden laskettuina selvästi Euroopan lääkearviointiviraston vastaavia hintoja alhaisemmat. Ne ovat myös jäsenvaltioiden torjunta-aineiden alalla jo käyttämiä palkkioita pienemmät. Jäsenvaltioissa tehdystä työstä maksettavaa osittaista korvausta pidetään ensiarvoisen tärkeänä, koska näin elintarvikeviranomainen voi sopimuspuolena vaatia, että arviointityö toteutetaan tieteellisesti vankalla ja asianmukaisella tavalla.Pienten asiakirja-aineistojen arviointi ja asiakirja-aineistojen alustava arviointi  (niiden hyväksyttävyyden ja täydellisyyden tarkistus) tehdään viraston sisäisenä työnä turvautumatta jäsenvaltioiden resursseihin.Muuttuvat tekijät: Joillakin aloilla (esim. lisäaineet ja torjunta-aineet) tieteellisten lausuntojen tarvetta voidaan arvioida ja suunnitella, koska määrä perustuu lainsäädäntöön tai muihin ennustettavissa oleviin vaatimuksiin. Toisissa olosuhteissa, esimerkiksi elintarvikkeiden turvallisuutta koskevien kriisien (mm. dioksiini ja BSE) ja kauppakiistojen (esim. tietyillä kasvuhormoneilla käsiteltyjen nautojen lihan tuontikielto) aikana tarkoituksenmukaisia kriteerejä työmäärän arviointia varten ei voida vahvistaa etukäteen.Mitattavissa olevat tekijät:-tieteellisten lausuntojen laatiminen nykyisen tai tulevan lainsäädännön vaatimien tai komission kanssa sovittujen aikataulujen puitteissa (90 % asiakirja-aineistojen arvioinneista suoritetaan alle 12 kuukauden aikana)-määräaikojen noudattaminen elintarvikkeiden tai prosessien hyväksyntämenettelyissä (määräaikojen noudattamatta jättäminen < 5 % asiakirja-aineistoina ja aikana mitattuna)-lautakunnissa 1-4 vuosittain loppuun käsiteltyjen, aineen, prosessin tai elintarvikkeen hyväksyntää koskevien asiakirja-aineistojen määrä (90 suurta ja 115 keskisuurta  asiakirja-aineistoa) -vuosittain loppuun käsiteltyjen tapauskohtaisten pyyntöjen määrä-mikrobiologisia riskejä käsittelevien laajojen arviointimenettelyjen määrä on nyt 0; tulevaisuudessa vuotuinen määrä on 4.   Kohdennettujen tuotosten määrä tiettynä aikana riippuu erityisesti tälle alalle myönnetyistä resursseista.  Mitattavissa oleviin vaikutuksiin pitäisi sisällyttää sairauksien tai tautien väheneminen, mutta koska nykytiedoista ei ole kokonaiskuvaa, tätä näkökohtaa ei voida mitata lyhyellä aikavälillä. Esimerkiksi joissakin kolmansissa maissa sairauksien vähenemisen määrä arvioidaan ja sairauksien taloudelle aiheuttamat kustannukset lasketaan, jotta tieteellisiä toimia voidaan priorisoida. Joillakin aloilla - esimerkiksi kemiallisille vaaroille altistumisen pitemmän aikavälin vaikutusten osalta - tämä tapa ei kuitenkaan ole toteuttamiskelpoinen.  Säännöllisesti toteutettava riippumaton tieteellinen tarkastus otetaan mukaan elintarvikeviranomaisen työohjelmaan.Tehtävä 2 Tiedonkeruu ja tutkimuksetYleisenä tavoitteena on taata, että Euroopan elintarvikeviranomaisella on yleiskuva elintarvikehuollon turvallisuutta koskevista kehityssuuntauksista. Tietoa voidaan käyttää elintarvikeviranomaisen useiden eri tehtävien yhteydessä, esimerkiksi tiedekomitean ja -lautakuntien työn tukemisessa, kehittymässä olevien riskien havaitsemisessa ja teknisessä neuvonnassa.  Tämän vuoksi tiettyjen nykyisten tiedonkeruu- ja tiedotusverkostojen hallinto siirretään osaksi Euroopan elintarvikeviranomaisen toimintaa, ja jos tiedotuksessa havaitaan puutteita, ne pyritään poistamaan. Jotta elintarvikeviranomaisen tarpeet voidaan määritellä perusteellisesti, tilataan ulkopuolisia toteutettavuustutkimuksia.  Hallinnosta ja koordinoinnista vastaa 23 työntekijän ryhmä. Tietoa kerätään aktiivisesti tietokannoista ja muista lähteistä nykyisten tieteellisten verkostojen lisäksi. Tiedot on myös käsiteltävä ja analysoitava.  Kuten elintarvikkeiden turvallisuutta käsittelevässä valkoisessa kirjassa vaadittiin, elintarvikeviranomaisen on tarkoitus tilata kriittisiä, lyhytaikaisia tutkimuksia, jotka liittyvät läheisesti tiedekomitean nykyiseen työohjelmaan ja sen tukemiseen. Tällaiset tutkimukset voivat koskea esimerkiksi tietopuutteita tai muuta tieteellistä tai teknistä tietoa. 30 tieteellistä tutkimusta 8 alalla (0,1 milj. euroa/tutkimus) = 3,0 milj. euroaEdellä mainittu luku liittyy tiedekomitean ja -lautakuntien käsiteltäviksi tulevien asiakirja-aineistojen ja tapauskohtaisten pyyntöjen määrään. Ne kattavat myös kriisiskenaariot, joissa mahdollisuus käyttää elintarvikeviranomaisen omia resursseja on ratkaisevan tärkeää. Toiminnan talousarvio laadittiin ottaen huomioon jäsenvaltioissa ja kolmansissa maissa sijaitsevien vastaavien viranomaisten ja laitosten kokemukset, ja tämän talousarvion salliman rahoituksen avulla voidaan varmistaa, että tutkimustulokset ovat elintarvikeviranomaisen saatavilla. Sopimushinnoittelu perustuu yksityisen sektorin tutkimuslaitosten kaupallisiin hintoihin.  Näiden erityissopimusten hallinnointiin (tarjouskilpailut, seuranta ja arviointi) tarvitaan kolme työntekijää.Muuttuvat tekijät: Jossakin määrin tiedon ja tieteellisten tutkimusten tarvetta voidaan ennakoida. Asiaan vaikuttaa kuitenkin monia epävarmoja muuttujia, esimerkiksi tieteellisen lausunnon tueksi tarvittavan tiedon monimutkaisuus, komission lainsäädäntöyksikköjen pyyntöjen luonne, tutkimuksen (osittainen) saatavuus ja tutkimukseen tarvittavan asiantuntemuksen saatavuus.Mitattavissa olevat tekijät: Mitattavissa olevia seikkoja ovat mm. tietopyyntöjen määrä, niiden tyhjentävyys ja ajankohta ja tiedotteiden antaminen kehittymässä olevia riskejä ja tiedotusta käsitteleville tahoille.Tehtävä 3 Tekninen neuvontaTavoitteena on mahdollistaa, että Euroopan elintarvikeviranomainen pystyy tarkastelemaan elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyviä teknisiä kysymyksiä ja muita aihepiirejä voidakseen tukea komission (lainsäädäntöyksiköiden ja Elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston) sekä tiedekomiteoiden (tehtävä 1) työtä. Tässä yhteydessä korostetaan lähinnä jäsenvaltioissa - ja asianmukaisissa tapauksissa teollisuuden piirissä - olevan asiantuntemuksen hyödyntämistä koordinoinnin avulla ja tarvittaessa viraston sisäisen asiantuntemuksen kautta. Jotta paras asiantuntemus saataisiin käyttöön, arvion mukaan on tehtävä 15 teknisiä kysymyksiä käsittelevää lyhytaikaista tutkimusta (0,05 milj. euroa/tutkimus) ja 3 tieteellistä tutkimusta (0,25 milj. euroa/tutkimus). Tähän tehtävään aiotaan palkata 17 työntekijää.  Muuttuvat tekijät: Joiltakin osin (esim. hyviä toimintatapoja koskevien oppaiden koordinoinnin osalta) tämän alan työmäärä on ennustettavissa, mutta esimerkiksi tapauskohtaisten pyyntöjen tai elintarvikekriisissä tarvittavan teknisen tiedon tarpeen aiheuttamaa työmäärää on vaikeampi ennustaa.Mitattavissa olevat tekijät: Tuotoksia ovat muun muassa komissiolle, tiedekomitealle ja -lautakunnille laadittujen kertomusten määrä. Alustavien asiakirjojen tuottamisen määrää voidaan myös mitata.Tuotokset tällä alalla ovat seuraavat:-15 teknistä kysymystä (esim. puhtausvaatimukset ja jäämien seurantasuunnitelmat)-noin 3 laajaa teknistä raporttia vuosittain (150 sivua) sekä niihin liittyvät konferenssit-2 hyviä toimintatapoja koskevaa opasta vuodessa (40 sivua).Tehtävä 4 Kehittymässä olevien riskien havaitseminen, nopea hälytysjärjestelmä, tuki elintarviketurvallisuuteen liittyvissä kriiseissäTähän tehtävään liittyy kolme erityistavoitetta:1. Euroopan elintarvikeviranomaisen on oltava ajan tasalla ja pystyttävä havaitsemaan mahdollisimman laajasti kaikki kehittymässä olevat, elintarvikeketjusta tai rehuhuollosta aiheutuvat riskit ihmisten terveydelle sekä tiedottamaan niistä komissiolle, jäsenvaltioille ja muille asianomaisille. Tähän tehtävään tarvitaan 6 työntekijän henkilöstö.2. Nopean hälytysjärjestelmän osalta Euroopan elintarvikeviranomaisen tavoitteena on varmistaa, että vaarallisia rehuja ja elintarvikkeita koskevat tarkat, paikkansapitävät tiedot toimitetaan jäsenvaltioille ja komissiolle sekä kolmansien maiden hallituksille silloin, kun tästä on tehty asianmukaiset sopimukset. (Tähän tarvitaan 6 työntekijää.)3. Euroopan elintarvikeviranomaisen yleistavoite kriisitilanteissa on määritellä kriisitilanne mahdollisimman laajasti ja tukea komissiota ja jäsenvaltioita kriisin ratkaisemisessa. Samalla palautetaan luottamus Euroopan elintarvikehuoltoon. (Tähän tarvitaan 6 työntekijää.)Muuttuvat tekijät: Mahdollisesti ehkäistävien ja syntyvien kriisien määrää ei voida arvioida.Mitattavissa olevat tekijät: Koska suojelutyön määrää ei voida mitata syntymättöminä hätätilanteina tai lisääntyneenä elintarviketurvallisuutena, pätevien arvioijien tai asiantuntijoiden on säännöllisesti arvioitava tämä toiminta-ala.  Tehtävä 5 TiedottaminenEuroopan elintarvikeviranomaisen ja sen tiedotusstrategian tavoitteena on luoda viranomaiselle korkea profiili tehokkaana, arvovaltaisena tahona Euroopassa. Tiedotus on avainasemassa elintarvikeviranomaisen menestyksessä ja sen saamassa hyväksynnässä. Tavoitteena on antaa nopeasti selkeitä ja tosiasiallisia tietoja tavalla, jonka sekä maallikot että asiantuntijat ymmärtävät.  Tässä tehtävässä toimivan henkilöstön (9 työntekijää) on hoidettava rutiinitehtävät sekä myös kriisitilanteet. Tarkoitus kuitenkin on, että mediakoulutuksen saaneet henkilöstön jäsenet osallistuvat myös tarvittaessa tämän tehtävän hoitamiseen.Muuttuvat tekijät: Tiedottamiseen liittyvien tehtävien - raporttien, julkaisujen ja tieteellisten lausuntojen muuttaminen maallikon kielelle - määrä on pääosin ennustettavissa. Elintarviketurvallisuuteen liittyvässä kriisissä tai huolta aiheuttavissa tilanteissa lehdistötilaisuuksien ja Internet-sivuilla olevan tiedon jne. tarve kuitenkin lisääntyy. Hätätilanteiden määrää ei voida arvioida etukäteen.Mitattavissa olevat tekijät: Tuotoksia ovat seuraavat: työn tuloksia käsittelevät viikoittaiset lehdistötiedotteet, elintarviketurvallisuuskampanjat (niiden koordinointi), suurelle yleisölle suunnatut ilmoitukset, tiedonannot ja haastattelut joukkoviestimissä, tiedotuslehtiset, Internet-sivut, vuosikertomus, konferenssit, tehtävän 3 toteuttamisen yhteydessä laaditut raportit ja erityisesti yhteydet joukkoviestimiin kriisitilanteessa.  Tehtävä 6 Hallinto ja tukipalvelutEdellä mainittujen viiden tehtävän vaatimusten perusteella tukipalveluihin tarvitaan seuraavat määrät henkilöstöä:>TAULUKON PAIKKA>Henkilökunnan määrä tällä alalla on pienempi kuin muissa vastaavissa organisaatioissa. Jotta toiminnan ja tulosten korkea laatu voidaan varmistaa, elintarvikeviranomainen soveltaa sisäisiä ja ulkoisia arviointijärjestelmiä (vertaisarviot, esikuva-analyysit ja tarkastukset).Arviot kokouksista ja kustannuksista:>TAULUKON PAIKKA>Toiminnanjohtajalle on varattu 0,1 miljoonan euron talousarvio arviointeja ja tarkastuksia varten.9.2 Toiminnan perustelutToiminnan perusteena on valkoinen kirja elintarvikkeiden turvallisuudesta (KOM(1999) 719) sekä kommentit, jotka komissio sai valkoisen kirjan kuulemisjakson aikana.  Lisäksi on otettu huomioon joulukuussa 1999 julkaistu kolmen professorin (Pascal, James ja Kemper) raportti Report on the future of scientific advice in the European Union.ToissijaisuusToissijaisuus- ja kustannustehokkuusperiaatteet on otettu huomioon ehdotusta laadittaessa. Kun tämä Euroopan yhteisön politiikan keskeinen elementti ja tarvittava riippumattomuus yhdistetään, saadaan aikaan koordinoivana organisaationa toimiva Euroopan elintarvikeviranomainen. Tehtävät, jotka voidaan toteuttaa jäsenvaltioiden tasolla, toteutetaan siellä.Mahdolliset kustannussäästötVaikka työmäärän laskua ei voidakaan ennakoida konkreettisina numeroina, voidaan olettaa, että tietojen jakaminen vähentää työn päällekkäisyyksiä jäsenvaltioissa. On todennäköistä, että julkisista menoista kustannettavien ihmisten terveyteen liittyvien toimien kustannustehokkuus paranee, kun Euroopan elintarvikeviranomainen koordinoi riskiarviointia ja turva-arviointia. Toimien koordinointi ja hallinnointi ja se, että koko Euroopan väestöä koskevia kysymyksiä käsitellään yhdessä käyttäen jäsenvaltioissa olevaa asiantuntemusta ja valmiuksia, vähentää kokonaismenoja alalla.  Henkilöstön määrä elintarvikeviranomaisen kanssa samalla alalla toimivissa jäsenvaltioiden organisaatioissa voi muuttua, kun luottamus lisääntyy siihen, että muissa jäsenvaltioissa olevaan erityisasiantuntemukseen voidaan turvautua. Tällaisen kehityksen oletetaan olevan yleisempää pienemmissä jäsenvaltioissa ja uusissa liittymistä valmistelevissa maissa, jotka voivat keskittää kansalliset resurssinsa aloille, jotka ovat erityisen merkittäviä näiden maiden väestön ja teollisuuden kannalta.9.3 SeurantaEuroopan komissio on päivittäin yhteydessä uuteen elintarvikeviranomaiseen, koska viranomainen antaa neuvoja komission esittämissä kysymyksissä. Puolueettomana indikaattorina Euroopan elintarvikeviranomaisen suorituskyvystä voidaan pitää sitä, millaiset viranomaisen tuotokset ovat ja miten se suoriutuu tehtävistä sovituissa määräajoissa.  Asetuksessa [sen 25, 28 ja 30 artiklassa] säädetään, että elintarvikeviranomainen toteuttaa tehtävänsä komission ja elintarvikeviranomaisen keskenään vahvistamien vaatimusten mukaisesti.  Euroopan komissio perustaa pienen ryhmän, joka huolehtii yhteyksistä komission ja elintarvikeviranomaisen välillä.  Lisäksi asetuksen [60] artiklassa ehdotettu koko toiminnan arviointi takaa osaltaan, että elintarvikeviranomainen toimii komission tarpeiden mukaisesti. Tarvittaessa luodaan menettelyt, joilla toimintaa voidaan mukauttaa tarpeisiin. Arvioinnin tulokset julkaistaan.10. HALLINTOMENOT(YLEISEN TALOUSARVION PÄÄLUOKAN III A osa)  Tarvittavien hallintoresurssien tosiasiallinen käyttöönotto riippuu kuitenkin komission varojen kohdentamista koskevasta komission vuotuisesta päätöksestä, jossa otetaan huomioon henkilöstön määrä sekä budjettivallan käyttäjän hyväksymät lisämäärärahat.10.1 Vaikutus henkilöstön määrään>TAULUKON PAIKKA>Tehtävään osoitettava henkilöstö: elintarvikeviranomaisen seurantaan tarvittava henkilöstö  (8 tiedevirkamiestä ja komission jäsenen ja toiminnanjohtajan neuvonantajaa).Tämän henkilöstön on oltava toimessaan ennen elintarvikeviranomaisen toiminnan aloittamista. Nykyisen henkilöstön siirrot koskevat lähinnä pääosastoa C, ja niihin sisältyy yleiskustannuksia. Edellä mainitut toimien toteuttaminen aloitetaan vuonna n, ja niitä jatketaan vuoteen n+2.10.2 Henkilöstöresurssien ja hallintomenojen taloudellinen kokonaisvaikutusKohdan 10.1määrä miljoonina euroina laskee (-).>TAULUKON PAIKKA>Esitetyt määrät kuvaavat henkilöstöresurssien ja hallintomenojen kokonaiskustannuksia  12 kuukauden aikana.  Rahoituksellinen kokonaisvaikutus (säästö), joka aiheutuu 38 työntekijän vähentämisestä (nettovähennys) terveys- ja kuluttaja-asioiden pääosastossa, on 4,1 miljoonaa euroa. Määrä, joka tarvitaan Euroopan elintarvikeviranomaiseen seurantaan tarvittavan 12 uuden työpaikan perustamiseen terveys- ja kuluttaja-asioiden pääosastossa, on 1,3 miljoonaa euroa.  Lyhytaikainen hallintomenojen kasvu komissiossa aiheutuu alkuvaiheessa vanhan ja uuden rakenteen samanaikaisesta sijoittamisesta komission tiloihin siihen saakka, että elintarvikeviranomaisen sijoituspaikka vahvistetaan.  10.3 Toiminnasta aiheutuvat muut hallintomenot>TAULUKON PAIKKA>* A 703.1 Tällä asetuksella ei muuteta [58] artiklassa perustetun komitean kokouksiin osallistuville hallitusten asiantuntijoille maksettaviin korvauksiin tarvittavia määriä. ** A 703.2 Tiedekomitea: elintarvikeviranomaisen tehtäviin liittyvät matka- ja oleskelukulut 2,5 miljoonaa euroa. Nykyiseen tilanteeseen verrattaessa terveys- ja kuluttaja-asioiden pääosaston kokonaistalousarvioon sovelletaan prosenttilaskentaa, jotta siirrettävään henkilöstöön liittyvä summa voidaan määritellä. Terveys- ja kuluttaja-asioiden pääosastossa on arviolta yhteensä 630 työntekijää.VAIKUTUSTEN ARVIOINTI EHDOTUKSEN VAIKUTUS YRITYSTOIMINTAAN JA  ERITYISESTI PIENIIN JA KESKISUURIIN YRITYKSIIN (PK-YRITYKSIIN)Ehdotuksen nimiEuroopan parlamentin ja neuvoston asetus elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarvikeviranomaisen perustamisesta ja elintarvikkeiden turvallisuutta koskevista menettelyistäEhdotus1. Miksi yhteisön lainsäädäntö on tarpeen tällä alalla ja mitkä ovat sen päätavoitteet, kun otetaan huomioon toissijaisuusperiaate-Asetuksessa vahvistetaan yhteisön tasolla yleiset periaatteet ja yhtenäiset määritelmät elintarvikkeelle, elintarvikelainsäädännölle ja erityisesti elintarvikkeiden turvallisuudelle ja taataan näin sisämarkkinoiden tehokas toiminta. Asetus koskee elintarvikkeiden tuotannon ja jakelun kaikkia vaiheita elintarvikkeen alkutuotannosta sen myyntiin lopulliselle kuluttajalle asti. Se kattaa myös elintarviketuotantoon käytettäviä eläimiä varten tuotetut ja/tai niille annetut rehut, jos niillä voi olla suora tai välillinen vaikutus elintarvikkeiden turvallisuuteen.Asetus edistää osaltaan elintarvikkeiden turvallisuuden varmistamista eurooppalaisia kuluttajia varten. Sillä luodaan perusta Euroopan yhteisön elintarvikelainsäädännölle, luodaan ja pidetään yllä luottamusta eurooppalaiseen elintarvikehuoltoon sekä pyritään voimakkaasti edistämään kuluttajien terveyden suojelun todellista parantamista.Vaikutus yritystoimintaan2. Mihin yrityksiin vaikutukset kohdistuvat-Ehdotuksella on vaikutuksia kaikenkokoisiin yrityksiin, jotka toimivat elintarvikeketjun tuotteiden ja palvelujen tuotannossa ja kaupassa. Sen vaikutukset ovat samanlaisia kaikkialla yhteisössä. Ehdotus ei kohdistu mihinkään tiettyyn alueeseen.3. Mitä yritysten on tehtävä noudattaakseen ehdotusta-Uusien keskeisten lisävelvoitteiden määrä riippuu jo voimassa olevasta kansallisesta lainsäädännöstä.Elintarvike- ja rehualan toimijoiden velvollisuudet:Toimijoiden on taattava, että kaikki tuotanto- ja jakeluvaiheet, joista ne ovat vastuussa, toteutetaan siten, että elintarvikkeet ja rehut ovat elintarvikelainsäädäntöön liittyvien säännösten mukaisia.Toimijoiden on ilmoitettava välittömästi toimivaltaisille viranomaisille, jos ne katsovat tai epäilevät, että markkinoille saatettu elintarvike tai rehu ei noudata asianomaisia turvallisuusvaatimuksia.Toimijoiden on ilmoitettava toimivaltaisille viranomaisille toimista, jotka on toteutettu lopulliselle kuluttajalle aiheutuvien riskien ehkäisemiseksi. Jos elintarvike aiheuttaa vakavan riskin terveydelle, elintarvike- tai rehualan toimijan on noudatettava asetuksessa vahvistettuja menettelyjä.Toimijoiden on tehtävä yhteistyötä toimivaltaisten viranomaisten kanssa viranomaisten esittämien pyyntöjen mukaisesti toteutettaessa toimia niiden toimittaman elintarvikkeen aiheuttamien riskien välttämiseksi.Toimijat eivät saa viedä yhteisöstä elintarvikkeita, jotka eivät ole elintarvikelainsäädännön asiaa koskevien vaatimusten mukaisia, jolleivät viranomaiset muuta pyydä tai jollei tuojamaassa voimassa olevissa laeissa, asetuksissa, standardeissa, käytännesäännöissä ja muissa oikeudellisissa ja hallinnollisissa menettelyissä muuta esitetä.Toimijoiden on voitava tunnistaa toimittajat, jotka ovat toimittaneet toimijoiden yrityksille elintarvikkeet, rehut, elintarviketuotantoon käytettävät eläimet ja muut ainekset, jotka on tarkoitettu tai joiden voidaan olettaa tulevan lisätyksi elintarvikkeeseen tai rehuun, ja niiden on voitava antaa nämä tiedot pyynnöstä toimivaltaisten viranomaisten käyttöön.Toimijoilla on oltava käytössä järjestelmät, joiden avulla ne voivat tunnistaa muut yritykset, joihin niiden tuotteita on toimitettu, ja antaa nämä tiedot pyynnöstä toimivaltaisten viranomaisten käyttöön.Toimijoiden on huolehdittava siitä, että markkinoille saatetuissa tai todennäköisesti markkinoille saatettavissa elintarvikkeissa ja rehuissa on niiden jäljitettävyyden helpottamiseksi oltava asianmukaiset pakkausmerkinnät tai tunnistetiedot tarkempien säännösten asiaa koskevien vaatimusten mukaisesti.Elintarvikkeen tuotannosta, maahantuonnista, jalostamisesta tai valmistamisesta vastuussa olevan elintarvikealan toimijan velvollisuudet:Jos elintarvikealan toimija katsoo tai epäilee, että sen tuottama, jalostama tai jakelema elintarvike ei ole elintarvikkeiden turvallisuutta koskevien vaatimusten mukainen, tai sen markkinoille saattamisen jatkamisella voi muuten olla haitallisia vaikutuksia kuluttajien etuihin, sen on käynnistettävä menettelyt kyseisen elintarvikkeen vetämiseksi pois markkinoilta.Toimijan on sopivalla ja tehokkaalla tavalla ilmoitettava kuluttajille syy poisvetämiseen tai viimeisenä keinona varmistettava, että kuluttajat palauttavat heille jo toimitetun tuotteen, jos muut toimenpiteet eivät ole riittäviä.Sellaisen elintarvikealan toimijan velvollisuudet, joka vastaa maahantuonti-, vähittäismyynti- tai jakelutoimista, jotka eivät vaikuta elintarvikkeen pakkaamiseen, pakkausmerkintöihin, turvallisuuteen tai koskemattomuuteen:Toimijan on toteutettava tarvittavat varotoimet varmistaakseen, että elintarvikkeiden turvallisuutta koskevat vaatimukset täyttyvät eikä elintarvikkeiden markkinoille saattamisella ole haitallisia vaikutuksia kuluttajien etuihin.Toimijoiden on oman toimintansa osalta käynnistettävä menettelyjä vetääkseen tuotteita markkinoilta ja myötävaikuttaakseen elintarvikkeiden turvallisuuteen toimittamalla eteenpäin elintarvikkeen jäljittämiseksi tarvittavia tietoja sekä osallistumalla tuottajien, jalostajien, valmistajien ja/tai toimivaltaisten viranomaisten toteuttamiin toimiin.Toimijoiden on varoitettava kuluttajia heille jo toimitettujen tuotteiden aiheuttamista riskeistä ja tarvittaessa viimeisenä keinona pyydettävä tällaiset tuotteet palautettaviksi, jotta riskit voidaan välttää.Toimijat eivät saa viedä kolmansiin maihin tuotteita, jotka ovat vaarallisia direktiivin kriteerien tai kyseiseen tuotteeseen sovellettavassa yhteisön lainsäädännössä vahvistettujen turvallisuusvaatimusten mukaisesti, jollei voida osoittaa, että tuotteet noudattavat kuluttajien terveyden ja turvallisuuden korkeatasoista suojelua koskevia kohdemaan edellytyksiä ja teknisiä vaatimuksia.Rehun tuotannosta, maahantuonnista, jalostamisesta tai valmistamisesta vastuussa olevan rehualan toimijan velvollisuudet:Toimijoiden on varmistettava, etteivät niiden vastuulla olevat rehut voi aiheuttaa elintarviketurvallisuuteen liittyviä ongelmia eivätkä niiden menettelyt vaaranna sitä.Toimijoiden on huolehdittava siitä, että markkinoille tuodaan vain turvallista rehua ja että kyseisellä rehulla ruokituista eläimistä peräisin olevien elintarvikkeiden turvallisuus varmistetaan.Toimijoiden on poistettava tuotteensa markkinoilta ja ilmoitettava toimivaltaisille viranomaisille, kun niiden tietoon tulee, että rehu voi vaarantaa elintarvikkeiden turvallisuuden.On kuitenkin syytä huomata, että useat tai jotkin edellä esitetyistä vaatimuksista ovat voimassa useimmissa jäsenvaltioissa, joiden elintarvikelainsäädäntöön jo sisältyvät elintarvikkeiden turvallisuutta ja kuluttajien suojelua koskevat vaatimukset.Pk-yritysten uusista velvollisuuksista aiheutuvat lisäkustannukset liittyvät kuluttajien turvallisuuden lisäämiseen ja samojen standardien vahvistamiseen koko yhteisön alueella. Tämä puolestaan parantaa kilpailua.4. Mitkä ovat ehdotuksen todennäköiset talousvaikutukset-Ehdotuksessa vahvistetaan tehokkaat ja johdonmukaiset puitteet kuluttajien terveyden ja turvallisuuden suojelun takaamista varten sekä elintarvike- ja rehualan toimijoita koskevat yhtäläiset vaatimukset tämän asetuksen rajoissa.Jotkin ehdotuksen säännöksistä parantavat yritysten kilpailukykyä. Tällä hetkellä yritykset, jotka eivät noudata kuluttajien terveyden ja turvallisuuden suojelua koskevia standardeja, voivat saada kilpailuetua standardeja noudattaviin yrityksiin verrattuna.Tehokkaampi elintarvikelainsäädäntö vähentää yritysten välistä epätervettä kilpailua sisämarkkinoilla ja myös globalisoituvilla maailmanmarkkinoilla. Koko yrityssektori voi myös saada markkinointietua kuluttajien lisääntyvän luottamuksen myötä.Asetus antaa yrityksille ja kuluttajille selkeät viitekohdat määrittelemällä elintarvikealan toimijoita ja elintarvikkeiden turvallisuutta koskevat vaatimukset. Tämä puolestaan auttaa yrityksiä ja erityisesti pk-yrityksiä pääsemään sisämarkkinoille, kun koko elintarvikeketjun kattavat standardit yhdenmukaistetaan. Yhteisten arviointikriteerien ja tuotteiden turvallisuutta koskevien standardien myötä yritykset voivat kilpailla tasapuolisin toimintaedellytyksin ja mahdollisuuksin.5. Sisältyykö ehdotukseen toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on ottaa huomioon pienten ja keskisuurten yritysten erityistarpeet (muihin ryhmiin verrattuna lievemmät tai erilaiset vaatimukset tms.)-Ehdotuksen soveltamisala on täysin horisontaalinen, ja sen säännökset koskevat kaikkia yrityksiä. Siihen ei siis sisälly erityisesti pienille ja keskisuurille yrityksille suunnattuja tai niiden tarpeiden mukaan sopeutettuja toimia. On todennäköistä, että pk-yritykset otetaan huomioon myöhemmässä lainsäädännössä esimerkiksi maataloussektorilla, kuten kansallisessa lainsäädännössä tehdään.  Kuuleminen6. Luettelo ehdotuksen valmistelussa kuulluista tahoista ja niiden esittämien kantojen pääpiirteetElintarvikkeita käsittelevän neuvoa-antavan ryhmän kokouksessa seuraavat organisaatiot ilmaisivat näkemyksensä yleistä elintarvikelainsäädäntöä koskevasta ehdotuksen osasta:- Union Européenne de l'Artisanat et des PME (Euroopan käsiteollisuuden sekä pienten ja keskisuurten yritysten liitto, UEAPME)- CELCAA- BEUC- UGAL- CIAA- COPA/COGECA- EURO-COOP- EurocommerceLisäksi asianosaisilta osapuolilta saatiin paljon kommentteja elintarvikkeiden turvallisuutta koskevasta komission valkoisesta kirjasta. Kaikki kommentit ovat saatavilla seuraavilla Internet-sivuilla:  http://europa.eu.int/comm/food/fs/intro/wpfs_comm_index_en.html.