				|

		52011PC0625

			Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS yhteisen maatalouspolitiikan tukijärjestelmissä viljelijöille myönnettäviä suoria tukia koskevista säännöistä /* KOM/2011/0625 lopullinen - 2011/0280 (COD) */

			   	PERUSTELUT
1.           EHDOTUKSEN TAUSTA
Komission ehdotuksessa vuosien 2014–2020
monivuotiseksi rahoituskehykseksi (monivuotista rahoituskehystä koskeva
ehdotus)[1]
esitetään yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) talousarviokehys ja keskeiset
suuntaviivat. Tämän pohjalta komissio esittelee asetukset, joissa vahvistetaan
yhteisen maatalouspolitiikan lainsäädäntökehys kaudeksi 2014–2020, sekä
politiikan kehittämisen vaihtoehtoisia skenaarioita koskevan vaikutusten
arvioinnin.
Nyt esitettävät uudistusehdotukset perustuvat
vuoteen 2020 toteutettavaa maatalouspolitiikkaa koskevaan tiedonantoon[2], jossa
hahmoteltiin politiikan laajat vaihtoehtoiset linjaukset, joita noudattaen
voitaisiin vastata maataloutta ja maaseutualueita koskeviin tuleviin
haasteisiin ja saavuttaa yhteiselle maatalouspolitiikalle asetetut tavoitteet
eli 1) elinkelpoinen ruoan tuotanto; 2) luonnonvarojen kestävä hoito ja
ilmastotoimet; ja 3) tasapainoinen aluekehitys. Tiedonannossa kuvattuja
uudistussuuntia on tuettu laajasti sekä toimielinten välisessä keskustelussa[3] että
vaikutusten arvioinnin yhteydessä järjestetyssä sidosryhmien kuulemisessa.
Yleisenä johtoajatuksena tässä prosessissa on
noussut esille tarve edistää resurssitehokkuutta, jonka ansiosta voitaisiin
saavuttaa EU:n maatalouden ja maaseutualueiden älykäs, kestävä ja osallistava
kasvu Eurooppa 2020 ‑strategian mukaisesti. Yhteinen maatalouspolitiikka
perustuisi edelleen kahteen pilariin, joissa pyritään toisiaan täydentäviä
välineitä käyttäen samoihin tavoitteisiin. I pilari käsittää suorat tuet ja
markkinatoimenpiteet, joilla turvataan EU:n viljelijöille perustulotuki sekä
spesifisissä markkinahäiriötilanteissa annettava tuki, kun taas II pilari
käsittää maaseudun kehittämisen, jonka yhteydessä jäsenvaltiot laativat ja
yhteisrahoittavat monivuotisia ohjelmia yhteisen lainsäädäntökehyksen
mukaisesti[4].
Perättäisten uudistusten kautta YMP on
lisännyt maatalouden markkinasuuntautuneisuutta tarjoten samalla tuottajille
tulotukea, tehostanut ympäristövaatimusten sisällyttämistä politiikkaan ja lisännyt
tukea maaseudun kehittämiseen yhdennettynä politiikkana maaseutualueiden
kehittämiseksi koko EU:n alueella. Sama uudistusprosessi on kuitenkin tuonut
esille vaatimuksia tuen paremmasta jakamisesta jäsenvaltioiden kesken ja niiden
sisällä sekä toiveita ympäristöhaasteisiin liittyvien toimenpiteiden paremmasta
kohdentamisesta ja puuttumisesta tehokkaammin markkinoiden suurempaan
epävakaisuuteen.
Aiemmin uudistuksilla on lähinnä ratkottu alan
sisäsyntyisiä ongelmia valtavista ylijäämistä elintarviketurvallisuuskriiseihin,
ja ne ovat palvelleet EU:ta niin sisäisessä kuin kansainvälisessäkin
toiminnassa. Nykyään kuitenkin useimpien haasteiden taustalla ovat maatalouden
ulkopuoliset tekijät, minkä vuoksi niitä varten tarvitaan laaja-alaisempaa
politiikkaa.
On odotettavissa, että maataloustuloon
kohdistuva paine jatkuu, sillä viljelijät elävät tilanteessa, jossa riskejä on
yhä enemmän ja tuotantopanosten hintojen nousu johtaa tuottavuuden
heikkenemiseen ja epäsuhtaan tuotteiden ja tuotantopanosten hintojen välillä.
Sen vuoksi on tarpeen säilyttää tulotuki ja vahvistaa välineitä
riskienhallinnan ja kriisitilanteisiin reagoimisen tehostamiseksi. Voimakas
maatalous on elintärkeä EU:n elintarviketeollisuuden ja maailmanlaajuisen
elintarviketurvan kannalta.
Samaan aikaan maatalousalaa ja maaseutualueita
kehotetaan lisäämään ponnistelujaan Eurooppa 2020 ‑strategiaan sisältyvien
ilmasto- ja energiatavoitteiden ja biodiversiteettistrategian toteutumiseksi.
Viljelijöitä, jotka yhdessä metsäammattilaisten kanssa ovat tärkeimpiä
maankäyttäjiä, on tuettava, kun he ottavat käyttöön ja pitävät yllä ympäristö-
ja ilmastotavoitteiden kannalta erityisen suotuisia tuotantojärjestelmiä ja ‑käytäntöjä,
koska tällaisten julkishyödykkeiden tuottaminen ei näy markkinahinnoissa.
Olennaisen tärkeää on myös ottaa maaseutualueiden moninaiset mahdollisuudet
käyttöön parhaalla mahdollisella tavalla ja näin edistää osallistavaa kasvua ja
koheesiota.
Uudistus vauhdittaa ympäristövaatimusten
sisällyttämistä politiikkaan. Siinä lisätään YMP:n ensimmäiseen pilariin
ensimmäistä kertaa ns. viherryttämiselementti, jolla varmistetaan, että kaikki
tukea saavat EU:n viljelijät noudattavat arkitoimissaan täydentävien ehtojen
vaatimuksia ja toimivat ympäristöä ja ilmastoa hyödyttävällä tavalla. Viherryttämiseen
sidotaan 30 prosenttia suorista tuista. Näin varmistetaan, että kaikilla
tiloilla toteutetaan ympäristöä ja ilmastoa hyödyttäviä toimia, joilla sidotaan
hiiltä maaperään, perustetaan pysyvien laidunten lisäksi niittyjä, suojellaan
vesivaroja ja elinympäristöjä perustamalla luonnonhoitoaloja sekä parannetaan
maaperän ja ekosysteemien kestävyyttä monipuolistamalla viljelyä. Näin
parannetaan maan ja luonnollisten ekosysteemien edellytyksiä edistää EU:n
tärkeimpiä tavoitteita, joita ovat luonnon monimuotoisuus ja ilmastonmuutokseen
sopeutuminen. Suorien tukien osalta jatketaan täydentävien ehtojen
soveltamista, ja niitä kohdennetaan paremmin kosteikkojen ja paljon hiiltä
sisältävän maaperän suojelemiseksi. Samaan aikaan järjestelmää
virtaviivaistetaan hallinnollisen taakan keventämiseksi. Komissio on sitoutunut
sisällyttämään vesipuitedirektiivit täydentävien ehtojen järjestelmään sitten
kun kaikki jäsenvaltiot ovat panneet ne kokonaisuudessaan täytäntöön ja
erityisesti vahvistaneet selkeät velvollisuudet viljelijöille. Myös maaseudun
kehittämisessä asetetaan etusijalle luonnonvarojen kestävään hoitoon ja
ilmastotoimiin liittyvät tavoitteet eli ekosysteemien palauttaminen,
säilyttäminen ja parantaminen, luonnonvarojen käytön tehostaminen sekä
vähähiilisen ja ilmastonmuutosta kestävän maatalouden edistäminen. Maaseudun
kehittämisellä edistetään myös Natura 2000 -lainsäädännön ja
vesipuitedirektiivien täytäntöönpanon loppuun saattamista ja EU:n 2020-
biodiversiteettistrategian toteuttamista.
Sen vuoksi tuleva yhteinen maatalouspolitiikka
ei palvele vain yhtä pientä, joskin tärkeää, EU:n talouden osaa, vaan se on
strategisesti tärkeä politiikan ala myös elintarviketurvan, ympäristön ja
alueellisen tasapainon näkökulmasta. Siihen sisältyy sellaisella aidosti yhteisellä
politiikalla saavutettava EU:n lisäarvo, jossa rajallisia budjettivaroja
hyödynnetään mahdollisimman tehokkaasti kestävän maatalouden säilyttämiseksi
EU:n koko alueella, ilmastonmuutoksen kaltaisten tärkeiden rajatylittävien
kysymysten käsittelemiseksi ja jäsenvaltioiden keskinäisen yhteisvastuun
vahvistamiseksi ja jota myös voidaan toteuttaa joustavasti paikallisten
tarpeiden huomioon ottamiseksi.
Monivuotista rahoituskehystä koskevan
ehdotuksen mukaan yhteisessä maatalouspolitiikassa olisi säilytettävä kahden
pilarin rakenne, joiden kummankin määrärahat säilytetään nimellismääräisesti
vuoden 2013 tasolla, ja keskityttävä selvästi saavuttamaan tuloksia EU:n
keskeisten prioriteettien osalta. Suorien tukien olisi edistettävä kestävää
tuotantoa siten, että 30 prosenttia niihin käytettävissä olevista määrärahoista
osoitetaan pakollisiin toimenpiteisiin, joilla on suotuisa vaikutus ilmaston ja
ympäristön kannalta. Tukitasot olisi asteittain yhdenmukaistettava, ja
suurtuensaajille maksettaviin tukiin olisi sovellettava asteittaista
tukikattoa. Maaseudun kehittämisvarat olisi sisällytettävä yhteiseen
strategiakehykseen EU:n muiden yhteisesti hallinnoitavien varojen kanssa, ja
niihin olisi sovellettava vahvistettua tulossuuntautunutta lähestymistapaa ja
nykyistä selkeämpiä ja parempia ennakkoedellytyksiä. Markkinatoimenpiteiden
osalta yhteisen maatalouspolitiikan rahoitusta olisi vahvistettava kahdella
monivuotisen rahoituskehyksen ulkopuolisella välineellä, jotka ovat 1)
hätäapuvaraus kriisitilanteisiin reagoimista varten; ja 2) Euroopan
globalisaatiorahaston toiminta-alan laajentaminen.
Tältä pohjalta yhteistä maatalouspolitiikkaa
koskevan lainsäädäntökehyksen tärkeimmät osat kaudella 2014–2020 esitetään
seuraavissa asetuksissa:
–
Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston
asetukseksi yhteisen maatalouspolitiikan tukijärjestelmissä viljelijöille
myönnettäviä suoria tukia koskevista säännöistä (suoria tukia koskeva asetus);
–
Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston
asetukseksi maataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä (YMJ-asetus);
–
Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston
asetukseksi Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahasto)
tuesta maaseudun kehittämiseen (maaseudun kehittämisasetus);
–
Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston
asetukseksi yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja
seurannasta (horisontaalinen asetus);
–
Ehdotus neuvoston asetukseksi maataloustuotteiden
yhteiseen markkinajärjestelyyn liittyvien tiettyjen tukien ja vientitukien
vahvistamista koskevien toimenpiteiden määrittämisestä;
–
Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston
asetukseksi neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 muuttamisesta viljelijöille
vuonna 2013 myönnettävien suorien tukien soveltamisen osalta;
–
Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston
asetukseksi neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 muuttamisesta
tilatukijärjestelmän ja viininviljelijöille myönnettävän tuen osalta.
Maaseudun kehittämisasetus perustuu komission
6. lokakuuta 2011 esittämään ehdotukseen yhteisistä säännöistä, joita
sovellettaisiin kaikkiin yhteisen strategiakehyksen alla toimiviin rahastoihin[5]. Jatkossa
on tarkoitus antaa asetus vähävaraisimpia henkilöitä koskevasta järjestelmästä,
jonka rahoitus nykyisin tapahtuu toisesta monivuotisen rahoituskehyksen
budjettikohdasta.
Lisäksi parhaillaan laaditaan tuensaajia
koskevien tietojen julkaisemiseen sovellettavia uusia sääntöjä. Tässä otetaan
huomioon Euroopan unionin tuomioistuimen esittämät vastaväitteet, ja
tavoitteena on löytää soveltuvin tapa, jolla tuensaajien oikeus henkilötietojen
suojaan voitaisiin sovittaa yhteen avoimuusperiaatteen kanssa.
2.           INTRESSITAHOJEN
KUULEMINEN JA VAIKUTUSTEN ARVIOINTI
Vaikutusten arvioinnissa arvioidaan nykyisen
politiikkakehyksen tarkastelun ja tulevia haasteita ja tarpeita koskevan analyysin
pohjalta kolmen vaihtoehtoisen skenaarion vaikutuksia ja verrataan niitä
toisiinsa. Arviointi on tulos huhtikuussa 2010 alkaneesta pitkästä prosessista,
jota ohjasi yksiköiden välinen ryhmä. Ryhmä kokosi yhteen laajat laadulliset ja
määrälliset analyysit ja vahvisti perustaksi maataloustuotteiden markkinoita ja
maataloustuloa koskevat, vuoteen 2020 ulottuvat keskipitkän aikavälin ennusteet
sekä laati mallinnuksen eri politiikkaskenaarioiden vaikutuksista alan
taloudelle.
Vaikutusten arvioinnissa tarkastellut kolme
skenaariota voidaan esittää seuraavasti: 1) mukautusskenaariossa
säilytetään nykyinen politiikkakehys ja pyritään korjaamaan sen suurimmat
ongelmat, kuten suorien tukien jako; 2) yhdentämisskenaariossa politiikkaa
muutetaan huomattavasti lisäämällä suorien tukien kohdentamista ja
viherryttämistä sekä tehostamalla maaseudun kehittämispolitiikan strategista
kohdentamista parantaen koordinointia EU:n muiden politiikkojen kanssa.
Oikeusperustaa laajennetaan tuottajien laaja-alaisemman yhteistyön
mahdollistamiseksi; ja 3) uuden painotuksen skenaariossa politiikka
suunnataan kokonaan ympäristöasioihin ja suorat tuet lakkautetaan asteittain.
Oletetaan, että tuotantokyky voidaan säilyttää ilman tukia ja maaseutualueiden
sosioekonomiset tarpeet voidaan tyydyttää muiden politiikkojen kautta.
Taustana talouskriisi ja julkiseen talouteen
kohdistuvat paineet, joihin EU on vastannut Eurooppa 2020 ‑strategialla ja
monivuotista rahoituskehystä koskevalla ehdotuksella, kaikissa kolmessa
skenaariossa painotetaan eri tavoin nykyistä kilpailukykyisempään ja
kestävämpään maatalouteen ja elinvoimaiseen maaseutuun tähtäävän tulevan
yhteisen maatalouspolitiikan kolmea keskeistä tavoitetta. Jotta pystyttäisiin
paremmin noudattamaan Eurooppa 2020 ‑strategiaa, erityisesti
resurssitehokkuuden osalta, on jatkossa yhä tärkeämpää parantaa maatalouden
tuottavuutta tutkimuksella, tietämyksen siirrolla ja yhteistyön ja innovoinnin
edistämisellä (mm. maatalouden tuottavuutta ja kestävyyttä koskevan
eurooppalaisen innovaatiokumppanuuden kautta). Vaikka EU:n maatalouspolitiikkaa
ei enää toteuteta kauppaa vääristävässä politiikkaympäristössä, on
odotettavissa, että yhä suurempi vapautuminen kohdistaa alalle uusia paineita,
esimerkiksi Dohan kehitysohjelman tai Mercosurin kanssa tehtyjen
vapaakauppasopimusten puitteissa.
Kolmea politiikkaskenaariota laadittaessa on
otettu huomioon seikat, joita vaikutusten arvioinnin yhteydessä järjestetyssä
kuulemisessa pidettiin tärkeimpinä. Intressitahoja pyydettiin esittämään
kantansa 23. marraskuuta 2010 ja 25. tammikuuta 2011 välisenä aikana, ja
neuvoa-antava komitea organisoitiin 12. tammikuuta 2011. Tärkeimmät kohdat
voidaan tiivistää seuraavasti[6]:

–
Sidosryhmät ovat laajalti yhtä mieltä siitä, että
elintarviketurvaa, luonnonvarojen kestävää hoitoa ja aluekehitystä koskeviin
haasteisiin vastaamiseksi tarvitaan vahvaa, kahden pilarin rakenteeseen
perustuvaa yhteistä maatalouspolitiikkaa.
–
Useimmat vastaajista katsovat, että yhteisellä
maatalouspolitiikalla olisi oltava rooli markkinoiden ja hintojen
vakauttamisessa.
–
Sidosryhmillä on erilaisia näkemyksiä tuen
kohdentamisesta (erityisesti suoran tuen uusista jakoperusteista ja
tukikatosta).
–
Yksimielisyys vallitsee siitä, että kummallakin
pilarilla voi olla suuri merkitys lisättäessä ilmastotoimia ja
ympäristötehokkuutta yhteiskunnan eduksi EU:ssa. Siinä, missä monet viljelijät
uskovat, että I pilarin tukien käyttö on jo nykyisinkin tehokasta, suurempi
yleisö vaatii lisää tehokkuutta kyseisten tukien käyttöön.
–
Vastaajat haluavat, että EU:n kaikki osat, myös
epäsuotuisat alueet, ovat mukana tulevassa kasvussa ja kehityksessä.
–
Monet vastaajista painottivat yhteisen
maatalouspolitiikan yhdentämistä muihin politiikkoihin, kuten ympäristö-,
terveys-, kauppa- ja kehitysyhteistyöpolitiikkaan.
–
Innovointi, kilpailukykyisten yritysten
perustaminen ja julkishyödykkeiden tuottaminen nähdään keinoiksi, joilla
yhteinen maatalouspolitiikka voidaan mukauttaa Eurooppa 2020 ‑strategiaan.
Vaikutusten arvioinnissa verrattiin siis
toisiinsa kolmea vaihtoehtoista skenaariota:
Uuden painotuksen skenaario jouduttaisi
maatalousalan rakennesopeutusta siirtämällä tuotantoa kustannustehokkaimmille
alueille ja kannattavimmille aloille. Samalla, kun rahoitus ympäristön hyväksi
kasvaisi merkittävästi, ala joutuisi alttiiksi suuremmille riskeille
markkinainterventioiden rajoitettujen mahdollisuuksien vuoksi. Lisäksi
sosiaaliset ja ympäristöön liittyvät kustannukset nousisivat merkittäviksi
heikosti kilpailukykyisillä alueilla tulojen vähenemisen ja ympäristön
pilaantumisen seurauksena, kun politiikka menettäisi täydentäviä ehtoja
koskeviin vaatimuksiin kytkettyjen suorien tukien vipuvaikutuksen.
Toisessa ääripäässä mukautusskenaario loisi
parhaat mahdollisuudet politiikan jatkuvuudelle; se merkitsisi vähäisiä mutta
kuitenkin selviä parannuksia sekä maatalouden kilpailukykyyn että
ympäristötehokkuuteen. On kuitenkin vahvoja epäilyjä siitä, käsiteltäisiinkö
tässä skenaariossa riittävästi tulevaisuuden merkittäviä ilmasto- ja
ympäristöhaasteita maatalouden pitkän aikavälin kestävyyden tukemiseksi.
Yhdentymisskenaariossa uutuutena on suorien
tukien parempi kohdentaminen ja viherryttäminen. Analyysin mukaan
viherryttäminen on mahdollista niin, että viljelijöille aiheutuvat kustannukset
pysyvät kohtuullisina, vaikka hallinnollisen työn lisääntyminen jossain määrin
onkin väistämätöntä. Samoin on mahdollista saada uutta pontta maaseudun
kehittämiseen edellyttäen, että jäsenvaltiot ja alueet käyttävät uusia
mahdollisuuksia tehokkaasti hyväkseen ja ettei yhteinen strategiakehys EU:n
muiden varojen kanssa poista pilareiden välistä synergiaa eikä heikennä
maaseudun kehittämisen erityisvahvuuksia. Jos saavutetaan oikea tasapaino,
tämän skenaarion avulla voitaisiin parhaiten käsitellä maatalouden ja
maaseutualueiden pitkän aikavälin kestävyyttä.
Edellä esitetyn perusteella vaikutusten
arvioinnissa päädytään siihen, että yhteinen maatalouspolitiikka voidaan
kaikkein tasapainoisimmin mukauttaa EU:n strategisiin tavoitteisiin
yhdentymisskenaariossa ja että tämä tasapaino saavutetaan myös panemalla täytäntöön
lainsäädäntöehdotusten eri osat. On myös tärkeää, että yhteisen
maatalouspolitiikan saavutusten mittaamiseksi luodaan arviointikehys, johon
sisältyvät politiikan tavoitteita vastaavat yhteiset indikaattorit.
Yksinkertaistaminen on ollut tärkeä näkökohta
koko prosessin ajan, ja sitä olisi edistettävä eri tavoin, esimerkiksi
täydentävien ehtojen ja markkinavälineiden selkeyttämisessä tai
pienviljelijäohjelman suunnittelussa. Lisäksi suorien tukien viherryttäminen
olisi suunniteltava sellaiseksi, että hallinnollinen työ ja tarkastusten
kustannukset jäisivät mahdollisimman pieniksi.
3.           EHDOTUKSEN
OIKEUDELLINEN SISÄLTÖ
Ehdotetaan, että säilytetään yhteisen
maatalouspolitiikan nykyinen kahden pilarin rakenne, joka käsittää I pilariin
kuuluvat yleisesti sovellettavat vuotuiset pakolliset toimenpiteet, joita
täydennetään II pilariin kuuluvan monivuotisen ohjelmasuunnittelun puitteissa
kansallisia ja alueellisia erityispiirteitä paremmin vastaavilla
vapaaehtoisilla toimenpiteillä. Suorien tukien uudella mallilla pyritään
kuitenkin hyödyntämään synergiamahdollisuudet II pilarin kanssa aiempaa
tehokkaammin, ja II pilari puolestaan sijoitetaan yhteiseen strategiakehykseen
varojen koordinoimiseksi paremmin EU:n muiden yhteisesti hallinnoitavien
varojen kanssa.
Tältä pohjalta säilytetään myös neljä
perussäädöstä käsittävä rakenne, joskin rahoitusasetuksen soveltamisalaa
laajennetaan lisäämällä siihen yhteisiä säännöksiä ja näin tulokseksi saatua
asetusta kutsutaan nyt horisontaaliseksi asetukseksi.
Ehdotukset ovat toissijaisuusperiaatteen
mukaisia. Yhteinen maatalouspolitiikka on aidosti yhteistä politiikkaa: Alalla
toimivalta on jaettu EU:n ja jäsenvaltioiden kesken, ja sitä käytetään EU:n
tasolla tavoitteena säilyttää kestävä ja monipuolinen maatalous kaikkialla EU:ssa
ja käsitellä ilmastonmuutoksen kaltaisia tärkeitä rajojen yli vaikuttavia
kysymyksiä sekä lujittaa yhteisvastuuta jäsenvaltioiden kesken.
Elintarviketurvaa, ympäristöä ja alueellista tasapainoa koskevat tärkeät
tulevat haasteet huomioon ottaen yhteinen maatalouspolitiikka pysyy
strategisesti tärkeänä politiikan alana, kun pyritään reagoimaan näihin
haasteisiin ja käyttämään budjettivaroja mahdollisimman tehokkaasti ja
tuloksellisesti. Lisäksi ehdotetaan, että välineet ryhmitellään nykyisen
rakenteen mukaisesti kahdeksi pilariksi, jolloin jäsenvaltioilla on
liikkumavaraa kehitellä omiin paikallisiin erityispiirteisiinsä sopivia
ratkaisuja ja myös yhteisrahoittaa II pilaria. Uusi eurooppalainen
innovaatiokumppanuus ja riskienhallinnan työkalupakki sijoitetaan myös II
pilariin. Samanaikaisesti politiikka saatetaan vastaamaan paremmin Eurooppa
2020 -strategiaa (ml. yhteinen kehys EU:n muiden varojen kanssa) ja
toteutettuja parannuksia ja yksinkertaistuksia. Vaikutusten arvioinnin
yhteydessä laadittu analyysi osoittaa selvästi, että toimenpiteiden
toteuttamatta jättäminen aiheuttaisi kustannuksia taloudellisten, ympäristöön
liittyvien ja sosiaalisten seurausten vuoksi.
Suoria tukia koskevassa asetuksessa säädetään
yhteiset säännöt perustukijärjestelmälle ja siihen liittyville tuille.
Asetuksen taustalla ovat vuoden 2003 uudistus ja vuoden 2008 terveystarkastus,
joilla erotettiin suorat tuet tuotannosta ja asetettiin niiden
saamisedellytyksiksi täydentävien ehtojen noudattaminen, ja sen tavoitteena on
tukea paremmin tiettyjä toimia, aloja tai tuensaajia ja valmistella tukitason
yhdenmukaistamista jäsenvaltioissa ja niiden välillä. Se sisältää myös
tuotantosidonnaista tukea koskevan osion.
Sillä otetaan käyttöön koko EU:ssa
sovellettava perustukijärjestelmä, joka korvaa tilatukijärjestelmän ja
yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmän vuodesta 2014. Perustukijärjestelmän
perustana ovat tukioikeudet, jotka myönnetään ensimmäisenä soveltamisvuonna
kansallisella tai alueellisella tasolla kaikille viljelijöille näiden tukikelpoisten
hehtaarien perusteella. Alueellinen malli, joka on nykyisellään vapaaehtoinen,
otetaan yleisesti käyttöön, jolloin myös kaikki maatalousmaa saadaan
tehokkaasti järjestelmän piiriin. Tukioikeuksien ja kansallisen varannon
hallinnointia koskevat säännöt säilyvät pääosin ennallaan.
Tukioikeuksien arvo olisi yhdenmukaistettava
kansallisella tai alueellisella tasolla tuen tasaisemman jakautumisen
varmistamiseksi. Arvon yhdenmukaistaminen tehdään häiriöiden välttämiseksi
asteittain.
Yhteisen maatalouspolitiikan
ympäristötehokkuutta parannetaan ”vihertämällä” suoria tukia. Kaikkien
viljelijöiden edellytetään noudattavan eräitä ilmaston ja ympäristön kannalta
suotuisia maatalouskäytäntöjä, jotka ovat täydentäviä ehtoja vaativampia ja
jotka muodostavat perustan II pilarin toimenpiteille.
Aktiiviviljelijän määritelmän avulla saadaan
tuki kohdennettua viljelijöille, jotka aidosti harjoittavat maataloustoimintaa.
Tämä tuo lisäoikeutusta maataloustuille. Lisäksi säädetään suurtuensaajien
tukien alentamisesta ja tukikaton asettamisesta ottaen asianmukaisesti huomioon
tällaisten tuensaajien työllistävä vaikutus.
Asetukseen sisältyvät seuraavat tuet:
–
tuki (30 % vuotuisesta kansallisesta
enimmäismäärästä) sellaisille viljelijöille, jotka soveltavat ilmaston ja ympäristön
kannalta suotuisia maatalouskäytäntöjä, viljelyn monipuolistaminen, alojen
pitäminen pysyvänä nurmena ja luonnonhoitoalat. Tätä tukea myönnetään
automaattisesti luonnonmukaiselle maataloudelle. Natura 2000 -alueilla
toimivien viljelijöiden on puolestaan noudatettava vaatimuksia siinä määrin,
kuin ne ovat johdonmukaisia Natura 2000 ‑lainsäädännön kanssa,
–
vapaaehtoinen tuki (enintään 5 % vuotuisesta
kansallisesta enimmäismäärästä) viljelijöille alueilla, joilla on tiettyjä
luonnonolosuhteista johtuvia rajoitteita (alueet, jotka määritellään samalla
tavoin kuin maaseudun kehittämisen yhteydessä); tällä tuella otetaan huomioon
tulotuen tarve maataloustoiminnan säilyttämiseksi alueilla, joilla on
luonnonolosuhteista johtuvia rajoitteita, ja täydennetään maaseudun
kehittämistukea,
–
tuki (enintään 2 % vuotuisesta kansallisesta
enimmäismäärästä) nuorille viljelijöille, jotka aloittavat toimintansa; sitä
voidaan täydentää maaseudun kehittämisen yhteydessä myönnettävällä
aloitustuella. ja
Samaan aikaan asetuksessa säädetään
yksinkertaistetusta pienviljelijöiden tukijärjestelmästä (enintään 10 %
vuotuisesta kansallisesta enimmäismäärästä). Pienviljelijöille voidaan myöntää
kiinteämääräinen tuki, joka korvaa kaikki suorat tuet. Hallintoa
yksinkertaistetaan löyhentämällä pienviljelijöiden velvollisuuksia
vihertämisen, täydentävien ehtojen ja valvonnan osalta.
Vapaaehtoista tuotantosidonnaista tukea
voidaan myöntää eräille maatalouden muodoille ja tuotantojärjestelmille, joilla
esiintyy tiettyjä vaikeuksia ja jotka ovat erityisen tärkeitä taloudellisista
ja/tai yhteiskunnallisista syistä; tukea myönnetään siinä määrin kuin on
tarpeen tuotannon nykytason säilyttämiseksi (enintään 5 % vuotuisesta
kansallisesta enimmäismäärästä; eräissä tapauksissa prosenttiosuutta on mahdollista
korottaa).
Asetuksessa säilytetään mahdollisuus myöntää
Bulgariassa ja Romaniassa täydentäviä kansallisia suoria tukia. Myös puuvillan
lajikohtaisesta tuesta säädetään.
Uusi suorien tukien järjestelmä perustuu
lainsäädännön yksinkertaistamiseksi yhteen tukioikeustyyppiin ja
virtaviivaisiin siirtoa koskeviin sääntöihin. Näin myös järjestelmän hallinto
yksinkertaistuu. Tuotantosidonnaisia tukia koskevien sääntöjen kokoaminen yhden
otsakkeen alle tekee lainsäädäntökehyksestä käyttäjäystävällisemmän, ja
pienviljelijäjärjestelmä yksinkertaistettuine vaatimuksineen ja menettelyineen
vähentää byrokratiaa ja lisää pienviljelijöiden kilpailukykyä.
4.           TALOUSARVIOVAIKUTUKSET
Monivuotista rahoituskehystä koskevan
ehdotuksen mukaan merkittävä osa EU:n talousarviosta osoitettaisiin edelleen
maatalouteen, joka on strategisesti tärkeää yhteistä politiikkaa. Niinpä
ehdotetaan, että kauden 2014–2020 aikana yhteinen maatalouspolitiikka
keskittyisi ydintoimintoihinsa I pilariin kohdennetuilla 317,2 miljardilla eurolla
ja II pilariin kohdennetuilla 101,2 miljardilla eurolla.
I pilarin ja II pilarin rahoitusta
täydennetään 17,1 miljardin euron lisärahoituksella, josta 5,1 miljardia euroa
kohdennetaan tutkimukseen ja innovointiin, 2,5 miljardia euroa elintarvikkeiden
turvallisuuteen ja 2,8 miljardia euroa kaikkein vähävaraisimpien henkilöiden
elintarvikeapuun monivuotisen rahoituskehyksen muissa budjettikohdissa sekä 3,9
miljardia euroa maatalousalan uuteen kriisivaraukseen ja enimmillään 2,8
miljardia euroa Euroopan globalisaatiorahastoon monivuotisen rahoituskehyksen
ulkopuolella. Näin talousarvion kokonaismäärä kaudella 2014–2020 olisi 435,6
miljardia euroa.
Mitä tulee tuen jakamiseen jäsenvaltioiden
kesken, ehdotetaan, että kaikissa niissä jäsenvaltioissa, joilla suorien tukien
määrä on alle 90 prosenttia EU:n keskiarvosta, kyseistä eroa kavennetaan
yhdellä kolmanneksella. Suoria tukia koskevassa asetuksessa tarkoitetut
kansalliset enimmäismäärät lasketaan tältä pohjalta.
Maaseudun kehittämistuki jaetaan politiikan tavoitteisiin
liittyvien puolueettomien perusteiden mukaisesti ottaen huomioon tukien
nykyinen jako. Kuten nykyisin, vähemmän kehittyneillä alueilla olisi
sovellettava suurempaa yhteisrahoitusastetta, jota on tarkoitus soveltaa myös
tiettyihin toimenpiteisiin, kuten tietämyksen siirtoon, tuottajaryhmiin,
yhteistyöhön ja Leader-toimiin.
Pilarien välisiin siirtoihin tuodaan jonkin
verran joustoa (enimmillään 5 % suorista tuista): siirrot I pilarista II
pilariin, jotta jäsenvaltiot voisivat voimistaa maaseudun
kehittämispolitiikkaansa, ja siirrot II pilarista I pilariin niiden
jäsenvaltioiden osalta, joilla suorien tukien määrä on alle 90 prosenttia
EU:n keskiarvosta.
Yksityiskohdat yhteisen maatalouspolitiikan
uudistusta koskevien ehdotusten rahoitusvaikutuksista esitetään ehdotuksiin
liitetyssä rahoitusselvityksessä.
2011/0280 (COD)
Ehdotus
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS
yhteisen
maatalouspolitiikan tukijärjestelmissä viljelijöille myönnettäviä suoria tukia
koskevista säännöistä
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN
UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 42 artiklan ja 43 artiklan
2 kohdan,
ottavat huomioon vuoden 1979
liittymisasiakirjan ja erityisesti siihen liitetyn puuvillaa koskevan pöytäkirjan
N:o 4 6 kohdan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen[7],
sen jälkeen, kun ehdotus on toimitettu
kansallisille parlamenteille,
ottavat huomioon Euroopan talous- ja
sosiaalikomitean lausunnon[8],
ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon[9],
ovat kuulleet Euroopan tietosuojavaltuutettua[10]
noudattavat tavallista
lainsäätämisjärjestystä,
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan
talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle osoitetussa komission
tiedonannossa ”Yhteinen maatalouspolitiikka vuoteen 2020: Ruoka, luonnonvarat
ja alueiden käyttö – miten hallita tulevat haasteet?”[11]
määritellään yhteisen maatalouspolitiikan mahdolliset haasteet, tavoitteet ja
suuntaviivat vuoden 2013 jälkeen. Mainitusta tiedonannosta käytyjen
keskustelujen perusteella yhteistä maatalouspolitiikkaa olisi uudistettava 1
päivästä tammikuuta 2014 alkaen. Uudistuksen olisi katettava kaikki yhteisen
maatalouspolitiikan päävälineet, mukaan luettuna yhteisen maatalouspolitiikan
suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä
viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (EY) N:o 1290/2005, (EY) N:o
247/2006, (EY) N:o 378/2007 muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 1782/2003
kumoamisesta 19 päivänä tammikuuta 2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o
73/2009[12].
Uudistuksen laajuuden vuoksi on aiheellista kumota asetus (EY) N:o 73/2009 ja
korvata se uudella tekstillä. Uudistuksella olisi mahdollisuuksien mukaan
virtaviivaistettava ja yksinkertaistettava säännöksiä.
(2)
Asetuksen olisi sisällettävä kaikki viljelijöille
myönnettävään unionin tukeen liittyvät peruselementit, ja siinä olisi
vahvistettava tukien saamisen perusteet ja edellytykset, jotka liittyvät
erottamattomasti mainittuihin peruselementteihin.
(3)
Olisi täsmennettävä, että yhteisen
maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta … päivänä
…kuuta … annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EU) N:o [HZR][13] ja sen
nojalla annettuja säännöksiä olisi sovellettava tässä asetuksessa säädettyihin
toimenpiteisiin. Jotta varmistettaisiin johdonmukaisuus muiden yhteiseen
maatalouspolitiikkaan liittyvien oikeudellisten välineiden kanssa, eräistä
asetuksessa (EY) N:o 73/2009 säädetyistä säännöistä säädetään nyt asetuksessa
(EU) N:o [HZR]; tällaisia ovat erityisesti säännöt suoria tukia koskevissa
säännöksissä vahvistettujen velvollisuuksien noudattamisen varmistamiseksi,
mukaan luettuina tarkastukset sekä hallinnollisten toimenpiteiden ja
seuraamusten soveltaminen silloin kun velvollisuuksia ei noudateta, säännöt
täydentävistä ehdoista, joita ovat muun muassa lakisääteiset hoitovaatimukset, hyvä
maatalous- ja ympäristökunto sekä asianomaisten toimenpiteiden seuranta ja
arviointi, kuten myös säännöt aiheettomasti maksettujen tukien
takaisinperinnästä.
(4)
Komissiolle olisi siirrettävä valta antaa
delegoituja säädöksiä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti tämän asetuksen
tiettyjen, muiden kuin sen keskeisten osien täydentämiseksi tai muuttamiseksi.
On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset
kuulemiset, myös asiantuntijatasolla. Komission olisi delegoituja säädöksiä
valmistellessaan ja laatiessaan varmistettava, että asianomaiset asiakirjat
toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhtäaikaisesti, hyvissä ajoin
ja asianmukaisesti.
(5)
Jotta voidaan varmistaa yhtenäiset edellytykset
tämän asetuksen täytäntöönpanemiseksi ja estää viljelijöiden välinen epäterve
kilpailu ja syrjintä, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovalta
seuraavien osalta: perustukijärjestelmän vuotuisen kansallisen enimmäismäärän
vahvistaminen; tukihakemusten myöntämistä koskeviin hakemuksiin liittyvien
sääntöjen antaminen; sellaisten toimenpiteiden vahvistaminen, jotka koskevat
aktivoimattomien tukioikeuksien palauttamista kansalliseen varantoon; sellaisten
vaatimusten vahvistaminen, jotka liittyvät tukioikeuksien siirrosta
ilmoittamiseen kansallisille viranomaisille, ja tällaisen ilmoituksen
määräaikojen vahvistaminen; vuotuisen enimmäismäärän vahvistaminen ilmaston ja
ympäristön kannalta suotuisien maatalouskäytäntöjen noudattamisesta
myönnettävälle tuelle; vuotuisen enimmäismäärän vahvistaminen tuelle alueilla,
joilla on luonnonolosuhteista johtuvia rajoitteita; vuotuisen enimmäismäärän
vahvistaminen nuorten viljelijöiden tuelle; vuotuisten enimmäismäärien
vahvistaminen vapaaehtoiselle tuotantosidonnaiselle tuelle; vapaaehtoisen
tuotantosidonnaisen tuen osalta tehtyjen päätösten arviointi- ja
hyväksymismenettelyä koskevien sääntöjen vahvistaminen; sellaisten sääntöjen
vahvistaminen, jotka koskevat hyväksymismenettelyä ja tiedonantoja
viljelijöille, kun kyseessä on maan ja lajikkeiden hyväksyminen puuvillan
lajikohtaista tukea varten; puuvillan lajikohtaisen tuen määrän alentamisen
laskentaa koskevien sääntöjen vahvistaminen; yleistä ilmoitusvelvollisuutta
koskevien sääntöjen vahvistaminen. Tätä valtaa olisi käytettävä yleisistä
säännöistä ja periaatteista, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat komission
täytäntöönpanovallan käyttöä, 16 päivänä helmikuuta 2011 annetun Euroopan
parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011[14]
mukaisesti.
(6)
Komission olisi yhdessä tai useammassa
jäsenvaltiossa esiintyvien kiireellisten ja odottamattomien ongelmien
ratkaisemiseksi hyväksyttävä välittömästi sovellettavia
täytäntöönpanosäädöksiä, kun tämä on tarpeen asianmukaisesti perustelluissa
erittäin kiireellisissä tapauksissa, jotka liittyvät poikkeuksellisiin
hallintotoimenpiteisiin.
(7)
Tämän asetuksen tavoitteet voidaan saavuttaa
tehokkaammin unionin tasolla, koska monivuotinen, selkeästi määriteltyihin
prioriteetteihin kohdistettu unionin rahoitus on taattu, ottaen huomioon tämän
asetuksen ja yhteisen maatalouspolitiikan muiden välineiden väliset yhteydet,
eri maaseutualueiden väliset erot ja laajentuneessa unionissa jäsenvaltioiden
käytettävissä olevien taloudellisten resurssien rajallisuus. Näin ollen tämä
asetus on Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklan 3 kohdassa
vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukainen. Koska tämän asetuksen
soveltamisala on rajoitettu siihen, mikä on tarpeen asetuksen tavoitteiden saavuttamiseksi,
se on myös perussopimuksen 5 artiklan 4 kohdassa vahvistetun
suhteellisuusperiaatteen mukainen.
(8)
Komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä
perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia
delegoituja säädöksiä liitteessä I esitettyjen tukijärjestelmien luettelon
muuttamiseksi sellaisen tukijärjestelmiä koskevan uuden lainsäädännön, jota
voidaan antaa tämän asetuksen voimaantulon jälkeen, huomioon ottamiseksi.
(9)
Komissiolle olisi tiettyjen uusien seikkojen huomioon
ottamiseksi ja tuensaajien oikeuksien suojaamiseksi siirrettävä valta hyväksyä
perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia
delegoituja säädöksiä seuraavien vahvistamiseksi: tämän asetuksen mukaisen tuen
saamista koskevat lisämääritelmät; puitteet, joissa jäsenvaltioiden on
määriteltävä vähimmäistoimet, jotka on toteutettava aloilla, joita pidetään
laitumeksi tai viljelyyn soveltuvassa kunnossa luontaisella tavalla; perusteet,
jotka viljelijän on täytettävä, jotta hänen katsottaisiin noudattaneen
velvollisuutta pitää maatalousmaa tuotantokelpoisessa kunnossa; sekä perusteet,
joiden mukaan määritellään heinäkasvien tai muiden nurmirehukasvien
enemmistöosuus pysyvässä nurmessa.
(10)
Komissiolle olisi tuensaajien oikeuksien suojaamiseksi
siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädösvallan
siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä sellaisten sääntöjen osalta,
jotka koskevat jäsenvaltioiden viljelijöille rahoituskurin soveltamiseksi
määrättävien vähennysten laskentaperustetta.
(11)
Sen varmistamiseksi, että yhteisen
maatalouspolitiikan rahoittamiseen käytettävät määrät ovat asetuksen (EU) N:o
[HZR] 16 artiklan 1 kohdassa säädettyjen vuotuisten enimmäismäärien mukaisia,
suorien tukien tason mukauttamismahdollisuus minä tahansa kalenterivuonna olisi
säilytettävä. Suorien tukien mukautusta olisi sovellettava vain sellaisiin
viljelijätukiin, jotka ylittävät kalenterivuonna 5 000 euroa. Tätä
rahoituskurin välinettä olisi sovellettava Bulgariassa ja Romaniassa vasta 1
päivästä tammikuuta 2016 ottaen huomioon viljelijöille maksettavien suorien
tukien tasot mainituissa jäsenvaltioissa kaikkiin niissä myönnettäviin suoriin
tukiin sovellettavan asteittaisen käyttöönoton yhteydessä.
(12)
Suorien tukien kokonaisenimmäismäärään, joka
voidaan myöntää, liittyvien muutosten huomioon ottamiseksi – I ja II pilarin
välillä tehtäviä siirtoja koskevista jäsenvaltioiden päätöksistä johtuvat
muutokset mukaan luettuina – komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä
perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia
delegoituja säädöksiä tässä asetuksessa säädettyjen kansallisten
enimmäismäärien ja enimmäisnettomäärien tarkistamiseksi.
(13)
Erilaisten viljelijöiden tukijärjestelmien
soveltamisesta saadut kokemukset osoittavat, että tukea on eräissä tapauksissa
myönnetty tuensaajille, joiden liiketoiminnan tarkoituksena ei ole lainkaan
ollut tai on vain hyvin vähäisessä määrin ollut maataloustoiminnan
harjoittaminen; tällaisia tuensaajia ovat esimerkiksi lentoasemat,
rautatieyhtiöt, rakennusalan yritykset ja urheilukenttiä hallinnoivat
yritykset. Jotta tuki tulisi paremmin kohdennetuksi, jäsenvaltioiden olisi
pidättäydyttävä myöntämästä suoria tukia tällaisille luonnollisille ja
oikeushenkilöille. Koska pienillä osa-aikaviljelijöillä on välitön vaikutus
maaseutualueiden elinvoimaisuuteen, heiltä ei pitäisi evätä suoria tukia.
(14)
Pienten tukimäärien hallinnoinnista aiheutuvan
liiallisen taakan hillitsemiseksi jäsenvaltioiden ei yleensä pitäisi myöntää
suoria tukia, jos tuki olisi alle 100 euroa tai jos tilan tukikelpoista alaa,
jolle tukea haetaan, on vähemmän kuin yksi hehtaari. Koska jäsenvaltioiden
maatalouden rakenteet vaihtelevat merkittävästi ja voivat erota huomattavasti
unionin keskimääräisestä tilarakenteesta, jäsenvaltioiden olisi sallittava
soveltaa oman erityistilanteensa mukaisia vähimmäiskynnyksiä. Koska
syrjäisimmillä alueilla ja pienillä Egeanmeren saarilla on hyvin erikoinen
tilarakenne, jäsenvaltioiden pitäisi voida päättää, sovelletaanko mainituilla alueilla
vähimmäiskynnystä. Lisäksi jäsenvaltion olisi maatalousalojensa rakenteiden
erityispiirteiden perusteella voitava valita, kumpaa vähimmäiskynnystä se
soveltaa. Koska tukea voitaisiin myöntää viljelijälle, jonka tilalla ei ole
maatalousmaata, hehtaariperustaisen kynnyksen soveltaminen olisi tehotonta. Sen
vuoksi tällaisiin viljelijöihin olisi sovellettava tukeen liittyvää
vähimmäismäärää. Tasapuolisen kohtelun takaamiseksi viljelijöille, joiden
suoriin tukiin sovelletaan Bulgariassa ja Romaniassa asteittaista
käyttöönottoa, vähimmäiskynnyksen olisi perustuttava lopullisiin määriin, jotka
on määrä myöntää asteittaisen käyttöönoton päätyttyä.
(15)
Suorien tukien jakautumiselle on ominaista, että
suhteeton määrä tuista myönnetään varsin pienelle määrälle suurtuensaajia.
Suuremmat tuensaajat eivät mittakaavaedun takia tarvitse tulotukeen liittyvän
tavoitteen saavuttamista varten samaa yksikkötuen tasoa. Lisäksi suurempien
tuensaajien mahdollisuudet tehdä mukautuksia auttavat niitä toimimaan, vaikka
tukitaso olisi alhaisempikin. Jotta tuet jakautuisivat paremmin viljelijöiden
kesken, on oikeudenmukaista ottaa käyttöön suurempia tuensaajia varten
järjestelmä, jossa tukitaso alenee asteittain ja saavuttaa lopulta tukikaton.
Tällaisessa järjestelmässä olisi kuitenkin otettava huomioon palkallisen
työvoiman määrä, jotta vaikutus ei olisi suhteeton paljon ihmisiä
työllistävillä suurtiloilla. Enimmäismääriä ei pitäisi soveltaa ilmaston ja
ympäristön kannalta suotuisien maatalouskäytäntöjen soveltamisen vuoksi
myönnettävään tukeen, koska muutoin niiden hyödylliset tavoitteet voisivat
kärsiä. Jäsenvaltioiden olisi tukikaton tehokkuuden varmistamiseksi
vahvistettava joitakin perusteita, jotteivät viljelijät pyrkisi vääryydellä
välttämään tukikaton vaikutuksia. Suurtuensaajien tukien alentamisesta ja
tukikaton asettamisesta saatavien tulojen olisi jäätävä jäsenvaltioon, jossa ne
ovat kertyneet, ja ne olisi käytettävä Euroopan maaseudun kehittämisen
maatalousrahaston (maaseuturahaston) tuesta maaseudun kehittämiseen … päivänä …kuuta
… annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o [RDR][15] mukaisesti sellaisten hankkeiden rahoitukseen, joiden innovatiivinen
panos on merkittävä.
(16)
Jotta tukikaton täytäntöönpanoa helpotettaisiin
erityisesti sen osalta, miten suorat tuet myönnetään viljelijöille ja miten
vastaavat siirrot maaseudun kehittämiseen tehdään, olisi määriteltävä
jäsenvaltiokohtaiset enimmäisnettomäärät viljelijöille tukikaton asettamisen
jälkeen myönnettävän tuen rajoittamiseksi. Unionin syrjäisimpien alueiden
hyväksi toteutettavista maatalousalan erityistoimenpiteistä 30 päivänä
tammikuuta 2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 247/2006[16] ja
Egeanmeren pienten saarten hyväksi toteutettavista maatalousalan
erityistoimenpiteistä ja asetuksen (EY) N:o 1782/2003 muuttamisesta 18 päivänä
syyskuuta 2006 annetun neuvoston asetuksen 1405/2006[17]
mukaisesti myönnettävän yhteisen maatalouspolitiikan mukaisen tuen
erikoispiirteiden huomioon ottamiseksi ja koska kyseisiin suoriin tukiin ei
sovelleta tukikattoa, kyseisiä suoria tukia ei pitäisi sisällyttää
asianomaisten jäsenvaltioiden enimmäisnettomääriin.
(17)
Olisi erityisesti mainittava, että tämän asetuksen
säännökset, joiden perusteella jäsenvaltiot voisivat toimia valtiontueksi
mahdollisesti tulkittavalla tavalla, jätetään valtiontukisääntöjen
soveltamisalan ulkopuolelle, koska kyseisiin säännöksiin sisältyvät
asianmukaiset edellytykset tuen myöntämiseksi, tai koska niissä säädetään, että
komissio vahvistaa tällaiset edellytykset kilpailun tarpeettoman vääristymisen
estämiseksi.
(18)
Yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteiden
saavuttamiseksi tukijärjestelmiä voi olla tarpeen muuttaa muuttuvien
tilanteiden vuoksi lyhyessäkin määräajassa. Sen vuoksi on tarpeen säätää
järjestelmien mahdollisesta uudelleentarkastelusta erityisesti talouskehityksen
tai talousarviotilanteen perusteella, mikä tarkoittaa, että tuensaajat eivät
voi olettaa tukiedellytysten pysyvän muuttumattomina.
(19)
Euroopan unioniin 1 päivänä toukokuuta 2004 tai sen
jälkeen liittyneiden jäsenvaltioiden maataloustuottajille on myönnetty suoria
tukia asianomaisten maiden liittymisasiakirjoissa määrätyn asteittaisen
käyttöönoton mekanismin mukaisesti. Bulgariassa ja Romaniassa kyseistä
mekanismia sovelletaan vielä vuosina 2014 ja 2015. Lisäksi kyseisten
jäsenvaltioiden sallittiin myöntää täydentäviä kansallisia suoria tukia.
Tällaisten tukien myöntämismahdollisuus olisi säilytettävä Bulgariassa ja
Romaniassa, kunnes asteittainen käyttöönotto päättyy.
(20)
Jotta tuki jakautuisi paremmin unionin
maatalousmaalle, myös asetuksen (EY) N:o 73/2009 mukaista yhtenäisen
pinta-alatuen järjestelmää soveltaneissa jäsenvaltiossa, yhteisen
maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja
tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä 29 päivänä syyskuuta 2003 neuvoston
asetuksessa (EY) N:o 1782/2003 [18],
ja sittemmin asetuksessa (EY) N:o 73/2009, jossa aiemmat tukimekanismit
yhdistettiin yhdeksi tuotannosta irrotettujen suorien tukien järjestelmäksi,
säädetty tilatukijärjestelmä olisi korvattava uudella perustukijärjestelmällä.
Tällainen muutos tarkoittaa, että mainittujen asetusten mukaisesti saadut
tukioikeudet raukeavat ja myönnetään uusia tukioikeuksia, jotka perustuvat
edelleen niiden tukikelpoisten hehtaarien lukumäärään, jotka viljelijällä on
käytössään järjestelmän ensimmäisenä täytäntöönpanovuonna.
(21)
Ottaen huomioon, että tilatukijärjestelmään on
sisällytetty vaiheittain eri aloja ja viljelijöille on myönnetty aikaa
mukautumiseen, on käynyt entistä vaikeammaksi perustella aiemmista
viitemääristä johtuvia merkittäviä eroja hehtaarikohtaisissa tukitasoissa. Sen
vuoksi suorat tulotuet olisi jaettava jäsenvaltioiden kesken
oikeudenmukaisemmin vähentämällä yhteyttä aiempiin viitemääriin ja ottaen
huomioon unionin talousarvion kokonaistilanne. Hehtaarikohtaisen suoran tuen tasoja
olisi mukautettava asteittain suoran tuen paremman jakautumisen varmistamiseksi
ottaen huomioon palkkatasoissa ja tuotantopanoskustannuksissa yhä esiintyvät
erot. Jäsenvaltioissa, joissa suorien tukien määrä on alle 90 prosenttia
keskiarvosta, olisi nykytason ja keskiarvon välistä eroa kavennettava yhdellä
kolmanneksella. Kaikkien niiden jäsenvaltioiden, joissa suorat tuet ovat
unionin keskiarvon yläpuolella, olisi osallistuttava oikeassa suhteessa
tukitasojen yhdenmukaistamisen rahoittamiseen. Lisäksi kaikkien jossakin
jäsenvaltiossa tai jollakin alueella vuonna 2019 aktivoitujen tukioikeuksien
yksikköarvon olisi oltava sama; tätä varten yksikköarvoa olisi
yhdenmukaistettava siirtymäkaudella lineaarisesti. Jotta viljelijöille ei
kuitenkaan aiheutuisi haitallisia taloudellisia seurauksia,
tilatukijärjestelmää ja erityisesti historiallista mallia soveltaneiden
jäsenvaltioiden olisi sallittava ottaa historialliset tekijät huomioon
tukioikeuksien arvon laskennassa uuden järjestelmän ensimmäisenä soveltamisvuonna.
Seuraavaa monivuotista, vuonna 2021 alkavaa rahoituskehystä koskevassa
keskustelussa olisi tarkasteltava tukitasojen täydellistä yhdenmukaistamista,
jolloin suorat tuet jaetaan tasapuolisesti koko Euroopan unionissa.
(22)
Tilatukijärjestelmän soveltamisesta saatujen
kokemusten mukaan sen pääelementit olisi säilytettävä, mukaan luettuna
kansallisten enimmäismäärien vahvistaminen sen varmistamiseksi, että tuen
kokonaistaso on nykyisten budjettirajoitusten mukainen. Jäsenvaltioilla olisi
myös edelleen oltava kansallinen varanto, jota olisi käytettävä uusien nuorten
viljelijöiden järjestelmään osallistumisen helpottamiseksi tai jota voidaan
käyttää eräiden alueiden erityistarpeiden huomioon ottamiseksi. Tukioikeuksien
siirtoa ja käyttöä koskevat säännöt olisi säilytettävä, mutta niitä olisi
mahdollisuuksien mukaan yksinkertaistettava.
(23)
Komissiolle olisi tuensaajien oikeuksien
suojaamiseksi ja perustukijärjestelmän soveltamisesta mahdollisesti johtuvien
erityistilanteiden selvittämiseksi siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen
290 artiklan mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja
säädöksiä sääntöjen vahvistamiseksi seuraavien osalta: viljelijöiden
tukikelpoisuus ja pääsy perustukijärjestelmään, kun kyse on perinnöstä tai
ennakkoperinnöstä, vuokrasopimuksen perinnöstä, oikeudellisen aseman tai
nimityksen muutoksesta ja tilan sulautumisesta tai jakamisesta; tukioikeuksien
arvon ja lukumäärän tai arvon korottamisen laskenta tukioikeuksien myöntämisen
yhteydessä, mukaan luettuna säännöt mahdollisuudesta vahvistaa viljelijän
hakemuksen perusteella myönnetyille tukioikeuksille alustava arvo ja lukumäärä
tai korottaa väliaikaisesti niiden arvoa, tukioikeuksien alustavan ja
lopullisen arvon ja lukumäärän vahvistamista koskevat edellytykset sekä tapaukset,
joissa myynti tai vuokrasopimus saattavat vaikuttaa tukioikeuksien
myöntämiseen; kansallisesta varannosta saatujen tukioikeuksien arvon ja
lukumäärän vahvistaminen; tukioikeuksien yksikköarvon muuttaminen silloin, kun
kyseessä on tukioikeuksien murto-osa, ja perusteet tukioikeuksien myöntämiselle
kansallisen varannon käytön yhteydessä ja viljelijöille, jotka eivät hakeneet
tukea vuonna 2011.
(24)
            Komissiolle olisi tukioikeuksien
moitteettoman hallinnoinnin varmistamiseksi siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen
290 artiklan mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja
säädöksiä sellaisten sääntöjen osalta, jotka koskevat tukioikeuksien
ilmoittamista ja aktivoimista.
(25)
Hamppua koskevat erityiset toimenpiteet olisi
säilytettävä, jotta perustukeen oikeutettujen viljelysten joukkoon ei voitaisi
kätkeä hampun yhteistä markkinajärjestelyä vahingoittavia laittomia
viljelyksiä. Sen vuoksi tukea olisi vastaisuudessakin myönnettävä ainoastaan
sellaisille viljelyaloille, joille kylvetyt hamppulajikkeet antavat tietyt
takeet psykotrooppisten aineiden pitoisuudesta. Komissiolle olisi
kansanterveyden suojelemiseksi siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen 290
artiklan mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja
säädöksiä sellaisten sääntöjen osalta, joilla asetetaan tukien myöntämisen
edellytykseksi tiettyjen hamppulajikkeiden varmennettujen siementen käyttö sekä
vahvistetaan menetelmä hamppulajikkeiden määrittämiseksi ja
tetrahydrokannabinolipitoisuuden tarkastamiseksi.
(26)
Yksi uuden yhteisen maatalouspolitiikan
tavoitteista on ympäristötehokkuuden parantaminen suoriin tukiin liittyvän
pakollisen, maatalouden ”viherryttämistä” koskevan elementin avulla; siinä
tuetaan ilmaston ja ympäristön kannalta suotuisia maatalouskäytäntöjä koko unionissa.
Jäsenvaltioiden olisi tätä varten käytettävä tietty osuus suorien tukien
kansallisesta enimmäismäärästä myöntääkseen perustuen lisäksi vuotuista tukea
viljelijöille pakollisista käytännöistä ensisijaisesti ilmasto- ja
ympäristöpolitiikan tavoitteisiin pääsemiseksi. Kyseisten käytäntöjen olisi
oltava yksinkertaisia, yleisluonteisia, sopimukseen perustumattomia ja
vuotuisia toimia, jotka ovat täydentäviä ehtoja vaativampia ja liittyvät
maatalouteen, kuten viljelyn monipuolistaminen, alueiden pitäminen pysyvänä
nurmena ja luonnonhoitoalat. Kyseisiä pakollisia käytäntöjä olisi sovellettava
myös viljelijöihin, joiden tilat sijaitsevat kokonaan tai osittain
luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21
päivänä toukokuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY[19] ja luonnonvaraisten lintujen suojelusta 30 päivänä marraskuuta 2009
annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/147/EY[20] soveltamisalaan kuuluvilla Natura 2000 -alueilla, siinä määrin, kuin
ne ovat johdonmukaisia mainittujen direktiivien tavoitteiden kanssa.
Viljelijöiden, jotka täyttävät luonnonmukaisesta tuotannosta ja
luonnonmukaisesti tuotettujen tuotteiden merkinnöistä sekä asetuksen (ETY) N:o
2092/91 kumoamisesta 28 päivänä kesäkuuta 2007 annetussa neuvoston asetuksessa
(EY) N:o 834/2007[21] säädetyt edellytykset,
olisi hyödyttävä viherryttämiselementistä ilman lisävelvollisuuksia, koska
luonnonmukaisten viljelyjärjestelmien ympäristöhyödyt on tunnustettu. Viherryttämiselementin
noudattamatta jättämisen pitäisi johtaa asetuksen (EU) N:o [HZR] 65 artiklan
perusteella vahvistettavaan seuraamukseen.
(27)
Sen varmistamiseksi, että viljelyn
monipuolistamista koskevassa toimenpiteessä tarkoitettuja velvollisuuksia
sovelletaan oikeasuhteisesti ja syrjimättömästi ja että niillä parannetaan
ympäristönsuojelua, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä
perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia
delegoituja säädöksiä viljelykasvin määritelmän ja kyseisen toimenpiteen
soveltamissääntöjen vahvistamiseksi.
(28)
Sen varmistamiseksi, että viljelijät säilyttävät
pysyvänä nurmena olevat maa-alat pysyvänä nurmena, komissiolle olisi
siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädösvallan
siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä kyseisen toimenpiteen
soveltamissääntöjen vahvistamiseksi.
(29)
Sen varmistamiseksi, että luonnonhoitoaloja koskeva
toimenpide pannaan täytäntöön tehokkaasti ja johdonmukaisesti sekä
jäsenvaltioiden erityispiirteet huomioon ottaen, komissiolle olisi siirrettävä
valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädösvallan siirron
nojalla annettavia delegoituja säädöksiä luonnonhoitoaloja koskevassa
toimenpiteessä mainittujen luonnonhoitoalojen tyyppien tarkentamiseksi sekä
muiden sellaisten luonnonhoitoalojen tyyppien mukaan ottamiseksi ja
määrittelemiseksi, jotka voidaan ottaa huomioon mainitussa toimenpiteessä
tarkoitetun prosenttiosuuden noudattamiseksi.
(30)
Jäsenvaltioiden olisi maatalouden kestävän
kehityksen edistämiseksi alueilla, joilla on tiettyjä luonnonolosuhteista
johtuvia rajoitteita, voitava käyttää osa suorien tukien kansallisista
enimmäismääristä myöntääkseen kaikille tällaisilla alueilla toimiville
viljelijöille perustuen lisäksi vuotuista pinta-alatukea. Kyseisellä tuella ei
pitäisi korvata maaseudun kehittämisohjelmissa myönnettävää tukea, eikä sitä
pitäisi myöntää viljelijöille alueilla, jotka on nimetty Euroopan maaseudun
kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahaston) tuesta maaseudun
kehittämiseen 20 päivänä syyskuuta 2005 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o
1698/2005[22]
mukaisesti muttei Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston
(maaseuturahaston) tuesta maaseudun kehittämiseen … päivänä …kuuta … annetun
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o [RDR][23] 46 artiklan
1 kohdan mukaisesti.
(31)
Suorien tukien myöntämisessä ja kohdistamisessa
olisi otettava huomioon, että uuden taloudellisen toiminnan perustaminen ja
kehittäminen maatalousalalla on nuorille viljelijöille taloudellisesti
haastavaa. Tällainen kehitys on olennaisen tärkeää unionin maatalousalan
kilpailukyvyn kannalta, ja sen vuoksi olisi otettava käyttöön
maataloustoimintansa aloittaville nuorille viljelijöille myönnettävä tulotuki
nuorten viljelijöiden toiminnan aloittamisen ja sen jälkeen tilojen rakenteellisen
mukauttamisen helpottamiseksi. Jäsenvaltioiden olisi voitava käyttää osa
suorien tukien kansallisista enimmäismääristä myöntääkseen nuorille
viljelijöille perustuen lisäksi vuotuista pinta-alatukea. Kyseistä tukea olisi
myönnettävä enintään viiden vuoden ajan, koska sen on tarkoitus kattaa vain
yrityksen alkuvaiheet eikä muuttua toimintatueksi.
(32)
Komissiolle olisi tuensaajien oikeuksien
suojaamiseksi ja syrjinnän estämiseksi siirrettävä valta hyväksyä
perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia
delegoituja säädöksiä niiden edellytysten vahvistamiseksi, joiden mukaan
oikeushenkilön voidaan katsoa olevan kelpoinen nuorten viljelijöiden tukeen,
kuten ikärajan soveltaminen yhteen tai useampaan luonnolliseen henkilöön, joka
on osa oikeushenkilöä.
(33)
Jäsenvaltioiden olisi sallittava käyttää tietty osa
kansallisista enimmäismääristään tuotantosidonnaiseen suoraan tukeen tietyillä
aloilla tarkoin määritellyissä tapauksissa. Määrärahat, jotka voidaan käyttää
tuotantosidonnaiseen tukeen, olisi rajoitettava asianmukaiselle tasolle, ja
olisi sallittava, että tällaista tukea myönnetään jäsenvaltioissa tai
jäsenvaltioiden alueilla, joissa/joilla esiintyy erityisiä vaikeuksia tietyillä
taloudellisista, ympäristöllisistä ja/tai yhteiskunnallisista syistä erityisen
tärkeillä maatalouden muodoilla tai aloilla. Jäsenvaltion olisi sallittava
käyttää kyseiseen tukeen enintään 5 prosenttia kansallisesta enimmäismäärästään
tai 10 prosenttia silloin, kun tuotantosidonnaisen tuen määrä on ollut jäsenvaltiossa
ainakin yhtenä vuonna vuosien 2010–2013 aikana yli 5 prosenttia.
Asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa jäsenvaltion olisi kuitenkin
sallittava käyttää enemmän kuin 10 prosenttia kansallisesta enimmäismäärästään,
jos jonkin alueen todetaan olevan tarpeidensa puolesta haavoittuva.
Tuotantosidonnaista tukea olisi myönnettävä vain siinä määrin kuin on tarpeen
luoda kannustimia nykyisen tuotantotason säilyttämiseksi asianomaisilla
alueilla. Tämän tuen olisi oltava myös sellaisten viljelijöiden saatavilla,
joilla on 31 päivänä joulukuuta 2013 asetusten (EY) N:o 1782/2003 ja (EY) N:o
73/2009 mukaisesti myönnettyjä erityistukioikeuksia ja joilla ei ole
tukikelpoisia hehtaareita tukioikeuksien aktivoimiseksi. Kun kyseessä on
sellaisen vapaaehtoisen tuotantosidonnaisen tuen hyväksyminen, joka ylittää 10
prosenttia jäsenvaltion vuotuisesta kansallisesta enimmäismäärästä, komissiolle
olisi lisäksi siirrettävä valta hyväksyä täytäntöönpanosäädöksiä soveltamatta
asetusta (EU) N:o 182/2011.
(34)
Sen varmistamiseksi, että unionin varoja käytetään
tehokkaasti ja kohdennetusti, ja sen estämiseksi, että rahoitusta myönnetään
päällekkäin muista vastaavista tukivälineistä, komissiolle olisi siirrettävä
valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädösvallan siirron
nojalla annettavia delegoituja säädöksiä sellaisten sääntöjen vahvistamiseksi,
jotka koskevat vapaaehtoisen tuotantosidonnaisen tuen myöntämisedellytyksiä ja
johdonmukaisuutta muiden unionin toimenpiteiden kanssa sekä tuen
kumuloitumista.
(35)
Asetuksessa (EY) N:o 73/2009 katsottiin
tarpeelliseksi säilyttää osa puuvilla-alan tuesta sidottuna puuvillan viljelyyn
maksamalla tukikelpoisille hehtaareille lajikohtaista tukea; tarkoituksena oli
kaikki tähän valintaan vaikuttavat tekijät huomioon ottaen estää tuotannon
keskeyttämisriskit puuvillatuotantoalueilla. Tätä olisi sovellettava edelleen
vuoden 1979 liittymisasiakirjaan liitetyssä puuvillaa koskevassa pöytäkirjassa
N:o 4 esitettyjen tavoitteiden mukaisesti.
(36)
Komissiolle olisi puuvillan lajikohtaisen tuen
tehokkaan hallinnoinnin varmistamiseksi siirrettävä valta hyväksyä
perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia
delegoituja säädöksiä säännöistä ja edellytyksistä, jotka koskevat maan ja
lajikkeiden hyväksymistä puuvillan lajikohtaista tukea varten, säännöistä,
jotka koskevat puuvillan lajikohtaisen tuen myöntämisedellytyksiä,
tukikelpoisuusvaatimuksia ja maatalouskäytäntöjä, toimialakohtaisten
organisaatioiden hyväksymisperusteita, tuottajien velvollisuuksia ja tilannetta,
jossa hyväksytty toimialakohtainen organisaatio ei ole kyseisten perusteiden
mukainen.
(37)
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 muuttamisesta sekä
puuvilla-alan kansallisten rakenneuudistusohjelmien käyttöönotosta 23 päivänä
kesäkuuta 2008 annetun asetuksen (EY) N:o 637/2008[24] 2
luvussa säädetään, että kunkin tuottajajäsenvaltion on toimitettava joka neljäs
vuosi ja ensimmäisen kerran viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2009 komissiolle
ehdotus nelivuotisesta rakenneuudistusohjelmasta tai jätettävä komissiolle
viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2009 yksi muutettu
rakenneuudistusohjelmaehdotus, jonka kesto on kahdeksan vuotta. Kokemusten
perusteella puuvilla-alan rakenneuudistus olisi pikemminkin tehtävä muilla
toimenpiteillä, joihin kuuluvat asetuksen (EU) N:o [RDR] mukaisesti
rahoitettavat maaseudun kehittämisohjelmat, sillä niiden ansiosta myös
yhteensovittaminen muiden alojen toimenpiteiden kanssa olisi tehokkaampaa. Rakenneuudistusohjelmiin
jo osallistuvien yritysten saavutetut oikeudet ja oikeutetut odotukset olisi kuitenkin
turvattava. Sen vuoksi käynnissä olevien neli- tai kahdeksanvuotisten ohjelmien
loppuunvienti olisi sallittava. Kyseisen ajanjakson päätyttyä ohjelmien olisi
kuitenkin päätyttävä. Nelivuotisista ohjelmista käytettävissä olevat varat
voitaisiin sen jälkeen vuodesta 2014 sisällyttää maaseudun kehittämisen
toimenpiteisiin tarkoitettuihin käytettävissä oleviin unionin varoihin. Kahdeksanvuotisten
ohjelmien päätyttyä käytettävissä olevat varat eivät olisi hyödyllisiä vuonna
2018 maaseudun kehittämisohjelmissa ohjelmakauden vuoksi, vaan ne olisi
pikemminkin siirrettävä tämän asetuksen mukaisiin tukijärjestelmiin, kuten
asetuksen (EY) N:o 637/2008 5 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa jo
säädetään. Sen vuoksi asetuksen (EY) N:o 637/2008 voimassaolo lakkaa 1 päivänä
tammikuuta 2014 niiden jäsenvaltioiden osalta, joilla on nelivuotinen ohjelma
ja 1 päivänä tammikuuta 2018 niiden jäsenvaltioiden osalta, joilla on
kahdeksanvuotinen ohjelma. Sen vuoksi asetus (EY) N:o 637/2008 olisi kumottava.
(38)
Pienviljelijöille olisi otettava käyttöön
yksinkertainen erityisjärjestelmä suorien tukien hallintoon ja valvontaan
liittyvien hallinnollisten kustannusten vähentämiseksi. Sen vuoksi olisi
vahvistettava kiinteämääräinen kertatuki, joka kattaa kaikki suorat tuet. Olisi
otettava käyttöön muodollisuuksien yksinkertaistamiseen tähtääviä sääntöjä
keventämällä pienviljelijöiden velvollisuuksia, jotka liittyvät muun muassa
tuen hakemiseen, ilmaston ja ympäristön kannalta suotuisiin
maatalouskäytäntöihin, täydentäviin ehtoihin ja asetuksessa (EU) N:o [HZR]
säädettyihin tarkastuksiin, vaarantamatta kuitenkaan uudistuksen
kokonaistavoitteita ja edellyttäen, että asetuksen (EU) N:o [HZR] liitteessä II
tarkoitettua unionin lainsäädäntöä sovelletaan pienviljelijöihin. Tällä
järjestelmällä on tarkoitus tukea unionin nykyistä, pientiloista muodostuvaa
maatalouden rakennetta estämättä kuitenkaan pyrkimystä kilpailukykyisempiin
rakenteisiin. Sen vuoksi järjestelmää olisi sovellettava ainoastaan jo olemassa
oleviin tiloihin.
(39)
Komissiolle olisi viljelijöiden oikeuksien
suojaamiseksi siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen 290 artiklan
mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä
sellaisten sääntöjen vahvistamiseksi, jotka koskevat pienviljelijäjärjestelmään
osallistumista silloin kun siihen osallistuvan viljelijän tilanne muuttuu.
(40)
Mainittujen alueiden suoria tukia olisi
yksinkertaisuuden vuoksi ja ottaen huomioon syrjäisimpien alueiden
erityisolosuhteet hallinnoitava asetuksessa (EY) N:o 247/2006 vahvistetuissa tukiohjelmissa.
Sen vuoksi mainittuihin alueisiin ei pitäisi soveltaa tämän asetuksen
säännöksiä, jotka liittyvät perustukijärjestelmään ja siihen liittyviin tukiin
ja tuotantosidonnaiseen tukeen.
(41)
Tämän asetuksen soveltamiseksi sekä suorien tukien
seuraamiseksi, analysoimiseksi ja hallinnoimiseksi tarvitaan ilmoituksia
jäsenvaltioilta. Komissiolle olisi tämän asetuksen sääntöjen moitteettoman
soveltamisen varmistamiseksi siirrettävä valta hyväksyä perussopimuksen 290
artiklan mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja
säädöksiä sellaisten tarvittavien toimenpiteiden vahvistamiseksi, jotka
koskevat jäsenvaltioiden ilmoituksia tai ilmoituksia suorien tukien
tarkastamiseksi, valvomiseksi, seuraamiseksi, arvioimiseksi ja
tilintarkastuksen tekemiseksi sekä kansainvälisten sopimusten
täytäntöönpanemiseksi, mainittujen sopimusten mukaiset ilmoitusvelvollisuudet
mukaan luettuina, sekä sellaisten sääntöjen vahvistamiseksi, jotka koskevat
ilmoitettavien tietojen luonnetta ja tyyppiä, ilmoitusmenetelmiä, oikeutta
päästä tietoihin tai tietojärjestelmiin, tietojen julkaisemisedellytyksiä ja
-tapoja.
(42)
Sovelletaan unionin lainsäädäntöä, joka koskee
yksilöiden suojelua henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaata
liikkuvuutta, erityisesti yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja
näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annettua
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 95/46/EY[25] ja
yksilöiden suojelusta yhteisöjen toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen
käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 18 päivänä joulukuuta
2000 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 45/2001[26].
(43)
Jäsenvaltioilla olisi maaseudun
kehittämispolitiikan vahvistamiseksi oltava mahdollisuus siirtää varoja suorien
tukien enimmäismäärästään maaseudun kehittämistukeen. Jäsenvaltioissa, joissa
suorien tukien taso on alle 90 prosenttia unionin keskiarvosta, olisi
vastaavasti oltava mahdollisuus siirtää varoja maaseudun kehittämistuesta
suorien tukien enimmäismäärään. Tällaiset valinnat olisi tehtävä tietyissä
rajoissa yhden kerran koko tämän asetuksen soveltamisajaksi.
(44)
Jotta varmistettaisiin joustava siirtyminen
asetuksessa (EY) N:o 73/2009 säädetyistä järjestelyistä tässä asetuksessa
säädettyihin järjestelyihin, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä
perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia
delegoituja säädöksiä viljelijöiden saavutettujen oikeuksien ja oikeutettujen
odotusten suojaamiseksi tarvittavien toimenpiteiden vahvistamiseksi,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:
SISÄLLYSLUETTELO
PERUSTELUT............................................................................................................................. 2
1........... EHDOTUKSEN TAUSTA............................................................................................ 2
2........... INTRESSITAHOJEN KUULEMINEN JA
VAIKUTUSTEN ARVIOINTI.................. 5
3........... EHDOTUKSEN OIKEUDELLINEN SISÄLTÖ........................................................... 7
4........... TALOUSARVIOVAIKUTUKSET............................................................................... 9
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS yhteisen
maatalouspolitiikan tukijärjestelmissä viljelijöille myönnettäviä suoria tukia
koskevista säännöistä........................................................................... 11
I OSASTO  SOVELTAMISALA JA MÄÄRITELMÄT............................................................ 25
II OSASTO  SUORIA TUKIA KOSKEVAT YLEISET
SÄÄNNÖKSET................................ 28
1 LUKU  Suoria tukia koskevat yhteiset säännöt......................................................................... 28
2 LUKU  Bulgariaan ja Romaniaan sovellettavat
säännökset........................................................ 32
III OSASTO  PERUSTUKIJÄRJESTELMÄ JA SIIHEN
LIITTYVÄT TUET........................... 33
1 LUKU  Perustukijärjestelmä.................................................................................................... 33
1 jakso  Perustukijärjestelmän perustaminen................................................................................ 33
2 jakso  Kansallinen varanto........................................................................................................ 36
3 jakso  Perustukijärjestelmän täytäntöönpano............................................................................. 38
2 LUKU  Tuki ilmaston ja ympäristön kannalta
suotuisille maatalouskäytännöille........................... 41
3 LUKU  Tuki alueille, joilla on
luonnonolosuhteista johtuvia rajoitteita......................................... 43
4 LUKU  Tuki nuorille viljelijöille................................................................................................. 45
IV OSASTO  TUOTANTOSIDONNAINEN TUKI................................................................. 47
1 LUKU  Vapaaehtoinen tuotantosidonnainen tuki....................................................................... 47
2 LUKU  Puuvillan lajikohtainen tuki........................................................................................... 50
V OSASTO  Pienviljelijöiden tukijärjestelmä............................................................................... 52
VI OSASTO  Puuvilla-alan kansalliset
rakenneuudistusohjelmat................................................... 55
VII OSASTO  LOPPUSÄÄNNÖKSET.................................................................................... 55
1 LUKU  Ilmoitukset ja kiireelliset tapaukset............................................................................... 55
2 LUKU  Toimivallan siirto ja
täytäntöönpanosäännökset............................................................. 57
3 LUKU  Siirtymä- ja loppusäännökset....................................................................................... 58
LIITE I  Tukijärjestelmien luettelo................................................................................................ 60
LIITE II  6 artiklassa tarkoitetut kansalliset
enimmäismäärät......................................................... 61
LIITE III  7 artiklassa tarkoitetut
enimmäisnettomäärät................................................................. 62
LIITE IV  10 artiklan 1 kohdan mukaisesti
sovellettavat kertoimet................................................ 63
LIITE V  16 ja 17 artiklassa tarkoitetut
Bulgariaan ja Romaniaan sovellettavat rahoitusta koskevat säännökset   64
LIITE VI  36 artiklan 5 kohdan mukaisesti
sovellettava maatilan keskimääräinen koko................. 65
LIITE VII  VASTAAVUUSTAULUKKO................................................................................. 66
SÄÄDÖSEHDOTUKSEEN LIITTYVÄ RAHOITUSSELVITYS............................................. 74
I OSASTO
SOVELTAMISALA JA MÄÄRITELMÄT
1 artikla
Soveltamisala
Tässä asetuksessa vahvistetaan
a)           yhteiset säännöt, jotka koskevat
viljelijöille liitteessä I luetelluissa tukijärjestelmissä suoraan myönnettäviä
tukia, jäljempänä ’suorat tuet’;
b)           erityiset säännöt, jotka koskevat
i)       viljelijöiden perustukea, jäljempänä
’perustukijärjestelmä’;
ii)       tukea sellaisille viljelijöille, jotka
soveltavat ilmaston ja ympäristön kannalta suotuisia maatalouskäytäntöjä;
iii)      vapaaehtoista tukea viljelijöille
alueilla, joilla on luonnonolosuhteista johtuvia rajoitteita;
iv)      tukea maataloustoiminnan aloittaville
nuorille viljelijöille;
v)      vapaaehtoista tuotantosidonnaisen tuen
järjestelmää;
vi)      puuvillan lajikohtaista tukea;
vii)     yksinkertaistettua järjestelmää
pienviljelijöille;
viii)    kehystä, jossa Bulgaria ja Romania
voivat täydentää suoria tukia.
2 artikla
Liitteen
I muuttaminen
Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 55 artiklan
mukaisesti liitteessä I esitetyn tukijärjestelmiä koskevan luettelon
muuttamiseksi.
3 artikla
Soveltaminen
syrjäisimmillä alueilla ja Egeanmeren pienillä saarilla
Jäljempänä olevaa 11 artiklaa ei sovelleta
perussopimuksen 349 artiklassa tarkoitettuihin unionin alueisiin, jäljempänä
’syrjäisimmät alueet’ eikä asetuksen (EY) N:o 1405/2006 mukaisilla Egeanmeren
pienillä saarilla myönnettäviin suoriin tukiin.
Syrjäisimpiin alueisiin ei sovelleta III, IV ja V osastoa.
4 artikla
Määritelmät
1.           Tässä asetuksessa
tarkoitetaan
a)           ’viljelijällä’ sellaista
luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä taikka luonnollisten henkilöiden tai
oikeushenkilöiden ryhmää riippumatta siitä, millainen ryhmän ja sen jäsenten
oikeudellinen asema on kansallisen lainsäädännön mukaisesti, jonka tila
sijaitsee unionin alueella, siten kuin se Euroopan unionista tehdyn sopimuksen
53 artiklassa yhdessä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 349 ja 355
artiklan kanssa määritellään, ja joka harjoittaa maataloustoimintaa;
b)           ’tilalla’ kaikkia viljelijän
hoitamia, saman jäsenvaltion alueella sijaitsevia maataloustoimintaan
käytettäviä yksiköitä;
c)           ’maataloustoiminnalla’
–
maataloustuotteiden kasvatusta tai viljelyä
sadonkorjuu, lypsäminen sekä tuotantoeläinten kasvatus ja pito mukaan
luettuina,
–
maatalousmaan säilyttämistä sellaisessa kunnossa,
että se soveltuu laitumeksi tai viljelyyn ilman, että sitä pitäisi erityisesti
valmistella muutoin kuin perinteisillä maatalousmenetelmillä ja -koneilla, tai
–
jäsenvaltioiden määrittelemiä vähimmäistoimia
sellaisessa kunnossa luontaisella tavalla pidettävällä maatalousmaalla, että se
soveltuu laitumeksi tai viljelyyn;
d)           ’maataloustuotteilla’
perussopimuksen liitteessä I lueteltuja tuotteita, kalastustuotteita lukuun
ottamatta, sekä puuvillaa;
e)           ’maatalousmaalla’ pellon, pysyvien
nurmien tai pysyvien viljelmien pinta-alaa;
(f)           ’pellolla’
kasvien tuotantoa varten viljeltyä maata tai viljelyyn käytettävissä olevaa
kesantomaata, mukana luettuina asetuksen (EY) N:o 1257/1999 22, 23 ja 24
artiklan, asetuksen (EY) N:o 1698/2005 39 artiklan ja asetuksen (EU) N:o [RDR]
29 artiklan mukaisesti kesannoidut alat, riippumatta siitä, onko kyseisellä
maalla kasvihuoneita tai kiinteä tai irtonainen suoja;
g)           ’pysyvillä viljelmillä’
viljelykiertoon kuulumattomia kasveja, jotka ovat muita kuin pysyvät nurmet,
joihin maata käytetään viiden vuoden ajan tai pidempään ja joista saadaan
toistuvia satoja, mukaan luettuina taimitarhat ja lyhytkiertoinen energiapuu;
h)           ’pysyvällä nurmella’ maata, jota
käytetään heinäkasvien tai muiden nurmirehukasvien kasvattamiseen joko
luontaisella tavalla (itseuudistuva) tai viljelemällä (kylvämällä) ja joka ei
ole kuulunut tilan viljelykiertoon vähintään viiteen vuoteen; se voi sisältää
muita laidunnettaviksi soveltuvia lajeja, jos heinäkasveja tai muita
nurmirehukasveja on enemmistö;
i)            ’heinäkasveilla tai muilla
nurmirehukasveilla’ kaikkia ruohovartisia kasveja, joita jäsenvaltiossa
esiintyy perinteisesti luonnonlaitumilla tai jotka tavallisesti sisältyvät
keto- tai niittysiemenseoksiin (riippumatta siitä käytetäänkö näitä alueita
laiduntamiseen);
j)            ’taimitarhoilla’ seuraavia aloja,
joilla kasvatetaan avomaalla nuoria puumaisia (puuvartisia) kasveja myöhempää
uudelleen istutusta varten:
–
viini- ja juurakkotaimitarhat,
–
hedelmäpuiden ja marjakasvien taimitarhat,
–
koristekasvien taimitarhat,
–
metsäpuiden kaupalliset taimitarhat (lukuun
ottamatta metsässä sijaitsevia tilan omaa tarvetta varten perustettuja
metsäpuiden taimitarhoja),
–
puut ja pensaat puutarhoihin, puistoihin, tien
varsille ja penkereille istuttamista varten (esim. pensasaitakasvit,
ruusupensaat ja muut koristepensaat, koristehavupuut) sekä niiden perusrungot
ja nuoret taimet;
k)           ’lyhytkiertoisella energiapuulla’
aloja, joille on istutettu CN-koodiin 0602 90 41 kuuluvia jäsenvaltioiden
määrittelemiä puulajeja, joita ovat puuvartiset monivuotiset kasvit,
perusrungot tai korjuun jälkeen maahan jääneet kannot, joihin tulee seuraavalla
kasvukaudella uusia versoja, ja joiden enimmäiskasvukauden jäsenvaltio
määrittää.
2.           Siirretään komissiolle valta
antaa delegoituja säädöksiä 55 artiklan mukaisesti
a)      tämän asetuksen mukaisen tuen saamista
koskevien lisämääritelmien vahvistamiseksi;
b)      sellaisten puitteiden vahvistamiseksi,
joissa jäsenvaltioiden on määriteltävä vähimmäistoimet aloilla, jotka pidetään
laitumeksi tai viljelyyn soveltuvassa kunnossa luontaisella tavalla;
c)      sellaisten perusteiden vahvistamiseksi,
jotka viljelijän on täytettävä, jotta hänen katsottaisiin noudattaneen
velvollisuutta pitää maatalousmaa 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetussa
laitumeksi tai viljelyyn soveltuvassa kunnossa;
d)      sellaisten perusteiden vahvistamiseksi,
joiden mukaan määritellään heinäkasvien tai muiden nurmirehukasvien enemmistöosuus
1 kohdan h alakohdan soveltamiseksi.
II OSASTO
SUORIA TUKIA KOSKEVAT YLEISET SÄÄNNÖKSET
1 LUKU
Suoria tukia koskevat yhteiset säännöt
5 artikla
Suorien
tukien rahoitus
Tämän asetuksen liitteessä I luetellut
tukijärjestelmät rahoitetaan asetuksen (EU) N:o [HZR] 4 artiklan 1 kohdan
b alakohdan mukaisesti.
6 artikla
Kansalliset
enimmäismäärät
1.           Liitteessä II esitetään
kullekin jäsenvaltiolle kutakin vuotta kohden kansallinen enimmäismäärä, joka
on kaikkien myönnettyjen tukioikeuksien, kansallisen varannon sekä 33, 35, 37
ja 39 artiklan mukaisesti vahvistettujen enimmäismäärien kokonaisarvo.
2.           Siirretään komissiolle valta
antaa delegoituja säädöksiä 55 artiklan mukaisesti liitteessä II esitettyjen
kansallisten enimmäismäärien tarkistamiseksi suorien tukien
kokonaisenimmäismäärään, joka voidaan myöntää, liittyvien muutosten –
jäsenvaltioiden 14 artiklan mukaisesti tekemistä päätöksistä johtuvat muutokset
mukaan luettuina – huomioon ottamiseksi.
7 artikla
Enimmäisnettomäärät
1.           Niiden suorien tukien
kokonaismäärä, joka voidaan myöntää jäsenvaltiossa tiettynä kalenterivuonna
III, IV ja V osaston mukaisesti, ei saa 11 artiklan soveltamisen jälkeen
ylittää tämän asetuksen liitteessä III esitettyjä enimmäismääriä, sanotun
kuitenkaan rajoittamatta 8 artiklan soveltamista
Jotta suorien tukien kokonaismäärä ei ylittäisi
liitteessä III esitettyjä enimmäismääriä, jäsenvaltioiden on vähennettävä
lineaarisesti kaikkien suorien tukien määriä asetusten (EY) N:o 247/2006 ja
(EY) N:o 1405/2006 mukaisesti myönnettyjä suoria tukia lukuun ottamatta.
2.           Kunkin jäsenvaltion
saataville asetetaan vuosittain unionin tukena 11 artiklassa tarkoitetuista
tukikatoista johtuva arvioitu tulo, joka vastaa liitteessä II esitettyjen
kansallisten enimmäismäärien, joihin lisätään 44 artiklan mukaisesti
käytettävissä oleva määrä, ja liitteessä III esitettyjen enimmäisnettomäärien
välistä erotusta, toimenpiteisiin, jotka toteutetaan asetuksen (EU) N:o [RDR]
mukaisesti maaseuturahastosta rahoitettavissa maaseudun kehittämisohjelmissa.
3.           Siirretään komissiolle valta
antaa delegoituja säädöksiä 55 artiklan mukaisesti liitteessä III esitettyjen
enimmäismäärien tarkistamiseksi.
8 artikla
Rahoituskuri
1.           Asetuksen (EU) N:o [HZR] 25
artiklan mukaisesti vahvistettua mukautusastetta sovelletaan ainoastaan yli 5
000 euron suuruisiin suoriin tukiin, jotka myönnetään viljelijöille vastaavana
kalenterivuonna.
2.           Jäljempänä olevassa 16
artiklassa säädetyn suorien tukien asteittaisen käyttöönoton osalta tämän
artiklan 1 kohtaa sovelletaan Bulgariaan ja Romaniaan 1 päivästä tammikuuta
2016.
3.           Siirretään komissiolle valta
antaa delegoituja säädöksiä 55 artiklan mukaisesti sellaisten sääntöjen osalta,
jotka koskevat jäsenvaltioiden viljelijöihin tämän artiklan 1 ja 2 kohdan
mukaisesti soveltamien vähennysten laskentaperustetta.
9 artikla
Aktiiviviljelijät
1.         Suoria
tukia ei myönnetä sellaiselle luonnolliselle tai oikeushenkilölle taikka
luonnollisten tai oikeushenkilöiden ryhmälle, johon pätee jompi kumpi
seuraavista:
a)         suorien
tukien vuotuinen määrä on alle 5 prosenttia muusta kuin maataloustoiminnasta
peräisin olevista kokonaistuloista viimeisimpänä verovuonna; tai
b)         maatalousmaa
koostuu pääosin aloista, jotka pidetään laitumeksi tai viljelyyn soveltuvassa
kunnossa luontaisella tavalla, eikä mainittu henkilö tai ryhmä harjoita
kyseisillä aloilla jäsenvaltion 4 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisesti
vahvistamia vähimmäistoimia.
2.         Edellä
olevaa 1 kohtaa ei sovelleta viljelijöihin, jotka saivat edellisvuonna suoria
tukia alle 5 000 euroa.
3.         Siirretään
komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 55 artiklan mukaisesti
seuraavista:
a)         perusteet
suorien tukien määrän vahvistamiseksi 1 ja 2 kohdan soveltamiseksi erityisesti
tukioikeuksien ensimmäisenä myöntämisvuonna silloin kun tukioikeuksien arvoa ei
ole vielä lopullisesti vahvistettu, sekä uusien viljelijöiden osalta;
b)         poikkeukset
säännöstä, jonka mukaan huomioon on otettava viimeisimmän verovuoden tulot,
silloin kun mainittuja lukuja ei ole saatavilla; ja
c)         perusteet,
joiden mukaan viljelijän maatalousmaata on pidettävä pääasiallisesti alana,
joka pidetään laitumeksi tai viljelyyn soveltuvassa kunnossa luontaisella
tavalla.
10 artikla
Suorien
tukien saamisen vähimmäisedellytykset
1.           Jäsenvaltion on tehtävä
kielteinen päätös suorien tukien myöntämisestä viljelijälle seuraavissa
tapauksissa:
a)      suorien tukien, joita haetaan tai jotka
aiotaan myöntää, kokonaismäärä ennen asetuksen (EU) N:o [HZR] 65 artiklassa
säädettyjä vähennyksiä ja poissulkemisia on tiettynä kalenterivuonna alle 100
euroa;
b)      tilan tukikelpoinen ala, jolle haetaan
tai jolle aiotaan myöntää suoria tukia, on ennen asetuksen (EU) N:o [HZR] 65
artiklassa säädettyjä vähennyksiä ja poissulkemisia alle yhden hehtaarin
suuruinen.
Jäsenvaltiot voivat maataloutensa rakenteen
huomioon ottamiseksi mukauttaa a ja b alakohdassa tarkoitettuja kynnyksiä
liitteessä IV vahvistetuissa rajoissa.
2.           Jos viljelijällä, joka saa IV
osastossa tarkoitettua tuotantosidonnaista eläintukea, on jäsenvaltion 1 kohdan
b alakohdan soveltamiseksi vahvistamaa kynnystä vähemmän hehtaareja,
jäsenvaltion on sovellettava 1 kohdan a alakohtaa.
3.           Asianomaiset jäsenvaltiot
voivat päättää olla soveltamatta 1 kohtaa syrjäisimpiin alueisiin ja Egeanmeren
pieniin saariin.
4.           Bulgariassa ja Romaniassa 1
kohdassa tarkoitettu määrä, jota haetaan tai joka aiotaan myöntää, on vuosille
2014 ja 2015 laskettava liitteessä V olevassa A kohdassa asianomaiselle
vuodelle esitetyn määrän perusteella.
11 artikla
Tukien
asteittainen alentaminen ja tukikatot
1.           Viljelijälle tämän asetuksen
mukaisesti tiettynä kalenterivuonna myönnettävää suorien tukien määrää
alennetaan seuraavasti:
–
20 prosentilla osuudesta, joka on enemmän kuin 150
000 mutta enintään 200 000 euroa;
–
40 prosentilla osuudesta, joka on enemmän kuin 200
000 mutta enintään 250 000 euroa;
–
70 prosentilla osuudesta, joka on enemmän kuin 250
000 mutta enintään 300 000 euroa;
–
100 prosentilla osuudesta, joka on enemmän kuin 300
000 euroa.
2.           Edellä olevassa 1 kohdassa
tarkoitettu määrä lasketaan vähentämällä viljelijän edellisvuonna tosiasiallisesti
maksamat ja ilmoittamat palkat, verot ja työnantajamaksut mukaan luettuina,
viljelijälle kuuluvasta suorien tukien kokonaismäärästä ottamatta huomioon
tämän asetuksen III osaston 2 luvun mukaisesti myönnettäviä tukia.
3.           Jäsenvaltioiden on varmistettava,
että tukea ei makseta viljelijöille, joiden on vahvistettu tämän komission
asetusehdotuksen julkaisupäivästä keinotekoisesti luoneen edellytykset tämän
artiklan vaikutusten välttämiseksi.
12 artikla
Monta
hakemusta
Tukikelpoisten hehtaarien lukumäärää
vastaavasta pinta-alasta, josta viljelijä on jättänyt III osaston 1 luvun
mukaisesti perustukea koskevan hakemuksen, voidaan tehdä muita suoria tukia ja
tämän asetuksen soveltamisalaan kuulumattomia tukia koskeva hakemus, jollei
tässä asetuksessa toisin säädetä.
13 artikla
Valtiontuki
Poiketen siitä, mitä asetuksen (EU) N:o [sCMO]
146 artiklan 1 kohdassa säädetään, perussopimuksen 107, 108 ja 109 artiklaa ei
sovelleta jäsenvaltioiden tämän asetuksen nojalla ja mukaisesti maksamiin
tukiin.
14 artikla
Pilareiden
välinen joustavuus
1.         Jäsenvaltio
voi päättää ennen 1 päivää elokuuta 2013 asettaa saataville enintään 10
prosenttia tämän asetuksen liitteessä II esitetystä kalenterivuosien 2014–2019
vuotuisista kansallisista enimmäismääristään käytettäväksi lisätukena asetuksen
(EU) N:o [RDR] mukaisesti maaseuturahastosta rahoitettavien maaseudun
kehittämisohjelmien toimenpiteisiin. Vastaava määrä ei ole tämän jälkeen enää
käytettävissä suoriin tukiin.
Ensimmäisessä
alakohdassa tarkoitetusta päätöksestä on ilmoitettava komissiolle viimeistään
mainitussa alakohdassa tarkoitettuna päivämääränä.
Toisen alakohdan
mukaisesti ilmoitettu määrä on sama kaikkina ensimmäisessä alakohdassa
tarkoitettuina vuosina.
2.         Bulgaria,
Espanja, Latvia, Liettua, Portugali, Puola, Romania, Ruotsi, Slovakia, Suomi,
Viro ja Yhdistynyt kuningaskunta voivat päättää asettaa saataville tämän
asetuksen mukaisina suorina tukina vuosina enintään 5 prosenttia asetuksen (EU)
N:o [RDR] mukaisesti maaseuturahastosta 2015–2020 rahoitettavien maaseudun
kehittämisohjelmien toimenpiteisiin tarkoitetuista tukimäärärahoista. Vastaava
määrä ei ole tämän jälkeen enää käytettävissä tukitoimenpiteisiin maaseudun
kehittämisohjelmissa.
Ensimmäisessä
alakohdassa tarkoitetusta päätöksestä on ilmoitettava komissiolle viimeistään
mainitussa alakohdassa tarkoitettuna päivämääränä.
Toisen alakohdan
mukaisesti ilmoitettu prosenttimäärä on sama kaikkina 1 kohdan ensimmäisessä
alakohdassa tarkoitettuina vuosina.
15 artikla
Uudelleentarkastelu
Liitteessä I lueteltujen tukijärjestelmien
soveltaminen ei rajoita niiden mahdollista uudelleentarkastelua milloin tahansa
talouskehityksen tai talousarviotilanteen perusteella.
2 LUKU
Bulgariaan ja Romaniaan sovellettavat säännökset
16 artikla
Suorien
tukien asteittainen käyttöönotto
Bulgariassa ja
Romaniassa 33, 35, 37, 39 ja 51 artiklassa tarkoitetut tukien kansalliset
enimmäismäärät vahvistetaan vuosina 2014 ja 2015 liitteessä V olevassa A
kohdassa esitettyjen määrien perusteella.
17 artikla
Täydentävät
kansalliset suorat tuet ja suorat tuet
1.           Bulgaria ja Romania voivat
vuosina 2014 ja 2015 täydentää kansallisilla suorilla tuilla III osaston 1
luvussa tarkoitetussa perustukijärjestelmässä myönnettyjä tukia ja Bulgaria
lisäksi IV osaston 2 luvussa tarkoitetun puuvillan lajikohtaisen tuen osalta
myönnettyjä tukia.
2.           Perustukijärjestelmää
täydentävien kansallisten suorien tukien kokonaismäärä, joka voidaan myöntää
vuosien 2014 ja 2015 osalta, ei saa ylittää liitteessä V olevassa B kohdassa
kullekin vuodelle vahvistettuja määriä.
3.           Bulgariassa puuvillan
lajikohtaista tukea täydentävien kansallisten suorien tukien kokonaismäärä ei
saa ylittää liitteessä V olevassa C kohdassa kullekin mainitussa liitteessä
tarkoitetulle vuodelle vahvistettuja määriä.
4.           Täydentävät
kansalliset suorat tuet on myönnettävä puolueettomin perustein tavalla, jolla
varmistetaan viljelijöiden tasapuolinen kohtelu ja vältetään markkinoiden ja
kilpailun vääristyminen.
III OSASTO
PERUSTUKIJÄRJESTELMÄ JA SIIHEN LIITTYVÄT TUET
1 LUKU
Perustukijärjestelmä
1 jakso
Perustukijärjestelmän perustaminen
18 artikla
Tukioikeudet
1.           Perustukijärjestelmässä
voidaan maksaa tukea viljelijälle, joka tämän asetuksen mukaisia tukioikeuksia
myönnettäessä saa niitä 21 artiklan mukaisesti ensimmäisen kerran, 23 artiklan
mukaisesti kansallisesta varannosta tai 27 artiklan mukaisesti siirron kautta.
2.           Tilatukijärjestelmässä
asetusten (EY) N:o 1782/2003 ja (EY) N:o 73/2009 mukaisesti saatujen
tukioikeuksien voimassaolo päättyy 31 päivänä joulukuuta 2013.
19 artikla
Perustukijärjestelmään
liittyvä enimmäismäärä
1.           Komissio vahvistaa
täytäntöönpanosäädöksillä perustukijärjestelmään liittyvän vuotuisen
kansallisen enimmäismäärän vähentämällä liitteessä II vahvistetusta vuotuisesta
kansallisesta enimmäismäärästä 33, 35, 37 ja 39 artiklan mukaisesti vahvistetut
vuotuiset määrät. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 56 artiklan 2
kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
2.           Kaikkien myönnettyjen
tukioikeuksien ja kansallisen varannon yhteisarvon on jokaisen jäsenvaltion
osalta oltava jokaisena vuonna yhtä suuri kuin vastaava komission 1 kohdan
mukaisesti vahvistama kansallinen enimmäismäärä.
3.           Jos komission 1 kohdan
mukaisesti vahvistamaa enimmäismäärää muutetaan edellisvuodesta, jäsenvaltion
on vähennettävä tai korotettava lineaarisesti kaikkien tukioikeuksien arvoa 2
kohdan noudattamiseksi varmistamiseksi.
20 artikla
Kansallisen
enimmäismäärän jakaminen alueellisesti
1.           Jäsenvaltiot voivat ennen 1
päivää elokuuta 2013 päättää soveltaa perustukijärjestelmää alueellisella tasolla.
Tällöin jäsenvaltion on määriteltävä alueet puolueettomin ja syrjimättömin
perustein, jollaisia ovat esimerkiksi niiden agronomiset ja taloudelliset
ominaisuudet, alueellinen maatalouden potentiaali sekä toimielin- tai
hallintorakenne.
2.           Jäsenvaltion on jaettava 19
artiklan 1 kohdassa tarkoitettu kansallinen enimmäismäärä alueiden kesken
puolueettomin ja syrjimättömin perustein.
3.           Jäsenvaltio voi päättää, että
alueellisia enimmäismääriä muutetaan joka vuosi asteittain etukäteen
vahvistetun mukaisesti noudattaen maatalouden potentiaalin tai
ympäristöperusteiden kaltaisia puolueettomia ja syrjimättömiä perusteita.
4.           Jäsenvaltion on vähennettävä
tai korotettava tukioikeuksien arvoa lineaarisesti jokaisella alueellaan siinä
määrin kuin on tarpeen sovellettavien 2 tai 3 kohdan mukaisesti vahvistettujen
alueellisten enimmäismäärien noudattamiseksi.
5.           Jäsenvaltioiden on
ilmoitettava komissiolle 1 kohdassa tarkoitetusta päätöksestä sekä 2 ja 3
kohdan soveltamiseksi toteutetuista toimenpiteistä viimeistään 1 päivänä
elokuuta 2013.
21 artikla
Tukioikeuksien
ensimmäinen myöntäminen
1.           Jollei 2 kohdasta muuta
johdu, viljelijälle myönnetään tukioikeuksia, jos hän hakee niitä
perustukijärjestelmässä viimeistään 15 päivänä toukokuuta 2014 ylivoimaisia
esteitä ja poikkeuksellisia olosuhteita lukuun ottamatta.
2.           Jos 9 artiklan edellytykset
täyttävä viljelijä on vuonna 2011 aktivoinut tilatukijärjestelmässä vähintään
yhden tukioikeuden tai hakenut tukea yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmässä –
molemmissa tapauksissa asetuksen (EY) N:o 73/2009 mukaisesti – hän saa
tukioikeuksia perustukijärjestelmän ensimmäisenä soveltamisvuonna edellyttäen,
että hän on oikeutettu suoriin tukiin 9 artiklan mukaisesti.
Poiketen siitä,
mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään, viljelijä saa tukioikeuksia
perustukijärjestelmän ensimmäisenä soveltamisvuonna, jos hän on oikeutettu
suoriin tukiin 9 artiklan mukaisesti ja jos vuonna 2011
a)       hän ei
aktivoinut perustukijärjestelmässä yhtään tukioikeutta mutta tuotti yksinomaan
hedelmiä tai vihanneksia ja/tai kasvatti yksinomaan viiniköynnöksiä;
b)       hän ei
hakenut tukea yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmässä ja hänellä oli vain
sellaista maatalousmaata, joka ei ollut 30 päivänä kesäkuuta 2003 asetuksen
(EY) N:o 73/2009 124 artiklan 1 kohdassa säädetyn mukaisesti hyvässä
viljelykunnossa.
Ylivoimaisia
esteitä tai poikkeuksellisia olosuhteita lukuun ottamatta myönnettyjen
tukioikeuksien määrä viljelijää kohti on yhtä suuri kuin 25 artiklan 2 kohdassa
tarkoitettujen tukikelpoisten hehtaarien lukumäärä, jonka viljelijä ilmoittaa
26 artiklan 1 kohdan mukaisesti vuodelle 2014.
3.           Jos 2 kohdan mukaisen
luonnollisen tai oikeushenkilön tila myydään tai vuokrataan kokonaan tai
osittain, tämä voi ennen 15 päivää toukokuuta 2014 päivätyllä sopimuksella
siirtää 1 kohdassa tarkoitetun tukioikeuksien saantioikeutensa yhdelle
viljelijälle, edellyttäen että kyseinen viljelijä täyttää 9 artiklassa säädetyt
edellytykset.
4.           Komissio antaa
täytäntöönpanosäädöksillä säännöt, jotka koskevat tukioikeuksien myöntämisvuonna
jätettyjä tukioikeuksien myöntämistä koskevia hakemuksia silloin kun kyseisiä
tukioikeuksia ei voida vielä vahvistaa lopullisesti ja jos erityisolosuhteilla
on vaikutusta myöntämiseen. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 56
artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
22 artikla
Tukioikeuksien
arvo ja arvon yhdenmukaistaminen
1.           Tukioikeuksien yksikköarvo
lasketaan kunkin asianomaisen vuoden osalta jakamalla 19 tai 20 artiklan
mukaisesti vahvistettu kansallinen tai alueellinen enimmäismäärä 23 artiklan 1
kohdassa säädetyn lineaarisen vähennyksen soveltamisen jälkeen niiden
tukioikeuksien lukumäärällä, jotka on myönnetty kansallisella tai alueellisella
tasolla 21 artiklan 2 kohdan mukaisesti vuodelle 2014.
2.           Asetuksessa (EY) N:o 73/2009
säädettyä tilatukijärjestelmää soveltaneet jäsenvaltiot voivat rajoittaa 1
kohdassa säädettyjen tukioikeuksien yksikköarvon laskennan määrään, joka vastaa
vähintään 40:tä prosenttia 19 tai 20 artiklan mukaisesti vahvistetusta
kansallisesta tai alueellisesta enimmäismäärästä 23 artiklan 1 kohdassa
säädetyn lineaarisen vähennyksen soveltamisen jälkeen.
3.           Edellä olevassa 2 kohdassa
säädettyä mahdollisuutta käyttävän jäsenvaltion on käytettävä kyseisen kohdan
soveltamisen jälkeen jäljelle jäänyt enimmäismäärän osuus tukioikeuksien arvon
korottamiseksi silloin kun 2 kohdan mukaisesti laskettu viljelijän
tukioikeuksien kokonaisarvo perustukijärjestelmässä on alhaisempi kuin niiden
tukioikeuksien, erityistukioikeudet mukaan luettuina, kokonaisarvo, jotka hänellä
oli 31 päivänä joulukuuta 2013 asetuksen (EY) N:o 73/2009 mukaisessa
tilatukijärjestelmässä. Tätä varten asianomaisen viljelijän jokaisen
tukioikeuden kansallista tai alueellista yksikköarvoa on korotettava tietyllä
osuudella 2 kohdan mukaisesti laskettujen perustukijärjestelmään liittyvien
tukioikeuksien kokonaisarvon ja niiden tukioikeuksien, erityistukioikeudet
mukaan luettuina, kokonaisarvon, jotka viljelijällä oli 31 päivänä joulukuuta
2013 asetuksen (EY) N:o 73/2009 mukaisessa tilatukijärjestelmässä, välisestä
erotuksesta.
Jäsenvaltio voi korotuksen laskemiseksi ottaa
huomioon myös asetuksen (EY) N:o 73/2009 52 artiklan, 53 artiklan 1 kohdan ja
68 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti kalenterivuonna 2013 myönnetyn
tuen, jos se on päättänyt olla soveltamatta asianomaisiin aloihin tämän
asetuksen IV osaston mukaista vapaaehtoista tuotantosidonnaista tukea.
Ensimmäisen alakohdan soveltamiseksi viljelijällä
katsotaan olevan tukioikeuksia 31 päivänä joulukuuta 2013, jos tukioikeudet on
myönnetty tai lopullisesti siirretty hänelle viimeistään kyseisenä
päivämääränä.
4.           Edellä olevan 3 kohdan
soveltamiseksi jäsenvaltio voi puolueettomin perustein säätää, että silloin kun
maatalousalojen vuokrasopimus myydään tai luovutetaan tai sen voimassaolo
päättyy kokonaan tai osittain asetuksen (EY) N:o 73/2009 35 artiklan mukaisesti
vahvistetun päivämäärän jälkeen ja ennen tämän asetuksen 26 artiklan mukaisesti
vahvistettua päivämäärää, tukioikeuksien, jotka olisi myönnetty asianomaiselle
viljelijälle, arvonkorotus palautetaan kokonaan tai osittain kansalliseen
varantoon, jos arvonkorotus johtaisi kyseiselle viljelijälle kertyvään
satunnaiseen voittoon.
Puolueettomat perusteet on vahvistettava siten,
että varmistetaan viljelijöiden tasapuolinen kohtelu ja ehkäistään markkinoiden
ja kilpailun vääristyminen, ja niihin on kuuluttava ainakin seuraavat:
a)      vuokrasopimuksen vähimmäiskesto;
b)      se osuus saadusta tuesta, joka
palautetaan kansalliseen varantoon.
5.           Kaikkien tukioikeuksien
yksikköarvon on viimeistään hakuvuonna 2019 oltava sama koko jäsenvaltiossa
tai, jos sovelletaan 20 artiklaa, alueella.
6.           Jäsenvaltioiden on 2 ja 3
kohtaa soveltaessaan ryhdyttävä unionin oikeuden yleisperiaatteita noudattaen
yhdenmukaistamaan tukioikeuksien arvoa kansallisella tai alueellisella tasolla.
Jäsenvaltioiden on tätä varten vahvistettava toteutettavat toimenpiteet
viimeistään 1 päivänä elokuuta 2013. Kyseisiin toimenpiteisiin on kuuluttava
tukioikeuksien asteittainen muuttaminen vuosittain puolueettomin ja
syrjimättömin perustein.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetuista
toimenpiteistä on ilmoitettava komissiolle viimeistään mainitussa alakohdassa
tarkoitettuna päivämääränä.
2 jakso
Kansallinen varanto
23 artikla
Kansallisen
varannon perustaminen ja käyttö
1.           Jokaisen jäsenvaltion on
perustettava kansallinen varanto. Jäsenvaltion on kansallisen varannon
perustamiseksi tehtävä perustukijärjestelmän ensimmäisenä soveltamisvuonna
perustukijärjestelmän enimmäismäärälle lineaarinen prosentuaalinen vähennys
kansallisella tasolla. Vähennys voi olla enintään 3 prosenttia, jollei suurempi
vähennys ole tarpeen 4 kohdassa vuoden 2014 osalta säädettyjen tukioikeuksia
koskevien tarpeiden vuoksi.
2.           Jäsenvaltio voi hallinnoida
kansallista varantoa alueellisella tasolla.
3.           Jäsenvaltion on myönnettävä
tukioikeudet kansallisesta varannosta puolueettomin perustein ja tavalla, jolla
varmistetaan viljelijöiden tasapuolinen kohtelu ja vältetään markkinoiden ja
kilpailun vääristyminen.
4.           Jäsenvaltion on käytettävä
kansallista varantoa myöntääkseen tukioikeuksia ensisijaisesti
maataloustoimintansa aloittaville nuorille viljelijöille.
Ensimmäisen
alakohdan soveltamiseksi ’maataloustoimintansa aloittavalla nuorella
viljelijällä’ tarkoitetaan 36 artiklan 2 kohdassa säädetyt edellytykset
täyttävää viljelijää, joka ei ole harjoittanut minkäänlaista maataloustoimintaa
omissa nimissään ja omaan lukuunsa ja jonka määräysvallassa ei ole ollut
maataloustoimintaa harjoittavaa oikeushenkilöä uuden maataloustoiminnan
aloittamista edeltäneiden viiden vuoden aikana. Jos kyseessä on oikeushenkilö,
luonnolliset henkilöt, joiden määräysvallassa oikeushenkilö on, eivät ole
saaneet harjoittaa minkäänlaista maataloustoimintaa omissa nimissään ja omaan
lukuunsa eikä niiden määräysvallassa ole saanut olla maataloustuotantoa harjoittavaa
oikeushenkilöä kyseessä olevan oikeushenkilön maataloustoiminnan aloittamista
edeltäneiden viiden vuoden aikana.
5.           Jäsenvaltio voi käyttää
kansallista varantoa
a)      myöntääkseen tukioikeuksia sellaisten
alueiden viljelijöille, joihin sovelletaan johonkin julkiseen interventioon
liittyviä rakenneuudistus- ja/tai kehittämisohjelmia, tarkoituksenaan
varmistaa, että maata ei jätetä viljelemättä, ja/tai korvata viljelijöille
kyseisillä alueilla aiheutuvat erityiset haitat;
b)      korottaakseen lineaarisesti
perustukijärjestelmään liittyvien tukioikeuksien arvoa kansallisella tai
alueellisella tasolla, jos kansallinen varanto ylittää jonakin vuonna 3
prosenttia, edellyttäen että käytettävissä on riittävästi määriä 4 kohdan,
tämän kohdan a alakohdan ja 7 kohdan mukaisesti tehtäviin myöntämisiin.
6.           Jäsenvaltion on 4 kohtaa ja 5
kohdan a alakohtaa soveltaessaan vahvistettava viljelijöille myönnettyjen
tukioikeuksien arvo tukioikeuksien myöntämisvuoden kansallisen tai alueellisen
keskiarvon perusteella.
7.           Jos viljelijä saa
tuomioistuimen lopullisen päätöksen tai jäsenvaltion toimivaltaisen
viranomaisen lopullisen hallinnollisen määräyksen nojalla oikeuden
tukioikeuksiin tai olemassa olevien tukioikeuksien arvon korotukseen,
viljelijän on saatava kyseisessä päätöksessä tai määräyksessä vahvistettu
tukioikeuksien määrä ja arvo jäsenvaltion vahvistamana päivämääränä. Kyseinen
päivämäärä ei voi kuitenkaan olla myöhäisempi kuin päätöksen tai määräyksen
antopäivää seuraava perustukijärjestelmässä jätettävän hakemuksen viimeinen
jättöpäivä, ottaen huomioon 25 ja 26 artiklan soveltaminen.
24 artikla
Kansallisen
varannon täydentäminen
1.           Kansallista varantoa
täydennetään määrillä, jotka johtuvat
a)      tukioikeuksista, jotka eivät oikeuta
tukiin kahtena perättäisenä vuotena seuraavien soveltamisen vuoksi:
i)        9 artikla;
ii)       10 artiklan 1 kohta;
b)      tukioikeuksista, joita ei ole aktivoitu
25 artiklan mukaisesti kahteen vuoteen, paitsi jos kyseessä on ylivoimainen
este tai poikkeukselliset olosuhteet;
c)      viljelijöiden vapaaehtoisesti
palauttamista tukioikeuksista;
d)      22 artiklan 4 kohdan soveltamisesta.
2.           Komissio hyväksyy
täytäntöönpanosäädöksillä tarvittavat toimenpiteet, jotka koskevat
aktivoimattomien tukioikeuksien palauttamista kansalliseen varantoon. Nämä
täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 56 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua
tarkastelumenettelyä noudattaen.
3 jakso
Perustukijärjestelmän täytäntöönpano
25 artikla
Tukioikeuksien
aktivoiminen
1.           Viljelijälle myönnetään
perustukijärjestelmässä tukea, kun tukikelpoisiin hehtaareihin liittyvät
tukioikeudet on aktivoitu 26 artiklan 1 kohdan mukaisella ilmoituksella
tukioikeudet myöntäneessä jäsenvaltiossa. Aktivoidut tukioikeudet antavat
oikeuden niissä vahvistettuihin vuotuisiin tukimääriin, sanotun kuitenkaan
rajoittamatta rahoituskurin, asteittaisen vähennyksen, tukikattojen, 7
artiklan, 37 artiklan 2 kohdan ja 51 artiklan 1 kohdan mukaisten lineaaristen
vähennysten ja asetuksen (EU) N:o [HZR] mukaisesti määrättyjen vähennysten ja
poissulkemisten soveltamista.
2.           Tässä osastossa
’tukikelpoisella hehtaarilla’ tarkoitetaan
a)      tilan maatalousmaata, jota käytetään
maataloustoimintaan tai, silloin kun maata käytetään myös muuhun kuin
maataloustoimintaan, sitä käytetään valtaosin maataloustoimintaan; tai
b)      mitä tahansa alaa, joka antoi vuonna 2008
oikeuden tukiin asetuksen (EY) N:o 73/2009 III osastossa säädetyssä
tilatukijärjestelmässä tai V osaston 2 luvussa säädetyssä yhtenäisen
pinta-alatuen järjestelmässä ja joka
i)        ei enää
täytä a alakohdan mukaisen tukikelpoisuusmääritelmän vaatimuksia direktiivin
92/43/ETY, yhteisön vesipolitiikan puitteista 23 päivänä lokakuuta 2000 annetun
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/60/EY[27] ja direktiivin 2009/147/EY täytäntöönpanon vuoksi; tai
ii)       on metsitetty yksittäisen viljelijän
sitoumuksen ajaksi asetuksen (EY) N:o 1257/1999 31 artiklan tai
asetuksen (EY) N:o 1698/2005 43 artiklan mukaisesti tai sellaisen
kansallisen järjestelmän nojalla, jonka ehdot ovat asetuksen (EY) N:o 1698/2005
43 artiklan 1, 2 ja 3 kohdan sekä asetuksen (EU) N:o [RDR] 23 artiklan
mukaiset; tai
iii)      on kesannoitu yksittäisen viljelijän
sitoumuksen ajaksi asetuksen (EY) N:o 1257/1999 22, 23 ja 24 artiklan
mukaisesti tai asetuksen (EY) N:o 1698/2005 39 artiklan ja asetuksen (EU)
N:o [RDR] 29 artiklan mukaisesti.
Silloin kun tilan maatalousmaata käytetään myös
muuhun kuin maataloustoimintaan, sitä katsotaan ensimmäisen alakohdan a
alakohdan soveltamiseksi käytettävän valtaosin maataloustoimintaan, jos
maataloustoimintaa voidaan harjoittaa ilman että muun kuin maataloustoiminnan
voimakkuus, luonne, kesto ja ajankohta haittaa sitä merkittävästi.
Jäsenvaltioiden on vahvistettava perusteet tämän alakohdan
täytäntöönpanemiseksi alueellaan.
Ollakseen tukikelpoisia alojen on oltava
tukikelpoisen hehtaarin määritelmän mukaisia koko kalenterivuoden ajan, jollei
kyseessä ole ylivoimainen este tai poikkeukselliset olosuhteet.
3.           Hampun tuotantoon käytetyt
alat ovat tukikelpoisia vain, jos käytettyjen lajikkeiden
tetrahydrokannabinolipitoisuus on enintään 0,2 prosenttia.
26 artikla
Tukikelpoisten
hehtaarien ilmoittaminen
1.           Viljelijän on 25 artiklan 1
kohdan soveltamiseksi ilmoitettava viljelylohkot, jotka vastaavat johonkin
tukioikeuteen liittyvää tukikelpoista hehtaaria. Jollei kyseessä ole
ylivoimainen este tai poikkeukselliset olosuhteet, kyseisten lohkojen on oltava
viljelijän käytössä jäsenvaltion vahvistamana päivänä, joka ei saa olla
myöhempi kuin kyseisessä jäsenvaltiossa vahvistettu määräpäivä asetuksen (EU)
N:o [HZR] 73 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tukihakemuksen muuttamiselle.
2.           Jäsenvaltio voi
asianmukaisesti perustelluissa olosuhteissa sallia, että viljelijä muuttaa
ilmoitustaan, sillä edellytyksellä että viljelijä säilyttää vähintään
tukioikeuksiinsa liittyvän määrän hehtaareita ja noudattaa edellytyksiä, jotka
koskevat perustuen myöntämistä asianomaiselle alalle.
27 artikla
Tukioikeuksien
siirtäminen
1.           Tukioikeuksia voidaan siirtää
ainoastaan samaan jäsenvaltioon sijoittuneelle toiselle viljelijälle, paitsi
kun on kyse perintönä tai ennakkoperintönä siirrettävistä oikeuksista.
Kuitenkin myös perinnön tai
ennakkoperinnön tapauksessa tukioikeuksia voidaan käyttää ainoastaan siinä
jäsenvaltiossa, jossa ne vahvistettiin.
2.           Tukioikeuksia
voidaan siirtää ainoastaan samalla alueella tai jäsenvaltion sellaisten alueiden
välillä, joilla 22 artiklan 1 kohdan tai 22 artiklan 2 kohdan soveltamisesta
johtuva tukioikeuden hehtaarikohtainen arvo on sama.
3.           Komissio vahvistaa
täytäntöönpanosäädöksillä tarvittavat vaatimukset, jotka liittyvät
tukioikeuksien siirrosta ilmoittamiseen kansallisille viranomaisille, sekä
tällaisen ilmoituksen määräajat. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 56
artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
28 artikla
Siirretty
säädösvalta
Siirretään
komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 55 artiklan mukaisesti
a)      säännöt, jotka koskevat viljelijöiden
tukikelpoisuutta ja pääsyä perustukijärjestelmään, kun kyse on perinnöstä tai
ennakkoperinnöstä, vuokrasopimuksen perinnöstä, oikeudellisen aseman tai
nimityksen muutoksesta ja tilan sulautumisesta tai jakamisesta;
b)      säännöt, jotka koskevat tukioikeuksien
arvon ja lukumäärän laskentaa tai tukioikeuksien arvon korottamista tai
vähentämistä tämän osaston säännösten mukaisten tukioikeuksien myöntämisen
yhteydessä, mukaan luettuina säännöt, jotka koskevat
i)        mahdollisuutta vahvistaa viljelijän
hakemuksen perusteella myönnetyille tukioikeuksille alustava arvo ja lukumäärä
tai korottaa alustavasti niiden arvoa;
ii)       tukioikeuksien alustavan ja lopullisen
arvon sekä lukumäärän vahvistamista koskevia edellytyksiä;
iii)      tapauksia, joissa myynti tai
vuokrasopimus saattavat vaikuttaa tukioikeuksien myöntämiseen;
c)      säännöt, jotka koskevat kansallisesta
varannosta saatujen tukioikeuksien arvon ja lukumäärän vahvistamista;
d)      säännöt, jotka koskevat tukioikeuksien
yksikköarvon muuttamista, kun kyseessä on tukioikeuksien murto-osa;
e)      perusteet, joita jäsenvaltioiden on
sovellettava myöntäessään tukioikeuksia viljelijälle, joka ei aktivoinut
tukioikeuksia vuonna 2011 tai ei hakenut vuonna 2011 tukea yhtenäisen
pinta-alatuen järjestelmässä, kuten 21 artiklan 2 kohdassa säädetään, ja
myöntäessään tukioikeuksia silloin kun sovelletaan 21 artiklan 3 kohdassa
tarkoitettua sopimuslauseketta;
f)       perusteet tukioikeuksien myöntämiselle
23 artiklan 4 ja 5 kohdan mukaisesti;
g)      säännöt, jotka koskevat tukioikeuksien
ilmoittamista ja aktivoimista;
h)      säännöt, joilla asetetaan tukien
myöntämisen edellytykseksi tiettyjen hamppulajikkeiden varmennettujen siementen
käyttö sekä vahvistetaan menetelmä hamppulajikkeiden määrittämiseksi ja 25
artiklan 3 kohdassa tarkoitetun tetrahydrokannabinolipitoisuuden
tarkastamiseksi.
2 LUKU
Tuki ilmaston ja ympäristön kannalta suotuisille maatalouskäytännöille
29 artikla
Yleiset
säännöt
1.           Viljelijän, jolla on oikeus
tukeen 1 luvussa tarkoitetussa perustukijärjestelmässä, on noudatettava 25
artiklan 2 kohdassa määritellyillä tukikelpoisilla hehtaareillaan seuraavia
ilmaston ja ympäristön kannalta suotuisia maatalouskäytäntöjä:
a)       Viljelijän
on viljeltävä peltoalallaan vähintään kolmea eri kasvia, jos hänellä on yli 3
hehtaaria peltoalaa, eikä sitä käytetä kokonaisuudessaan nurmituotantoon
(kylvetty tai luontainen), eikä se ole merkittävän osan vuodesta kokonaan
kesannolla tai kokonaan sellaisten kasvien viljelyssä, jotka kasvavat veden
alla;
b)       viljelijän
on säilytettävä tilallaan oleva pysyvä nurmi; ja
c)       viljelijällä
on oltava maatalousmaallaan luonnonhoitoala.
2.           Jäsenvaltion
on myönnettävä tässä luvussa tarkoitettua tukea viljelijälle, joka soveltaa 1
kohdassa tarkoitettua kolmea käytäntöä, jos ne häntä koskevat, ja ottaen
huomioon 30, 31 ja 32 artiklan noudattaminen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta
3 ja 4 kohdan sekä rahoituskurin, 7 artiklan mukaisten lineaaristen vähennysten
ja asetuksen (EU) N:o [HZR] mukaisesti määrättyjen vähennysten ja seuraamusten
soveltamista.
3.           Viljelijällä, jonka tila
sijaitsee kokonaan tai osittain direktiivin 92/43/ETY tai direktiivin
2009/147/EY soveltamisalaan kuuluvilla alueilla, on oikeus tässä luvussa
tarkoitettuun tukeen, jos hän noudattaa tässä luvussa tarkoitettuja käytäntöjä
siinä määrin kuin ne ovat asianomaisella tilalla yhteensopivia mainittujen
direktiivien kanssa.
4.           Viljelijällä, joka noudattaa
asetuksen (EY) N:o 834/2007 29 artiklan 1 kohdassa säädettyjä luonnonmukaisen
maatalouden vaatimuksia, on automaattisesti oikeus tässä luvussa tarkoitettuun
tukeen.
Ensimmäistä
alakohtaa sovelletaan ainoastaan niihin tilan yksiköihin, joita käytetään
luonnonmukaiseen tuotantoon asetuksen (EY) N:o 834/2007 11 artiklan mukaisesti.
5.           Edellä olevassa 1 kohdassa
tarkoitettu tuki myönnetään vuotuisena tukena 26 artiklan 1 kohdan mukaisesti
ilmoitettua tukikelpoista hehtaaria kohden, ja sen määrä lasketaan vuosittain
jakamalla 33 artiklan 1 kohdan soveltamisesta johtuva määrä asianomaisessa
jäsenvaltiossa 26 artiklan mukaisesti ilmoitettujen tukikelpoisten hehtaarien
kokonaismäärällä.
30 artikla
Viljelyn
monipuolistaminen
1.           Jos viljelijällä on yli 3
hehtaaria peltoalaa, eikä sitä käytetä kokonaisuudessaan nurmituotantoon
(kylvetty tai luontainen), eikä se ole merkittävän osan vuodesta kokonaan
kesannolla tai kokonaan sellaisten kasvien viljelyssä, jotka kasvavat veden
alla, peltoalalla on viljeltävä vähintään kolmea eri kasvia. Jokaisen
mainituista kolmesta viljelykasvista on kuitenkin katettava vähintään 5
prosenttia peltoalasta, ja pääkasvin osuus saa olla enintään 70 prosenttia
peltoalasta.
2.           Siirretään komissiolle valta
antaa delegoituja säädöksiä 55 artiklan mukaisesti viljelykasvin määritelmän ja
eri viljelykasvien osuuksien tarkan laskentamenetelmän vahvistamiseksi.
31 artikla
Pysyvä
nurmi
1.           Viljelijöiden on pidettävä
pysyvänä nurmena tilansa alueet, jotka on ilmoitettu hakuvuodelle 2014
pysyväksi nurmeksi asetuksen (EU) N:o [HZ] 74 artiklan 1 kohdan mukaisessa
hakemuksessa, jäljempänä ’pysyvänä nurmena olevat viitealat’.
Pysyvänä nurmena olevaa viitealaa lisätään, jos
viljelijällä on velvollisuus muuttaa alat takaisin pysyväksi nurmeksi vuonna
2014 ja/tai 2015, kuten asetuksen (EU) N:o [HZR] 93 artiklassa tarkoitetaan.
2.           Viljelijä voi ottaa enintään
5 prosenttia pysyvänä nurmena olevasta viitealastaan muuhun
käyttötarkoitukseen. Mainittua rajaa ei sovelleta, jos kyseessä on ylivoimainen
este tai poikkeukselliset olosuhteet.
3.           Siirretään komissiolle valta
antaa delegoituja säädöksiä 55 artiklan mukaisesti sellaisten sääntöjen osalta,
jotka koskevat 1 kohdan toisessa alakohdassa säädetyn pysyvänä nurmena olevan
viitealan suurentamista, pysyvän nurmen uudistamista, maatalousmaan muuttamista
takaisin pysyväksi nurmeksi silloin kun 2 kohdassa tarkoitettu sallittu
pienennys ylittyy, sekä pysyvänä nurmena olevien viitealojen muuttamista
maa-alan siirron yhteydessä.
32 artikla
Luonnonhoitoalat
1.           Viljelijän on varmistettava,
että vähintään 7 prosenttia hänen 25 artiklan 2 kohdassa määritellyistä
tukikelpoisista hehtaareistaan – pysyvänä nurmena olevat alat pois luettuina –
on luonnonhoitoalaa, jollaista ovat esimerkiksi kesantoalat, pengerrykset,
maisemapiirteet, suojakaistat ja 25 artiklan 2 kohdan b alakohdan ii
alakohdassa tarkoitetut metsitetyt alat.
2.           Siirretään komissiolle valta
antaa delegoituja säädöksiä 55 artiklan mukaisesti tämän artiklan 1 kohdassa
mainittujen luonnonhoitoalojen eri tyyppien määrittelemiseksi tarkemmin sekä
muiden sellaisten luonnonhoitoalojen tyyppien mukaan ottamiseksi ja
määrittelemiseksi, jotka voidaan ottaa huomioon kyseisessä kohdassa tarkoitetun
prosenttiosuuden noudattamiseksi.
33 artikla
Rahoitusta
koskevat säännökset
1.           Jäsenvaltion on käytettävä
tässä luvussa tarkoitetun tuen rahoittamiseen 30 prosenttia liitteessä II
esitetystä kansallisesta enimmäismäärästä.
2.           Jäsenvaltion on sovellettava
tässä luvussa tarkoitettua tukea kansallisella tai, jos sovelletaan 20
artiklaa, alueellisella tasolla. Jos lisätukea sovelletaan alueellisesti,
jäsenvaltion on käytettävä jokaisella alueella tietty osuus 3 kohdan mukaisesti
vahvistetusta enimmäismäärästä. Kyseinen osuus lasketaan jakamalla 20 artiklan
2 kohdan mukaisesti vahvistettu alueellinen enimmäismäärä 19 artiklan 1 kohdan
mukaisesti määritellyllä enimmäismäärällä.
3.           Komissio vahvistaa vuosittain
täytäntöönpanosäädöksillä vastaavan enimmäismäärän tässä luvussa tarkoitetulle
tuelle. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 56 artiklan 2 kohdassa
tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
3 LUKU
Tuki alueille, joilla on luonnonolosuhteista johtuvia rajoitteita
34 artikla
Yleiset
säännöt
1.           Jäsenvaltio voi myöntää tukea
viljelijälle, jolla on oikeus tukeen 1 luvussa tarkoitetussa
perustukijärjestelmässä ja jonka tila sijaitsee kokonaan tai osittain jäsenvaltion
asetuksen (EU) N:o [RDR] 33 artiklan 1 kohdan mukaisesti nimeämillä alueilla,
joilla on luonnonolosuhteista johtuvia rajoitteita.
2.           Jäsenvaltio voi päättää
myöntää 1 kohdassa tarkoitettua tukea kaikille kyseisen kohdan soveltamisalaan
kuuluville alueille tai vaihtoehtoisesti rajoittaa tuen puolueettomin ja
syrjimättömin perustein vain joillekin asetuksen (EU) N:o [RDR] 33 artiklan 1
kohdassa tarkoitetuille alueille.
3.           Edellä olevassa 1 kohdassa
tarkoitettua tukea myönnetään vuosittain sellaisilla alueilla sijaitsevaa
tukikelpoista hehtaaria kohden, joille jäsenvaltio on päättänyt myöntää tukea
tämän artiklan 2 kohdan mukaisesti, ja se maksetaan, kun asianomainen viljelijä
aktivoi kyseisiin hehtaareihin liittyvät tukioikeudet, sanotun kuitenkaan rajoittamatta
2 kohdan, rahoituskurin, asteittaisten alennusten ja tukikattojen, 7 artiklassa
tarkoitetun lineaarisen vähennyksen ja asetuksen (EU) N:o [HZR] 65 artiklan
mukaisesti määrättyjen vähennysten ja poissulkemisten soveltamista.
4.           Edellä olevassa 1 kohdassa
tarkoitettu hehtaarikohtainen tuki lasketaan jakamalla 35 artiklan
soveltamisesta johtuva määrä 26 artiklan 1 kohdan mukaisesti ilmoitettujen,
sellaisilla alueilla sijaitsevien tukikelpoisten hehtaarien lukumäärällä,
joille jäsenvaltio on päättänyt myöntää tukea tämän artiklan 2 kohdan
mukaisesti.
5.           Jäsenvaltio voi soveltaa
tässä luvussa tarkoitettua tukea alueellisella tasolla tässä kohdassa säädetyin
edellytyksin.
Tällöin jäsenvaltion on määriteltävä alueet
puolueettomin ja syrjimättömin perustein, jollaisia ovat muun muassa alueiden
luonnonolosuhteista johtuvien rajoitteiden ominaispiirteet ja maatalouden
harjoittamisolosuhteet.
Jäsenvaltion on jaettava 35 artiklan 1 kohdassa
tarkoitettu kansallinen enimmäismäärä alueiden kesken puolueettomin ja
syrjimättömin perustein.
Alueellinen tuki lasketaan jakamalla kolmannen
alakohdan mukaisesti laskettu alueellinen enimmäismäärä 26 artiklan 1 kohdan
mukaisesti ilmoitettujen, sellaisilla alueilla sijaitsevien tukikelpoisten
hehtaarien lukumäärällä, joille jäsenvaltio on päättänyt myöntää tukea tämän
artiklan 2 kohdan mukaisesti.
35 artikla
Rahoitusta
koskevat säännökset
1.           Jäsenvaltio voi 1 päivään
elokuuta 2013 asti päättää käyttää 34 artiklassa tarkoitetun tuen
rahoittamiseen enintään 5 prosenttia liitteessä II esitetystä kansallisesta
enimmäismäärästä.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetusta
päätöksestä on ilmoitettava komissiolle viimeistään samassa alakohdassa
tarkoitettuna päivämääränä.
Jäsenvaltio voi 1 päivään elokuuta 2016 asti
tarkistaa päätöstään, siten että tarkistettu päätös tulee voimaan 1 päivänä
tammikuuta 2017.
2.           Komissio vahvistaa vuosittain
täytäntöönpanosäädöksillä tukea vastaavan enimmäismäärän sen prosenttiosuuden
mukaan, jonka jäsenvaltio aikoo käyttää kansallisesta enimmäismäärästä 1 kohdan
mukaisesti. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 56 artiklan 2 kohdassa
tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
4 LUKU
Tuki nuorille viljelijöille
36 artikla
Yleiset
säännöt
1.           Jäsenvaltion on myönnettävä
tukea nuorelle viljelijälle, jolla on oikeus tukeen 1 luvussa tarkoitetussa
perustukijärjestelmässä.
2.           Tässä luvussa ’nuorella
viljelijällä’ tarkoitetaan
a)      luonnollista henkilöä, joka on
perustamassa ensimmäistä tilaansa maatalousyrittäjänä tai on perustanut
sellaisen asetuksen (EU) N:o [HZR] 73 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa
perustukijärjestelmässä jätettyä ensimmäistä hakemusta edeltävien viiden vuoden
aikana; ja
b)      joka on a
alakohdassa tarkoitetun hakemuksen jättämishetkellä alle 40-vuotias.
3.           Tämän artiklan 1 kohdassa
tarkoitettua tukea myönnetään vuosittain, kun viljelijä on aktivoinut
tukioikeudet, sanotun kuitenkaan rajoittamatta rahoituskurin, asteittaisten
alennusten ja tukikattojen, 7 artiklassa tarkoitettujen lineaaristen
vähennysten ja asetuksen (EU) N:o [HZR] 65 artiklan mukaisesti määrättyjen
vähennysten ja poissulkemisten soveltamista.
4.           Edellä olevassa 1 kohdassa
tarkoitettu tuki myönnetään kullekin viljelijälle enintään viideksi vuodeksi.
Kyseistä ajanjaksoa lyhennetään niiden vuosien lukumäärällä, jotka ovat kuluneet
tilan perustamisen ja ensimmäisen 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetun hakemuksen
jättämisen välillä.
5.           Jäsenvaltion on laskettava 1
kohdassa tarkoitetun tuen määrä vuosittain kertomalla luku, joka vastaa 25:tä
prosenttia viljelijällä olevien tukioikeuksien keskiarvosta, viljelijän 26
artiklan 1 kohdan mukaisesti aktivoimien tukioikeuksien lukumäärällä.
Jäsenvaltion on ensimmäistä alakohtaa
soveltaessaan noudatettava seuraavia huomioon otettavien aktivoitujen
tukioikeuksien ylärajoja:
a)      niissä jäsenvaltioissa, joissa liitteessä
VI esitetty maatilojen keskimääräinen koko on enintään 25 hehtaaria, yläraja on
25;
b)      niissä jäsenvaltioissa, joissa liitteessä
VI esitetty maatilojen keskimääräinen koko on suurempi kuin 25 hehtaaria,
yläraja on 25:stä enintään mainittuun keskimääräiseen kokoon.
6.           Siirretään komissiolle valta
antaa delegoituja säädöksiä 55 artiklan mukaisesti niiden edellytysten
vahvistamiseksi, joiden mukaisesti oikeushenkilön voidaan katsoa olevan
kelpoinen 1 kohdassa tarkoitettuun tukeen, kuten 2 kohdan b alakohdassa
säädetyn ikärajan soveltaminen yhteen tai useampaan luonnolliseen henkilöön,
joka on osa oikeushenkilöä.
37 artikla
Rahoitusta
koskevat säännökset
1.           Jäsenvaltion
on käytettävä 36 artiklassa tarkoitetun tuen rahoittamiseen enintään 2
prosenttia liitteessä II esitetystä vuotuisesta kansallisesta enimmäismäärästä.
Niiden on ilmoitettava komissiolle viimeistään 1 päivänä elokuuta 2013
prosenttiosuus, jonka ne arvioivat tarvittavan mainitun tuen rahoittamiseen.
Jäsenvaltio voi
tarkistaa arvioitua prosenttiosuuttaan 1 päivään elokuuta 2016 asti, siten että
tarkistettu prosenttiosuus tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 2017. Niiden on
ilmoitettava tarkistettu prosenttiosuus komissiolle viimeistään 1 päivänä
elokuuta 2016.
2.           Jos
jäsenvaltion jollekin vuodelle vahvistama tuen kokonaismäärä ylittää 4 kohdan
mukaisesti vahvistetun enimmäismäärän ja jos mainittu enimmäismäärä on
alhaisempi kuin 2 prosenttia liitteessä II esitetystä vuotuisesta kansallisesta
enimmäismäärästä, jäsenvaltion on sovellettava kaikkiin viljelijöille 25
artiklan mukaisesti myönnettäviin tukiin lineaarista vähennystä, sanotun
kuitenkaan rajoittamatta 1 kohdassa säädetyn kahden prosentin soveltamista.
3.           Jos
jäsenvaltiossa jonakin vuonna haettu tuen kokonaismäärä ylittää 4 kohdan
mukaisesti vahvistetun enimmäismäärän ja jos mainittu enimmäismäärä on 2
prosenttia liitteessä II esitetystä vuotuisesta kansallisesta enimmäismäärästä,
jäsenvaltion on mainitun enimmäismäärän noudattamiseksi sovellettava
viljelijöille 36 artiklan mukaisesti maksettaviin tukiin lineaarista
vähennystä.
4.           Komissio vahvistaa
täytäntöönpanosäädöksillä 36 artiklassa tarkoitetulle tuelle vastaavan
enimmäismäärän vuosittain jäsenvaltioiden 1 kohdan mukaisesti ilmoittaman
arvioidun prosenttiosuuden perusteella. Nämä täytäntöönpanosäädökset
hyväksytään 56 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä
noudattaen.
IV OSASTO
TUOTANTOSIDONNAINEN TUKI
1 LUKU
Vapaaehtoinen tuotantosidonnainen tuki
38 artikla
Yleiset
säännöt
1.           Jäsenvaltiot voivat myöntää
viljelijöille tuotantosidonnaista tukea tässä luvussa vahvistetuin
edellytyksin.
Tuotantosidonnaista tukea voidaan myöntää
seuraavilla aloilla ja seuraaville tuotannoille: vilja, öljysiemenet,
valkuaiskasvit, palkokasvit, pellava, hamppu, riisi, pähkinät, tärkkelysperuna,
maito ja maitotuotteet, siemenet, lampaan- ja vuohenliha, naudan- ja
vasikanliha, oliiviöljy, silkkiäistoukat, kuivarehu, humala, sokerijuurikas,
sokeriruoko, juurisikuri, hedelmät ja vihannekset sekä lyhytkiertoinen
energiapuu.2.
2.           Tuotantosidonnaista
tukea voidaan myöntää ainoastaan sellaisille aloille tai jäsenvaltion alueille,
joilla esiintyy vaikeuksia tietyillä taloudellisista ja/tai yhteiskunnallisista
ja/tai ympäristöllisistä syistä erityisen tärkeillä maatalouden muodoilla tai
aloilla.
3.           Poiketen siitä, mitä 2
kohdassa säädetään, tuotantosidonnaista tukea voi myöntää myös sellaisille
viljelijöille, joilla on 31 päivänä joulukuuta 2013 asetuksen (EY) N:o
1782/2003 III osaston 3 luvun 2 jakson ja 71 m artiklan sekä asetuksen (EY) N:o
73/2009 60 artiklan ja 65 artiklan neljännen alakohdan mukaisesti myönnettyjä
tukioikeuksia ja joilla ei ole tukikelpoisia hehtaareita tukioikeuksien
aktivoimiseksi tämän asetuksen III osaston 1 luvussa tarkoitetussa
perustukijärjestelmässä.
4.           Tuotantosidonnaista tukea
voidaan myöntää vain siinä määrin kuin on tarpeen luoda kannustimia nykyisen
tuotantotason säilyttämiseksi asianomaisilla alueilla.
5.           Tuotantosidonnainen tuki
myönnetään vuotuisena tukena tietyissä määrällisissä rajoissa tiettyjen
pinta-alojen perusteella sekä tuotosten tai tietyn eläinmäärän perusteella.
6.           Tämän artiklan mukaisesti
myönnettävän tuotantosidonnaisen tuen on oltava johdonmukainen unionin muiden
toimenpiteiden ja politiikkojen kanssa.
7.           Siirretään komissiolle valta
antaa delegoituja säädöksiä 55 artiklan mukaisesti
a)      tässä luvussa tarkoitetun tuen
myöntämisedellytyksistä;
b)      säännöistä, jotka koskevat
johdonmukaisuutta muiden unionin toimenpiteiden kanssa ja tuen kumuloitumista.
39 artikla
Rahoitusta koskevat säännökset
1.           Jäsenvaltio voi
tuotantosidonnaisen tuen rahoittamiseksi päättää viimeistään kunkin tuen
ensimmäistä täytäntöönpanovuotta edeltävän vuoden 1 päivänä elokuuta käyttää
enintään 5 prosenttia liitteessä II esitetystä vuotuisesta kansallisesta
enimmäismäärästään.
2.           Poiketen siitä, mitä 1
kohdassa säädetään, jäsenvaltio voi päättää käyttää enintään 10 prosenttia
liitteessä II esitetystä vuotuisesta kansallisesta enimmäismäärästään, jos
a)       se sovelsi
31 päivään joulukuuta 2013 saakka asetuksen (EY) N:o 73/2009 V osastossa
säädettyä yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmää tai rahoitti toimenpiteitä
mainitun asetuksen 111 artiklan mukaisesti, tai jos siihen sovelletaan kyseisen
asetuksen 69 artiklan 5 kohdassa tai Maltan tapauksessa 69 artiklan 1 kohdassa
säädettyä poikkeusta; ja/tai
b)       se myönsi
ainakin yhtenä vuonna vuosien 2010–2013 aikana yli 5 prosenttia asetuksen (EY)
N:o 73/2009 III, IV ja V osastossa – IV osaston 1 luvun 6 jaksoa lukuun
ottamatta – säädettyjen suorien tukien osalta käytettävissä olevasta määrästään
rahoittaakseen asetuksen (EY) N:o 73/2009 III osaston 2 luvun 2 jaksossa
säädettyjä toimenpiteitä, mainitun asetuksen 68 artiklan 1 kohdan a alakohdan
i–iv alakohdassa ja 1 kohdan b ja e alakohdassa säädettyä tukea tai mainitun
asetuksen IV osaston 1 luvun – IV osaston 6 jaksoa lukuun ottamatta – mukaisia
toimenpiteitä.
3.           Poiketen siitä, mitä 2
kohdassa säädetään, jäsenvaltio, joka myönsi ainakin yhtenä vuonna vuosien
2010–2013 aikana yli 10 prosenttia asetuksen (EY) N:o 73/2009 III, IV ja V
osastossa – IV osaston 1 luvun 6 jaksoa lukuun ottamatta – säädettyjen suorien
tukien myöntämiseen käytettävissä olevasta määrästään rahoittaakseen asetuksen
(EY) N:o 73/2009 III osaston 2 luvun 2 jaksossa säädettyjä toimenpiteitä,
mainitun asetuksen 68 artiklan 1 kohdan a alakohdan i–iv alakohdassa ja 1
kohdan b ja e alakohdassa säädettyä tukea tai mainitun asetuksen IV osaston 1
luvun – 6 jaksoa lukuun ottamatta – mukaisia toimenpiteitä, voi päättää käyttää
yli 10 prosenttia liitteessä II esitetystä vuotuisesta enimmäismäärästä, jos
komissio hyväksyy sen 41 artiklan mukaisesti.
4.           Jäsenvaltio voi 1 päivään
elokuuta 2016 asti tarkistaa 1, 2 ja 3 kohdan mukaisesti tekemäänsä päätöstä
siten, että se tulee voimaan vuodesta 2017 alkaen,
(a)     korottaakseen 1 ja 2
kohdan mukaisesti vahvistettua prosenttiosuutta tapauksen mukaan mainituissa
kohdissa säädetyissä rajoissa ja tarvittaessa muuttaakseen tuen
myöntämisedellytyksiä;
b)      alentaakseen tuotantosidonnaisen tuen
rahoitukseen käytettävää prosenttiosuutta ja tarvittaessa muuttaakseen kyseisen
tuen myöntämisedellytyksiä;
c)      lopettaakseen tämän luvun mukaisen tuen
myöntämisen.
5.           Komissio vahvistaa vuosittain
täytäntöönpanosäädöksillä tukea vastaavan enimmäismäärän sen perusteella,
millaisesta käytettävästä kansallisen enimmäismäärän osuudesta kukin
jäsenvaltio on 1–4 kohdan nojalla päättänyt. Nämä täytäntöönpanosäädökset
hyväksytään 56 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä
noudattaen.
40 artikla
Tiedonannot
1.           Edellä olevassa 39 artiklassa
tarkoitetut päätökset on annettava komissiolle tiedoksi viimeistään mainitussa
artiklassa tarkoitettuna määräpäivänä, ja tiedonannossa on 39 artiklan 4 kohdan
c alakohdassa tarkoitettua päätöstä lukuun ottamatta oltava tiedot
kohdealueesta, valituista maatalouden muodoista tai aloista sekä myönnettävän
tuen tasosta.
2.           Edellä olevan 39 artiklan 2
ja 3 kohdassa tai tarvittaessa 39 artiklan 4 kohdan a alakohdassa
tarkoitetuissa päätöksissä on oltava myös yksityiskohtainen kuvaus kohdealueen
erityistilanteesta sekä maatalouden muotojen tai alojen erityispiirteistä,
joiden vuoksi 39 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu prosenttiosuus ei riitä 38
artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen vaikeuksien voittamiseen ja joiden vuoksi
tukitason korottaminen on oikeutettua.
41 artikla
Komission
hyväksyntä
1.           Komissio hyväksyy
täytäntöönpanosäädöksellä 39 artiklan 3 kohdassa tai tarvittaessa 39 artiklan 4
kohdan a alakohdassa tarkoitetun päätöksen, jos asianomaisella alueella tai
alalla todetaan esiintyvän jonkin seuraavista tarpeista:
a)      tarve pitää tietty tuotanto tietyllä
tasolla vaihtoehtojen puutteen vuoksi sekä tuotannon lopettamisriskin ja siitä
johtuvien yhteiskunnallisten ongelmien ja/tai ympäristöongelmien
vähentämiseksi;
b)      tarve varmistaa vakaa tarjonta
paikalliselle jalostusteollisuudelle ja estää mahdollisen rakennemuutoksen
aiheuttamat kielteiset yhteiskunnalliset ja taloudelliset seuraukset;
c)      tarve kompensoida haittoja, joita tietyn
alan viljelijöille aiheutuu asianomaisten markkinoiden pysyvien häiriöiden
vuoksi;
d)      tarve toteuttaa toimia silloin kun tämän
asetuksen, asetuksen (EU) N:o [RDR] tai hyväksytyn valtiontukijärjestelmän
mukaisesti saatavilla olevaa muuta tukea pidetään riittämättömänä a, b ja c
alakohdassa säädettyihin tarpeisiin vastaamiseksi.
2.           Komissio antaa täytäntöönpanosäädöksillä
säännöt, jotka koskevat 1 kohdassa tarkoitettujen päätösten arviointi- ja
hyväksymismenettelyä. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 56 artiklan 2
kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
2 LUKU
Puuvillan lajikohtainen tuki
42 artikla
Soveltamisala
CN-koodin 5201 00 puuvillan
tuottajille myönnetään tukea tässä luvussa vahvistetuin edellytyksin,
jäljempänä ’puuvillan lajikohtainen tuki’.
43 artikla
Tukikelpoisuus
1.           Puuvillan lajikohtaista tukea
myönnetään puuvillan tukikelpoiselle viljelyalalle hehtaaria kohden. Jotta
viljelyalalle voidaan myöntää tukea, sen on sijaittava jäsenvaltion puuvillan
tuotantoon hyväksymällä maatalousmaalla ja sille on pitänyt kylvää hyväksyttyjä
lajikkeita, jotka tosiasiallisesti korjataan tavanomaisissa kasvuolosuhteissa.
Puuvillan lajikohtainen tuki maksetaan
virheettömästä, aidosta ja myyntikelpoisesta puuvillasta.
2.           Jäsenvaltion on hyväksyttävä
1 kohdassa tarkoitetut maa ja lajikkeet 3 kohdan mukaisesti vahvistettavien
sääntöjen ja edellytysten mukaisesti.
3.           Komissiolla on puuvillan
lajikohtaisen tuen tehokkaan hallinnoinnin varmistamiseksi valta antaa
delegoituja säädöksiä 55 artiklan mukaisesti säännöistä ja edellytyksistä,
jotka koskevat maan ja lajikkeiden hyväksymistä puuvillan lajikohtaista tukea
varten.
4.           Komissio antaa
täytäntöönpanosäädöksillä säännöt, jotka koskevat hyväksymismenettelyä ja
kyseiseen hyväksymiseen liittyviä tiedonantoja viljelijöille. Nämä
täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 56 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua
tarkastelumenettelyä noudattaen.
44 artikla
Perusalat, vahvistetut satotasot ja viitemäärät
1.           Kansalliset perusalat ovat
seuraavat:
–
Bulgariassa: 3 342 ha,
–
Kreikassa: 250 000 ha,
–
Espanjassa: 48 000 ha,
–
Portugalissa: 360 ha.
2.           Vahvistetut satotasot viitekautena
ovat seuraavat:
–
Bulgariassa: 1,2 tonnia/ha,
–
Kreikassa: 3,2 tonnia/ha,
–
Espanjassa: 3,5 tonnia/ha,
–
Portugalissa: 2,2 tonnia/ha.
3.           Lajikohtaisen tuen määrä
tukikelpoiselle viljelyalalle hehtaaria kohden vahvistetaan kertomalla 2
kohdassa vahvistetut satotasot seuraavilla viitemäärillä:
–
Bulgariassa: 523,02 euroa vuonna 2014; 588,06 euroa
vuonna 2015; ja 661,79 euroa vuonna 2016 ja sitä seuraavina vuosina,
–
Kreikassa: 238,86 euroa.
–
Espanjassa: 369,33 euroa.
–
Portugalissa: 232,57 euroa.
4.           Jos puuvillan tukikelpoinen
viljelyala ylittää jossain jäsenvaltiossa jonakin vuonna 1 kohdassa
vahvistetun perusalan, kyseisen jäsenvaltion 3 kohdassa tarkoitettua määrää
vähennetään suhteessa perusalan ylitykseen.
5.           Komissiolla on puuvillan
lajikohtaisen tuen soveltamiseksi valta antaa delegoituja säädöksiä 55 artiklan
mukaisesti säännöistä, jotka koskevat puuvillan lajikohtaisen tuen
myöntämisedellytyksiä, tukikelpoisuusvaatimuksia ja maatalouskäytäntöjä.
6.           Komissio voi vahvistaa
täytäntöönpanosäädöksillä säännöt, jotka koskevat 4 kohdassa säädetyn
vähennyksen laskentaa. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 56 artiklan 2
kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
45 artikla
Hyväksytyt toimialakohtaiset organisaatiot
1.           Tässä luvussa ’hyväksytyllä
toimialakohtaisella organisaatiolla’ tarkoitetaan oikeushenkilöä, jonka
muodostavat puuvillaa tuottavat viljelijät ja vähintään yksi siementenpoistaja
ja joka muun muassa
a)      auttaa parantamaan puuvillan markkinoille
saattamisen koordinointia erityisesti selvitysten ja markkinatutkimusten
avulla;
b)      laatii unionin sääntöjen kanssa
yhteensopivia vakiosopimuksia;
c)      huolehtii tuotannon suuntaamisesta
tuotteisiin, jotka vastaavat paremmin markkinoiden tarpeita ja kuluttajien
kysyntää erityisesti laadun ja kuluttajansuojan suhteen;
d)      uudistaa tuotteen laadun parantamiseen
tähtääviä menetelmiä ja keinoja;
e)      kehittää markkinointistrategioita
puuvillan myynnin edistämiseksi laatusertifiointijärjestelmillä.
2.           Jäsenvaltion, jonne
siementenpoistajat ovat sijoittautuneet, on hyväksyttävä 3 kohdan mukaisesti
vahvistettavia perusteita noudattavat toimialakohtaiset organisaatiot.
3.           Siirretään komissiolle valta
antaa delegoituja säädöksiä 55 artiklan mukaisesti
a)      toimialakohtaisten organisaatioiden
hyväksymisperusteista;
b)      tuottajien velvollisuuksista;
c)      säännöistä sellaista tilannetta varten,
jossa hyväksytty toimialakohtainen organisaatio ei ole kyseisten perusteiden
mukainen.
46 artikla
Tuen myöntäminen
1.           Viljelijöille myönnetään
puuvillan lajikohtaista tukea tukikelpoista hehtaaria kohden 44 artiklan
mukaisesti.
2.           Hyväksytyn toimialakohtaisen
organisaation jäseninä oleville viljelijöille myönnetään 44 artiklan 1 kohdassa
säädetyn perusalan rajoissa puuvillan lajikohtainen tuki tukikelpoista
hehtaaria kohden korotettuna kahdella eurolla.
V OSASTO
Pienviljelijöiden tukijärjestelmä
47 artikla
Yleiset
säännöt
1.           Viljelijä, jolla on 21
artiklan mukaisesti vuonna 2014 myönnettyjä tukioikeuksia ja jonka osalta
täyttyvät 10 artiklan 1 kohdan mukaiset vähimmäisvaatimukset, voi hakea tässä
luvussa säädetyin edellytyksin yksinkertaistettuun järjestelmään, jäljempänä
’pienviljelijäjärjestelmä’.
2.           Pienviljelijäjärjestelmän
tuet korvaavat III ja IV osaston mukaisesti myönnettävät tuet.
3.           Pienviljelijäjärjestelmään
osallistuvat viljelijät vapautetaan III osaston 2 luvussa säädettyjä
maatalouskäytäntöjä koskevista velvoitteista.
4.           Jäsenvaltion
on varmistettava, että tukea ei makseta viljelijälle, jonka osalta on
vahvistettu, että hän on tämän komission asetusehdotuksen julkaisupäivänä tai
sen jälkeen jakanut tilansa yksinomaan päästäkseen pienviljelijäjärjestelmään.
Tätä sovelletaan myös viljelijöihin, joiden tila on peräisin mainitusta jaosta.
48 artikla
Osallistuminen
Pienviljelijäjärjestelmään
haluavan viljelijän on jätettävä hakemus viimeistään 15 päivänä lokakuuta 2014.
Jos
viljelijä ei ole hakenut pienviljelijäjärjestelmään viimeistään 15 päivänä
lokakuuta 2014 tai jos viljelijä päättää poistua siitä kyseisen päivämäärän
jälkeen tai jos viljelijä on valinnut asetuksen (EU) N:o [RDR] 20 artiklan 1
kohdan c alakohdan mukaisen tuen, hänellä ei ole enää oikeutta osallistua
järjestelmään.
49 artikla
Tuen määrä
1.
Jollei 2 ja 3 kohdasta muuta johdu, jäsenvaltion on
vahvistettava pientukijärjestelmän vuotuisen tuen määrä jollekin seuraavista
tasoista:
a)      määrä, joka ei ylitä 15:tä prosenttia
tuensaajakohtaisesta kansallisesta keskituesta;
b)      määrä, joka vastaa hehtaarikohtaista
kansallista keskitukea kerrottuna hehtaarien lukumäärää vastaavalla luvulla,
joka voi olla enintään kolme.
Jäsenvaltion on vahvistettava ensimmäisen
alakohdan a alakohdassa tarkoitettu kansallinen keskiarvo liitteessä II
vuodelle 2019 vahvistetun kansallisen enimmäismäärän ja 21 artiklan 1 kohdan
mukaisesti tukioikeuksia saaneiden viljelijöiden lukumäärän perusteella.
Jäsenvaltion on vahvistettava ensimmäisen
alakohdan b alakohdassa tarkoitettu kansallinen keskiarvo liitteessä II
kalenterivuodelle 2019 vahvistetun kansallisen enimmäismäärän ja 26 artiklan
mukaisesti ilmoitettujen vuoden 2014 tukikelpoisten hehtaarien lukumäärän
perusteella.
2.
Edellä olevassa 1 kohdassa tarkoitetun määrän on
oltava vähintään 500 euroa ja enintään 1 000 euroa. Jos 1 kohdan soveltamisesta
johtuva määrä on pienempi kuin 500 euroa tai suurempi kuin 1 000 euroa, se on
pyöristettävä ylös- tai alaspäin vähimmäis- tai enimmäismäärään, sanotun
kuitenkaan rajoittamatta 51 artiklan 1 kohdan soveltamista.
3.
Poiketen siitä, mitä 2 kohdassa säädetään, 1
kohdassa tarkoitettu määrä voidaan Kyproksessa ja Maltassa vahvistaa
pienemmäksi kuin 500 euroa, mutta ei kuitenkaan pienemmäksi kuin 200 euroa.
50 artikla
Erityisedellytykset
1.
Viljelijän on pienviljelijäjärjestelmään
osallistumisaikanaan
a)      säilytettävä
vähintään se hehtaarimäärä, joka vastaa hänen tukioikeuksiensa lukumäärää;
b)      täytettävä
10 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädetty vähimmäisvaatimus.
2.
Pienviljelijäjärjestelmään osallistuvan viljelijän
25 ja 26 artiklan mukaisesti vuonna 2014 aktivoimia tukioikeuksia pidetään
aktivoituina tukioikeuksina koko sen ajan, kun viljelijä osallistuu järjestelmään.

Tukioikeuksia, jotka viljelijällä on järjestelmään
osallistumisaikana, ei pidetä kansalliseen järjestelmään 24 artiklan 1 kohdan b
alakohdan mukaisesti palautettavina käyttämättöminä tukioikeuksina.
3.
Poiketen siitä, mitä 27 artiklassa säädetään,
pienviljelijäjärjestelmään osallistuvien viljelijöiden tukioikeuksia ei voi
siirtää, jollei kyseessä ole perintö tai ennakkoperintö.
Viljelijä, joka saa tukioikeuksia perintönä tai
ennakkoperintönä pienviljelijäjärjestelmään osallistuvalta viljelijältä, voi
osallistua pienviljelijäjärjestelmään, jos hän täyttää perustukijärjestelmää
koskevat edellytykset ja perii hänelle tukioikeudet perinnöksi jättävältä
viljelijältä tämän kaikki tukioikeudet.
4.
Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja
säädöksiä 55 artiklan mukaisesti järjestelmään osallistumisen edellytyksistä
silloin kun siihen osallistuvan viljelijän tilanne muuttuu.
51 artikla
Rahoitusta
koskevat säännökset
1.
Jäsenvaltion on tässä osastossa tarkoitetun tuen
rahoittamiseksi vähennettävä määrät, jotka vastaavat määriä, joihin
pienviljelijä olisi oikeutettu III osaston 1 luvussa tarkoitetun perustuen
osalta, III osaston 2 luvussa tarkoitetun ilmaston ja ympäristön kannalta
suotuisille maatalouskäytännöille myönnettävän tuen osalta ja tapauksen mukaan
III osaston 3 luvussa tarkoitetun alueilla, joilla on luonnonolosuhteista
johtuvia rajoitteita, myönnettävän tuen osalta, III osaston 4 luvussa
tarkoitetun nuorten viljelijöiden tuen ja IV osastossa tarkoitetun
tuotantosidonnaisen tuen osalta, mainittuihin tukiin käytettävissä olevista
kokonaismääristä.
Kaikkien pienviljelijöiden tukijärjestelmästä
johtuvien tukien summan ja ensimmäisen alakohdan mukaisesti rahoitettavan
kokonaismäärän välinen erotus rahoitetaan soveltamalla kaikkiin 25 artiklan
mukaisesti myönnettäviin tukiin lineaarista vähennystä.
Seikkojen, joiden
perusteella ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut määrät vahvistetaan, on
pysyttävä samoina koko sen ajan, jonka viljelijä osallistuu järjestelmään.
2.
Jos tukien kokonaismäärä
pienviljelijäjärjestelmässä on enemmän kun 10 prosenttia liitteessä II
esitetystä vuotuisesta kansallisesta enimmäismäärästä, jäsenvaltion on
sovellettava tämän osaston mukaisesti maksettaviin määriin lineaarista
vähennystä kyseisen mainitun prosenttiosuuden noudattamiseksi.
VI
OSASTO
Puuvilla-alan kansalliset rakenneuudistusohjelmat
52 artikla
Vuotuisten
määrärahojen käyttö rakenneuudistusohjelmiin
1.           Jäsenvaltion, joka on
soveltanut asetuksen (EY) N:o 637/2008 4 artiklan 1 kohdan ensimmäistä
alakohtaa, on siirrettävä kyseisen asetuksen 5 artiklan 1 kohdan mukaisesti
käytettävissä olevat asiaan kuuluvat vuotuiset määrärahat unionin lisävaroina
asetuksen (EU) N:o [RDR] mukaisesti rahoitettavien maaseudun
kehittämisohjelmien toimenpiteisiin siten, että siirto tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta
2014.
2.           Asetuksen (EY) N:o 637/2008 4
artiklan 1 kohdan toista alakohtaa soveltaneen jäsenvaltion kyseisen asetuksen
5 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut vuotuiset määrärahat sisällytetään sen tämän
asetuksen liitteessä II esitettyyn kansalliseen enimmäismäärään 1 päivästä
tammikuuta 2017.
VII OSASTO
LOPPUSÄÄNNÖKSET
1 LUKU
Ilmoitukset ja kiireelliset tapaukset
53 artikla
Ilmoitusvelvollisuudet
1.           Siirretään
komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 55 artiklan mukaisesti
tarvittavista toimenpiteistä, jotka koskevat jäsenvaltioiden ilmoituksia tämän
asetuksen soveltamiseksi tai suorien tukien tarkastamiseksi, valvomiseksi,
seuraamiseksi, arvioimiseksi ja tilintarkastuksen tekemiseksi sekä
kansainvälisten sopimusten täytäntöönpanemiseksi, mainittujen sopimusten
mukaiset ilmoitusvelvollisuudet mukaan luettuina. Komissio ottaa tämän
tehdessään huomioon tietotarpeet ja mahdollisten tietolähteiden välisen
synergian.
Saatuja tietoja voidaan tarvittaessa toimittaa
kansainvälisille organisaatioille tai kolmansien maiden toimivaltaisille
viranomaisille tai asettaa näiden saataville tai julkaista, jollei
henkilötietojen suojasta ja yritysten liikesalaisuuksien suojaamiseen
liittyvästä oikeutetusta edusta muuta johdu.
2.           Jotta 1
kohdassa tarkoitetut ilmoitukset olisivat nopeita, tehokkaita, täsmällisiä ja
kustannustehokkaita, komissiolle siirretään valta antaa delegoituja säädöksiä
55 artiklan mukaisesti seuraavien vahvistamiseksi:
a)      ilmoitettavien tietojen luonne ja tyyppi;
b)      ilmoitusmenetelmät;
c)      säännöt, jotka koskevat oikeutta päästä
tietoihin tai saataville asetettaviin tietojärjestelmiin;
d)      tietojen julkaisemisedellytykset ja
-tavat.
3.           Komissio
vahvistaa täytäntöönpanosäädöksillä
a)      säännöt, jotka koskevat tämän artiklan
soveltamiseksi tarvittavien tietojen toimittamista;
b)      järjestelyt toimitettavien tietojen
hallinnoimiseksi sekä säännöt, jotka koskevat tiedonantojen sisältöä, muotoa,
aikataulua, toimittamistiheyttä ja määräaikoja;
c)      järjestelyt tietojen ja asiakirjojen
toimittamiseksi tai käyttöön asettamiseksi kansainvälisille organisaatioille
tai kolmansien maiden toimivaltaisille viranomaisille, tai julkaisemiseksi,
jollei henkilötietojen suojasta ja viljelijöiden ja yritysten
liikesalaisuuksien suojaamiseen liittyvästä oikeutetusta edusta muuta johdu.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 56
artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
54 artikla
Toimenpiteet
erityisten ongelmien ratkaisemiseksi
1.           Komissio
hyväksyy täytäntöönpanosäädöksillä toimenpiteet, jotka ovat tarpeen ja
perusteltuja erityisten ongelmien ratkaisemiseksi erittäin kiireellisissä
tapauksissa. Nämä toimenpiteet voivat poiketa tämän asetuksen säännöksistä,
mutta ainoastaan siinä määrin ja sellaisen ajan kuin on ehdottoman
välttämätöntä. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 56 artiklan 2 kohdassa
tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
2.           Komissio
hyväksyy 56 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen
asianmukaisesti perustelluissa erittäin kiireellisissä tapauksissa, jotka
liittyvät 1 kohdassa tarkoitettuihin toimenpiteisiin, välittömästi
sovellettavia täytäntöönpanosäädöksiä.
2 LUKU
Toimivallan siirto ja täytäntöönpanosäännökset
55 artikla
Siirretyn säädösvallan käyttäminen
1.           Siirretään komissiolle valta
antaa delegoituja säädöksiä tässä artiklassa säädetyin edellytyksin.
2.           Siirretään tässä asetuksessa
tarkoitettu valta antaa delegoituja säädöksiä komissiolle määräämättömäksi
ajaksi tämän asetuksen voimaantulosta.
3.           Euroopan parlamentti tai
neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa tässä asetuksessa tarkoitetun
säädösvallan siirron. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan tuossa päätöksessä
mainittu säädösvallan siirto. Päätös tulee voimaan sitä päivää seuraavana
päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, tai
jonakin myöhempänä, päätöksessä mainittuna päivänä. Päätös ei vaikuta jo
voimassa olevien delegoitujen säädösten pätevyyteen.
4.           Heti kun komissio on antanut
delegoidun säädöksen, komissio antaa sen tiedoksi yhtäaikaisesti Euroopan
parlamentille ja neuvostolle.
5.           Tämän asetuksen nojalla
annettu delegoitu säädös tulee voimaan ainoastaan, jos Euroopan parlamentti tai
neuvosto ei ole kahden kuukauden kuluessa siitä, kun asianomainen säädös on
annettu tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle, ilmaissut vastustavansa
sitä tai jos sekä Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ennen mainitun
määräajan päättymistä ilmoittaneet komissiolle, että ne eivät vastusta
säädöstä. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa
jatketaan kahdella kuukaudella.
56 artikla
Komiteamenettely
1.           Komissiota avustaa suorien
tukien komitea. Tämä komitea on asetuksessa (EU) N:o 182/2011 tarkoitettu
komitea.
2.           Kun viitataan tähän kohtaan,
sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklaa.
3.           Kun
viitataan tähän kohtaan, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 8 artiklaa
yhdessä sen 5 artiklan kanssa.
3 LUKU
Siirtymä- ja loppusäännökset
57 artikla
Kumoamiset
1.           Kumotaan asetus (EY) N:o
637/2008.
Sitä sovelletaan
kuitenkin 31 päivään joulukuuta 2017 asti sellaisiin jäsenvaltioihin, jotka
ovat käyttäneet kyseisen asetuksen 4 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa
säädettyä vaihtoehtoa.
2.           Kumotaan asetus (EY) N:o
73/2009.
Rajoittamatta 3 kohdan
soveltamista viittauksia kumottuun asetukseen pidetään viittauksina tähän asetukseen
liitteessä VII olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
3.           Tässä asetuksessa tehtyjä
viittauksia asetuksiin (EY) N:o 73/2009 ja 1782/2003 pidetään viittauksina
kyseisiin asetuksiin sellaisina kuin ne olivat voimassa ennen niiden
kumoamista.
58 artikla
Siirtymäsäännökset
Jotta varmistettaisiin joustava siirtyminen
asetuksessa (EY) N:o 73/2009 säädetyistä järjestelyistä tässä asetuksessa
säädettyihin järjestelyihin, siirretään komissiolle valta antaa delegoituja
säädöksiä 55 artiklan mukaisesti tarvittavista toimenpiteistä viljelijöiden
saavutettujen oikeuksien ja oikeutettujen odotusten suojaamiseksi.
59 artikla
Voimaantulo
ja soveltaminen
Tämä asetus tulee voimaan [seitsemäntenä]
päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2014.
Asetuksen 14 artiklaa, 20 artiklan 5 kohtaa,
22 artiklan 6 kohtaa, 35 artiklan 1 kohtaa, 37 artiklan 1 kohtaa ja 39 artiklaa
sovelletaan tämän asetuksen voimaantulopäivästä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan
velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä
Euroopan parlamentin puolesta                    Neuvoston puolesta
Puhemies                                                       Puheenjohtaja
LIITE I
Tukijärjestelmien
luettelo
 Ala || Oikeusperusta || Huomautukset
 Perustuki || Tämän asetuksen III osaston 1 luku || Tuotannosta irrotettu tuki
 Tuki viljelijöille, jotka soveltavat ilmaston ja ympäristön kannalta suotuisia maatalouskäytäntöjä || Tämän asetuksen III osaston 2 luku || Tuotannosta irrotettu tuki
 Tuki viljelijöille alueilla, joilla on luonnonolosuhteista johtuvia rajoitteita || Tämän asetuksen III osaston 3 luku || Tuotannosta irrotettu tuki
 Tuki nuorille viljelijöille || Tämän asetuksen III osaston 4 luku || Tuotannosta irrotettu tuki
 Vapaaehtoinen tuotantosidonnainen tuki || Tämän asetuksen IV osaston 1 luku ||
 Puuvilla || Tämän asetuksen IV osaston 2 luku || Pinta-alatuki
 Tuki pienviljelijöille || Tämän asetuksen V osasto || Tuotannosta irrotettu tuki
 Posei || Asetuksen (EY) N:o 247/2006 III osasto || Suora tuki, joka liittyy ohjelmissa vahvistettuihin toimenpiteisiin
 Egeanmeren saaret || Asetuksen (EY) N:o 1405/2006 III luku || Suora tuki, joka liittyy ohjelmissa vahvistettuihin toimenpiteisiin
LIITE II
6 artiklassa tarkoitetut kansalliset enimmäismäärät
   ||   ||   ||   ||   ||   || (tuhatta euroa)
 Kalenterivuosi || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 ja sitä seuraava vuosi
 Belgia || 553 521 || 544 065 || 534 632 || 525 205 || 525 205 || 525 205
 Bulgaria || 655 661 || 737 164 || 810 525 || 812 106 || 812 106 || 812 106
 Tšekki || 892 698 || 891 875 || 891 059 || 890 229 || 890 229 || 890 229
 Tanska || 942 931 || 931 719 || 920 534 || 909 353 || 909 353 || 909 353
 Saksa || 5 275 876 || 5 236 176 || 5 196 585 || 5 156 970 || 5 156 970 || 5 156 970
 Viro || 108 781 || 117 453 || 126 110 || 134 749 || 134 749 || 134 749
 Irlanti || 1 240 652 || 1 239 027 || 1 237 413 || 1 235 779 || 1 235 779 || 1 235 779
 Kreikka || 2 099 920 || 2 071 481 || 2 043 111 || 2 014 751 || 2 014 751 || 2 014 751
 Espanja || 4 934 910 || 4 950 726 || 4 966 546 || 4 988 380 || 4 988 380 || 4 988 380
 Ranska || 7 732 611 || 7 694 854 || 7 657 219 || 7 619 511 || 7 619 511 || 7 619 511
 Italia || 4 023 865 || 3 963 007 || 3 902 289 || 3 841 609 || 3 841 609 || 3 841 609
 Kypros || 52 273 || 51 611 || 50 950 || 50 290 || 50 290 || 50 290
 Latvia || 163 261 || 181 594 || 199 895 || 218 159 || 218 159 || 218 159
 Liettua || 396 499 || 417 127 || 437 720 || 458 267 || 458 267 || 458 267
 Luxemburg || 34 313 || 34 250 || 34 187 || 34 123 || 34 123 || 34 123
 Unkari || 1 298 104 || 1 296 907 || 1 295 721 || 1 294 513 || 1 294 513 || 1 294 513
 Malta || 5 316 || 5 183 || 5 050 || 4 917 || 4 917 || 4 917
 Alankomaat || 806 975 || 792 131 || 777 320 || 762 521 || 762 521 || 762 521
 Itävalta || 707 503 || 706 850 || 706 204 || 705 546 || 705 546 || 705 546
 Puola || 3 038 969 || 3 066 519 || 3 094 039 || 3 121 451 || 3 121 451 || 3 121 451
 Portugali || 573 046 || 585 655 || 598 245 || 610 800 || 610 800 || 610 800
 Romania || 1 472 005 || 1 692 450 || 1 895 075 || 1 939 357 || 1 939 357 || 1 939 357
 Slovenia || 141 585 || 140 420 || 139 258 || 138 096 || 138 096 || 138 096
 Slovakia || 386 744 || 391 862 || 396 973 || 402 067 || 402 067 || 402 067
 Suomi || 533 932 || 534 315 || 534 700 || 535 075 || 535 075 || 535 075
 Ruotsi || 710 853 || 711 798 || 712 747 || 713 681 || 713 681 || 713 681
 Yhdistynyt kuningaskunta || 3 624 384 || 3 637 210 || 3 650 038 || 3 662 774 || 3 662 774 || 3 662 774
LIITE III
7 artiklassa tarkoitetut enimmäisnettomäärät
   ||   ||   ||   ||   ||   || (miljoonaa euroa)
   Kalenterivuosi   || 2014   || 2015   || 2016   || 2017   || 2018   || 2019 ja sitä seuraava vuosi
 Belgia || 553.5 || 544.1 || 534.6 || 525.2 || 525.2 || 525.2
 Bulgaria || 656.2 || 733.6 || 799.7 || 801.2 || 801.2 || 801.2
 Tšekki || 892.5 || 891.7 || 890.9 || 890.0 || 890.0 || 890.0
 Tanska || 942.8 || 931.6 || 920.4 || 909.3 || 909.3 || 909.3
 Saksa || 5 275.3 || 5 235.6 || 5 196.1 || 5 156.5 || 5 156.5 || 5 156.5
 Viro || 108.8 || 117.5 || 126.1 || 134.7 || 134.7 || 134.7
 Irlanti || 1 240.7 || 1 239.0 || 1 237.4 || 1 235.8 || 1 235.8 || 1 235.8
 Kreikka || 2 253.2 || 2 226.5 || 2 199.8 || 2 173.1 || 2 173.1 || 2 173.1
 Espanja || 4 978.9 || 4 994.4 || 5 010.0 || 5 031.4 || 5 031.4 || 5 031.4
 Ranska || 7 732.6 || 7 694.9 || 7 657.2 || 7 619.5 || 7 619.5 || 7 619.5
 Italia || 4 023.6 || 3 962.8 || 3 902.1 || 3 841.4 || 3 841.4 || 3 841.4
 Kypros || 52.3 || 51.6 || 51.0 || 50.3 || 50.3 || 50.3
 Latvia || 163.3 || 181.6 || 199.9 || 218.2 || 218.2 || 218.2
 Liettua || 396.5 || 417.0 || 437.6 || 458.1 || 458.1 || 458.1
 Luxemburg || 34.3 || 34.2 || 34.2 || 34.1 || 34.1 || 34.1
 Unkari || 1 289.2 || 1 288.0 || 1 286.8 || 1 285.7 || 1 285.7 || 1 285.7
 Malta || 5.3 || 5.2 || 5.0 || 4.9 || 4.9 || 4.9
 Alankomaat || 807.0 || 792.1 || 777.3 || 762.5 || 762.5 || 762.5
 Itävalta || 707.5 || 706.9 || 706.2 || 705.5 || 705.5 || 705.5
 Puola || 3 038.9 || 3 066.4 || 3 093.9 || 3 121.4 || 3 121.4 || 3 121.4
 Portugali || 573.2 || 585.8 || 598.4 || 611.0 || 611.0 || 611.0
 Romania || 1 468.0 || 1 684.0 || 1 880.9 || 1 924.0 || 1 924.0 || 1 924.0
 Slovenia || 141.6 || 140.4 || 139.3 || 138.1 || 138.1 || 138.1
 Slovakia || 384.4 || 389.5 || 394.5 || 399.4 || 399.4 || 399.4
 Suomi || 533.9 || 534.3 || 534.7 || 535.1 || 535.1 || 535.1
 Ruotsi || 710.9 || 711.8 || 712.7 || 713.7 || 713.7 || 713.7
 Yhdistynyt kuningaskunta || 3 534.9 || 3 547.1 || 3 559.2 || 3 571.3 || 3 571.3 || 3 571.3
LIITE IV
10 artiklan 1 kohdan
mukaisesti sovellettavat kertoimet
 Jäsenvaltio || Euromääräinen kynnys (10 artiklan 1 kohdan a alakohta) || Hehtaarimääräinen kynnys (10 artiklan 1 kohdan b alakohta)
 Belgia || 400 ||                                 2
 Bulgaria || 200 ||                                 0,5
 Tšekki || 200 ||                                 5
 Tanska || 300 ||                                 5
 Saksa || 300 ||                                 4
 Viro || 100 ||                                 3
 Irlanti || 200 ||                                 3
 Kreikka || 400 ||                                 0,4
 Espanja || 300 ||                                 2
 Ranska || 300 ||                                 4
 Italia || 400 ||                                 0,5
 Kypros || 300 ||                                 0,3
 Latvia || 100 ||                                 1
 Liettua || 100 ||                                 1
 Luxemburg || 300 ||                                 4
 Unkari || 200 ||                                 0,3
 Malta || 500 ||                                 0,1
 Alankomaat || 500 ||                                 2
 Itävalta || 200 ||                                 2
 Puola || 200 ||                                 0,5
 Portugali || 200 ||                                 0,3
 Romania || 200 ||                                 0,3
 Slovenia || 300 ||                                 0,3
 Slovakia || 200 ||                                 2
 Suomi || 200 ||                                 3
 Ruotsi || 200 ||                                 4
 Yhdistynyt kuningaskunta || 200 ||                                 5
LIITE V
16 ja 17 artiklassa tarkoitetut
Bulgariaan ja Romaniaan sovellettavat rahoitusta koskevat säännökset
A.        Määrät 16 artiklassa
tarkoitettujen tukien kansallisten enimmäismäärien laskentaa varten:
(tuhatta
euroa)
   || 2014 || 2015
 Bulgaria || 805 847 || 808 188
 Romania || 1 802 977 || 1 849 068
B.         17 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu
perustukijärjestelmää täydentävien kansallisten suorien tukien kokonaismäärä:
(tuhatta
euroa)
   || 2014 || 2015
 Bulgaria || 150 186 || 71 024
 Romania || 330 971 || 156 618
C.        17 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu
puuvillan lajikohtaista tukea täydentävien kansallisten suorien tukien
kokonaismäärä:
(euroa)
   || 2014 || 2015
 Bulgaria || 556 523 || 295 687
LIITE VI
36 artiklan 5 kohdan
mukaisesti sovellettava maatilan keskimääräinen koko
 Jäsenvaltio || Maatilan keskimääräinen koko (hehtaaria)
 Belgia || 29
 Bulgaria || 6
 Tšekki || 89
 Tanska || 60
 Saksa || 46
 Viro || 39
 Irlanti || 32
 Kreikka || 5
 Espanja || 24
 Ranska || 52
 Italia || 8
 Kypros || 4
 Latvia || 16
 Liettua || 12
 Luxemburg || 57
 Unkari || 7
 Malta || 1
 Alankomaat || 25
 Itävalta || 19
 Puola || 6
 Portugali || 13
 Romania || 3
 Slovenia || 6
 Slovakia || 28
 Suomi || 34
 Ruotsi || 43
 Yhdistynyt kuningaskunta || 54
LIITE VII
VASTAAVUUSTAULUKKO
 Asetus (EY) N:o 73/2009 || Tämä asetus || Asetus (EU) N:o [HZR]
 1 artikla || 1 artikla || -
 - || 2 artikla || -
 2 artikla || 4 artikla || -
 - || 5 artiklan 2 kohta || -
 3 artikla || 5 artikla || -
 4 artiklan 1 kohta || - || 91 artikla
 4 artiklan 2 kohta || - || 95 artikla
 5 artikla || - || 93 artikla
 6 artiklan 1 kohta || - || 94 artikla
 6 artiklan 2 kohta || - || -
 7 artikla || - || -
 8 artiklan 1 ja 2 kohta || 7 artiklan 1 ja 3 kohta || -
 - || 7 artiklan 2 kohta || -
 9 artikla || - || -
 10 artikla || - || -
 11 artiklan 1 ja 2 kohta || - || 25 artiklan 1 ja 2 kohta
 - || 8 artikla || -
 12 artiklan 1 ja 2 kohta || - || 12 artikla
 12 artiklan 3 kohta || - || 14 artikla
 12 artiklan 4 kohta || - || -
 13 artikla || - || 13 artiklan 2 kohta
 14 artikla || - || 68 artikla
 15 artikla || - || 69 artikla
 16 artikla || - || 70 artikla
 17 artikla || - || 71 artikla
 18 artikla || - || 72 artikla
 19 artikla || - || 73 artikla
 20 artikla || - || 75 artikla
 21 artikla || - || 75 artiklan 4 kohta
 22 artikla || - || 96 artikla
 23 artikla || - || 97 artikla
 24 artikla || - || 99 artikla
 25 artikla || - || 100 artikla
 26 artikla || - || 63 artikla
 27 artiklan 1 kohta || - || 102 artiklan 3 kohta
 27 artiklan 2 kohta || - || 49 artikla
 27 artiklan 3 kohta || - || 69 artiklan 3 kohta
 - || 9 artikla || -
 28 artiklan 1 ja 2 kohta || 10 artiklan 1, 3 ja 4 kohta || -
 - || 10 artiklan 2 kohta || -
 28 artiklan 3 kohta || 23 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohta || -
 - || 23 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohta sekä c ja d alakohta || -
 - || 11 artikla || -
 29 artikla || - || 76 artikla
 30 artikla || - || 62 artikla
 31 artikla || - || 2 artiklan 2 kohta
 32 artikla || 15 artikla || -
 33 artiklan 1 kohta || 18 artiklan 1 kohta || -
 - || 18 artiklan 2 kohta || -
 34 artiklan 1 ja 2 kohta || 25 artiklan 1 ja 2 kohta || -
 35 artikla || 26 artikla || -
 36 artikla || - || -
 37 artikla || 12 artikla || -
 - || 14 artikla || -
 38 artikla || - || -
 39 artiklan 1 kohta || 25 artiklan 3 kohta || -
 40 artiklan 1 kohta || 6 artiklan 1 kohta || -
 40 artiklan 2 kohta || 19 artiklan 3 kohta || -
 41 artiklan 1 kohta || 23 artiklan 1 kohta || -
 41 artiklan 2 kohta || 23 artiklan 3 ja 4 kohta || -
 41 artiklan 3 kohta || 23 artiklan 5 kohdan a alakohta || -
 41 artiklan 5 kohta || 23 artiklan 5 kohdan b alakohta || -
 - || 23 artiklan 2, 6 ja 7 kohta || -
 41 artiklan 6 kohta || 22 artiklan 4 kohta || -
 42 artikla || 24 artiklan 1 kohdan b alakohta || -
 43 artiklan 1 ja 2 kohta || 25 artiklan 1 ja 2 kohta || -
 43 artiklan 3 kohta || - || -
 44 artikla || - || -
 45 artikla || - || -
 - || - || -
 - || 19 artiklan 1 ja 2 kohta || -
 46 artiklan 1–4 kohta || 20 artiklan 1–4 kohta || -
 46 artiklan 5 kohta || - || -
 - || 21 artikla ||
 47 artiklan 1 kohta || - || -
 47 artiklan 2 kohta || 22 artiklan 1 kohta, alueellinen soveltaminen || -
 - || 22 artiklan 1 kohta, kansallinen soveltaminen || -
 - || 22 artiklan 2, 3, 5, 6 ja 7 kohta || -
 48 artikla || - || -
 49 artikla || - || -
 50 artikla || - || -
 51 artikla || - || -
 52 artikla || - || -
 53 artikla || - || -
 54 artikla || - || -
 55 artikla || - || -
 56 artikla || - || -
 57 artikla || - || -
 58 artikla || - || -
 59 artikla || - || -
 60 artikla || - || -
 61 artikla || - || -
 62 artikla || - || -
 63 artikla || - || -
 64 artikla || - || -
 65 artikla || - || -
 66 artikla || - || -
 67 artikla || - || -
 68 artikla || - || -
 69 artikla || - || -
 70 artikla || - || -
 71 artikla || - || -
 72 artikla || - || -
 73 artikla || - || -
 74 artikla || - || -
 75 artikla || - || -
 76 artikla || - || -
 77 artikla || - || -
 78 artikla || - || -
 79 artikla || - || -
 80 artikla || - || -
 81 artikla || - || -
 82 artikla || - || -
 83 artikla || - || -
 84 artikla || - || -
 85 artikla || - || -
 86 artikla || - || -
 87 artikla || - || -
 88 artikla || 42 artikla || -
 89 artikla || 43 artikla || -
 90 artikla || 44 artikla || -
 91 artikla || 45 artikla || -
 92 artikla || 46 artikla || -
 93 artikla || - || -
 94 artikla || - || -
 95 artikla || - || -
 96 artikla || - || -
 97 artikla || - || -
 98 artikla || - || -
 99 artikla || - || -
 100 artikla || - || -
 101 artikla || - || -
 102 artikla || - || -
 103 artikla || - || -
 104 artikla || - || -
 105 artikla || - || -
 106 artikla || - || -
 107 artikla || - || -
 108 artikla || - || -
 109 artikla || - || -
 110 artikla || - || -
 111 artikla || - || -
 112 artikla || - || -
 113 artikla || - || -
 114 artikla || - || -
 115 artikla || - || -
 116 artikla || - || -
 117 artikla || - || -
 118 artikla || - || -
 119 artikla || - || -
 120 artikla || - || -
 121 artikla || 16 artikla || -
 122 artikla || - || -
 123 artikla || - || -
 124 artikla || - || -
 124 artiklan 6 kohta || - || 98 artikla
 125 artikla || - || -
 126 artikla || - || -
 127 artikla || - || -
 128 artikla || - || -
 129 artikla || - || -
 130 artikla || - || -
 131 artikla || - || -
 132 artikla || 17 artikla || -
 133 artikla || - || -
 - || 28 artikla || -
 - || 29 artikla || -
 - || 20 artikla || -
 - || 31 artikla || -
 - || 32 artikla || -
 - || 33 artikla || -
 - || 34 artikla || -
 - || 35 artikla || -
 - || 36 artikla || -
 - || 37 artikla || -
 - || 47 artikla || -
 - || 48 artikla || -
 - || 49 artikla || -
 - || 50 artikla || -
 - || 51 artikla || -
 134 artikla || - || -
 135 artikla || - || -
 136 artikla || - || -
 - || 52 artikla || -
 137 artikla || - || -
 138 artikla || 3 artikla || -
 139 artikla || 13 artikla || -
 140 artikla || 53 artikla || -
 141 artikla || 56 artikla || -
 142 artikla || 55 artikla || -
 142 artiklan r alakohta || 54 artikla || -
 143 artikla || - || -
 144 artikla || - || -
 145 artikla || - || -
 146 artikla || 55 artikla || -
 146 a artikla || - || -
 147 artikla || 56 artikla || -
 148 artikla || - || -
 149 artikla || 57 artikla || -
SÄÄDÖSEHDOTUKSEEN
LIITTYVÄ RAHOITUSSELVITYS

1.
PERUSTIEDOT EHDOTUKSESTA/ALOITTEESTA
1.1.
Ehdotuksen/aloitteen nimi

-        Ehdotus
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi yhteisen maatalouspolitiikan
tukijärjestelmissä viljelijöille myönnettäviä suoria tukia koskevista
säännöistä;
-        Ehdotus
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi maataloustuotteiden yhteisestä
markkinajärjestelystä (YMJ-asetus);
-        Ehdotus
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi Euroopan maaseudun kehittämisen
maatalousrahaston (maaseuturahasto) tuesta maaseudun kehittämiseen;
-        Ehdotus
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi yhteisen maatalouspolitiikan
rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta;
-        Ehdotus
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi neuvoston asetuksen (EY) N:o
73/2009 muuttamisesta viljelijöille vuonna 2013 myönnettävien suorien tukien
soveltamisen osalta;
-        Ehdotus
neuvoston asetukseksi maataloustuotteiden yhteiseen markkinajärjestelyyn
liittyvien tiettyjen tukien ja vientitukien vahvistamista koskevien
toimenpiteiden määrittämisestä;
-        Ehdotus
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi neuvoston asetuksen (EY) N:o
1234/2007 muuttamisesta tilatukijärjestelmän ja viininviljelijöille
myönnettävän tuen osalta.

1.2.
Toimintalohko(t) toimintoperusteisessa johtamis- ja
budjetointijärjestelmässä (ABM/ABB)[28]

Toimintalohko
Otsakkeen 2 osasto 05

1.3.
Ehdotuksen/aloitteen luonne (YMP:tä koskeva
lainsäädäntökehys vuoden 2013 jälkeen)

x Ehdotus/aloite liittyy uuteen toimeen.
¨ Ehdotus/aloite
liittyy uuteen toimeen, joka perustuu pilottihankkeeseen tai
valmistelutoimeen.[29]
x Ehdotus/aloite liittyy käynnissä olevan
toimen jatkamiseen.
x Ehdotus/aloite liittyy toimeen, joka on
suunnattu uudelleen.

1.4.
Tavoitteet
1.4.1.
Komission monivuotinen strateginen tavoite
(monivuotiset strategiset tavoitteet), jonka (joiden) saavuttamista
ehdotus/aloite tukee

Jotta
edistettäisiin resurssitehokkuutta, jonka ansiosta voitaisiin saavuttaa EU:n
maatalouden ja maaseudun kehittämisen älykäs, kestävä ja osallistava kasvu
Eurooppa 2020 ‑strategian mukaisesti, YMP:n tavoitteita ovat
-
elinkelpoinen ruoan tuotanto;
-
luonnonvarojen kestävä hoito ja ilmastotoimet;
-
tasapainoinen aluekehitys.

1.4.2.
Erityistavoite (erityistavoitteet) sekä toiminto
(toiminnot) toimintoperusteisessa johtamis- ja budjetointijärjestelmässä

Erityistavoitteet toimintalohkossa 05:
Erityistavoite nro 1:
Tuottaa
julkisia ympäristöhyödykkeitä
Erityistavoite nro 2:
Kompensoida
tuotannon vaikeutta alueilla, joilla on tiettyjä luonnonolosuhteista johtuvia
rajoitteita
Erityistavoite nro 3:
Toteuttaa
toimia ilmastonmuutoksen hillitsemiseksi ja ilmastonmuutokseen sopeutumiseksi
Erityistavoite nro 4:
Hoitaa
EU:n varoja (YMP) korkeimpien varainhoidon vaatimusten mukaisesti
Erityistavoite ABB:ssä 05 02 - Maatalousmarkkinoiden interventiot:
Erityistavoite nro 5:
Parantaa
maatalousalan kilpailukykyä ja lisätä sen arvo-osuutta elintarvikeketjussa
Erityistavoite ABB:ssä 05 03 - Suorat tuet:
Erityistavoite nro 6:
Myötävaikuttaa
maataloustuloon ja rajoittaa sen vaihtelua
Erityistavoitteet ABB:ssä 05 04 – Maaseudun kehittäminen:
Erityistavoite nro 7:
Edistää
vihreää kasvua innovoinnilla
Erityistavoite nro 8:
Tukea
maaseudun työllisyyttä ja maaseutualueiden yhteiskuntarakenteen säilymistä
Erityistavoite nro 9:
Parantaa
maaseudun elinkeinoelämää ja edistää monipuolistumista
Erityistavoite nro 10:
Mahdollistaa
maatalousjärjestelmien rakenteellinen moninaisuus

1.4.3.
Odotettavissa olevat tulokset ja vaikutukset

Tässä
vaiheessa ei ole mahdollista asettaa vaikutusindikaattoreille määrällisiä
tavoitteita. Vaikka politiikka voi ohjata tiettyyn
suuntaan, tällaisilla indikaattoreilla mitattavat laaja-alaiset taloudelliset,
sosiaaliset ja ympäristölliset vaikutukset riippuvat lopulta myös erilaisista
ulkoisista tekijöistä, jotka ovat viimeaikaisten kokemusten perusteella
muuttuneet merkittäviksi ja ennalta arvaamattomiksi. Lisäanalyysi on käynnissä,
ja sen on määrä valmistua vuoden 2013 jälkeiselle kaudelle.
Jäsenvaltioilla
on suorien tukien suhteen mahdollisuus päättää rajoitetusti suorien
tukijärjestelmien tiettyjen osien täytäntöönpanosta.
Maaseudun
kehittämisen alalla odotettavissa olevat tulokset ja vaikutukset riippuvat
maaseudun kehittämisohjelmista, jotka jäsenvaltiot toimittavat komissiolle. Jäsenvaltioita pyydetään asettamaan ohjelmissaan tavoitteita.

1.4.4.
Tulos- ja vaikutusindikaattorit

Ehdotuksissa
esitetään yhteisen seuranta- ja arviointikehyksen luomista yhteisen
maatalouspolitiikan saavutusten mittaamiseksi. Kehys pitää
sisällään kaikki välineet, jotka liittyvät YMP:n toimenpiteiden ja erityisesti
suorien tukien, markkinatoimenpiteiden, maaseudun kehittämistoimenpiteiden ja
täydentävien ehtojen soveltamisen seurantaan ja arviointiin.
Näiden
YMP:n toimenpiteiden vaikutusta mitataan suhteessa seuraaviin tavoitteisiin:
a)       elinkelpoinen ruoan tuotanto, jossa keskitytään maataloustuloon,
maatalouden tuottavuuteen ja hintatason vakauteen;
b)       luonnonvarojen kestävä hoito ja ilmastotoimet, jossa keskitytään
kasvihuonekaasupäästöihin, luonnon monimuotoisuuteen, maaperään ja veteen;
c)       tasapainoinen aluekehitys, jossa keskitytään maaseudun
työllisyyteen ja kasvuun sekä köyhyyteen maaseutualueilla.
Komissio
määrittelee täytäntöönpanosäädöksillä indikaattorit näitä tavoitteita ja
alueita varten.
Lisäksi
maaseudun kehittämisen alalle ehdotetaan vahvempaa yhteistä seuranta- ja
arviointijärjestelmää. Järjestelmän tavoitteena on a)
osoittaa maaseudun kehittämispolitiikan edistyminen ja saavutukset sekä
arvioida maaseudun kehittämispolitiikkaan liittyvien toimien vaikutusta,
vaikuttavuutta, tehokkuutta ja tarkoituksenmukaisuutta, b)    edistää paremmin
kohdennetun tuen myöntämistä maaseudun kehittämiseen ja c) tukea seurantaan ja
arviointiin liittyvää yleistä oppimisprosessia. Komissio vahvistaa
täytäntöönpanosäädöksellä luettelon poliittisiin prioriteetteihin liittyvistä
yhteisistä indikaattoreista.

1.5.
Ehdotuksen/aloitteen perustelut
1.5.1.
Tarpeet, joihin ehdotuksella/aloitteella vastataan
lyhyellä tai pitkällä aikavälillä

Jotta
voidaan saavuttaa YMP:n monivuotiset strategiset tavoitteet, jotka on siirretty
suoraan Euroopan maaseutualueita koskevasta Eurooppa 2020 ‑strategiasta, sekä
täyttää asiaa koskevat perussopimuksen vaatimukset, ehdotuksilla pyritään
vahvistamaan yhteisen maatalouspolitiikan lainsäädäntökehys vuoden 2013
jälkeiseksi kaudeksi.

1.5.2.
EU:n osallistumisesta saatava lisäarvo

Tuleva
yhteinen maatalouspolitiikka ei palvele vain yhtä pientä, joskin tärkeää, EU:n
talouden osaa, vaan se on strategisesti tärkeä politiikan ala myös
elintarviketurvan, ympäristön ja alueellisen tasapainon näkökulmasta. Aidosti yhteisenä politiikkana YMP hyödyntää rajallisia budjettivaroja
mahdollisimman tehokkaasti kestävän maatalouden säilyttämiseksi EU:n koko
alueella, ilmastonmuutoksen kaltaisten tärkeiden rajatylittävien kysymysten
käsittelemiseksi ja jäsenvaltioiden keskinäisen yhteisvastuun vahvistamiseksi.
Kuten
komission tiedonannossa ”Eurooppa 2020 ‑strategiaa koskeva talousarvio”[30]
todetaan, YMP on eurooppalaista politiikkaa aidoimmillaan.
Jäsenvaltiot yhdistävät resurssinsa, ja tuloksena on yksi ainoa eurooppalainen
maatalouspolitiikka ja eurooppalainen maatalousbudjetti 27 erillisen politiikan
ja budjetin sijaan. Tämä tarkoittaa luonnollisestikin sitä, että YMP:n osuus
EU:n talousarviosta on huomattava. Se on silti tehokkaampi ja taloudellisempi
toimintapa kuin kansalliset, keskenään koordinoimattomat toimintatavat.

1.5.3.
Vastaavista toimista saadut kokemukset

Nykyisen
politiikkakehyksen arvioinnin, sidosryhmien laajan kuulemisen sekä tulevia
haasteita ja tarpeita koskevan analyysin pohjalta on laadittu kattava
vaikutusten arviointi. Lisää yksityiskohtaisia tietoja
löytyy lainsäädäntöehdotuksiin liitetyistä vaikutusten arvioinneista sekä
perusteluista.

1.5.4.
Yhteensopivuus muiden kyseeseen tulevien välineiden
kanssa ja mahdolliset synergiaedut

Lainsäädäntöehdotukset,
joita tämä rahoitusselvitys koskee, olisi nähtävä osana laajempaa
kokonaisuutta, joka koostuu yhdestä puiteasetuksesta ja yhteisen
strategiakehyksen rahastoja (maaseuturahasto, EAKR, ESR, koheesiorahasto ja
Euroopan meri- ja kalatalousrahasto) koskevista yhteisistä säännöistä. Kyseisen puiteasetuksen myötävaikutuksella hallinnollinen kuormitus
kevenee merkittävästi, EU:n varoja käytetään tehokkaasti ja menettelyjä
yksinkertaistetaan. Lisäksi se tarjoaa pohjan uusille käsitteille, joita ovat
kaikkien edellä mainittujen rahastojen yhteinen strategiakehys ja tulevat
kumppanuussopimukset, jotka niin ikään kattavat nämä rahastot.
Myöhemmin
luotavalla yhteisellä strategiakehyksellä muunnetaan Eurooppa 2020 ‑strategian
tavoitteet ja prioriteetit maaseuturahaston sekä EAKR:n, ESR:n,
koheesiorahaston ja Euroopan meri- ja kalatalousrahaston prioriteeteiksi, mikä
takaa rahastojen yhdennetyn käytön yhteisten tavoitteiden saavuttamiseksi.
Yhteisellä
strategiakehyksellä vahvistetaan myös mekanismit toiminnan koordinoimiseksi
muiden asiaa koskevien unionin politiikkojen ja välineiden kanssa.
Yhteisen
maatalouspolitiikan alalla saadaan merkittäviä synergia- ja
yksinkertaistamisvaikutuksia, kun YMP:n ensimmäisen (maataloustukirahasto) ja
toisen (maaseuturahasto) pilarin hallinnointi- ja valvontasääntöjä
yhdenmukaistetaan. Maataloustukirahaston ja
maaseuturahaston välinen vahva yhteys ja jäsenvaltioissa jo käytössä olevat
rakenteet olisi säilytettävä ennallaan.

1.6.
Toiminnan ja sen rahoitusvaikutusten kesto

x Ehdotuksen/aloitteen mukaisen toiminnan kesto
on rajattu (suoria tukijärjestelmiä, maaseudun kehittämistä ja siirtymäkauden
asetuksia koskevien luonnosten osalta)
–
x   Ehdotuksen/aloitteen
mukainen toiminta alkaa 1.1.2014 ja päättyy 31.12.2020
–
x   Rahoitusvaikutukset
seuraavaksi monivuotisen rahoituskehyksen kaudeksi. Maaseudun kehittämisen
osalta vaikutukset maksuihin vuoteen 2023 saakka.
x Ehdotuksen/aloitteen mukaisen toiminnan
kestoa ei ole rajattu (YMJ-asetusta ja horisontaalista asetusta koskevien
luonnosten osalta)
–
Täytäntöönpano vuodesta 2014.

1.7.
Hallinnointitapa (hallinnointitavat)[31]

x komissio hallinnoi suoraan keskitetysti
¨ välillinen keskitetty hallinnointi, jossa täytäntöönpanotehtäviä on siirretty
–
¨  toimeenpanovirastoille
–
¨  yhteisöjen perustamille elimille[32]
–
¨  kansallisille julkisoikeudellisille elimille tai julkisen palvelun
tehtäviä hoitaville elimille
–
¨  henkilöille, joille on annettu tehtäväksi toteuttaa Euroopan
unionista tehdyn sopimuksen V osaston mukaisia erityistoimia ja jotka nimetään
varainhoitoasetuksen 49 artiklan mukaisessa perussäädöksessä
x hallinnointi yhteistyössä jäsenvaltioiden
kanssa
¨ hajautettu hallinnointi yhteistyössä kolmansien maiden kanssa
¨ hallinnointi yhteistyössä kansainvälisten järjestöjen kanssa (tarkennettava)
Huomautukset:
Ei merkittävää
muutosta nykytilanteeseen verrattuna, sillä suurinta osaa YMP:n uudistusta
koskeviin lainsäädäntöehdotuksiin liittyvistä menoista hallinnoidaan
yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa. Komissio hallinnoi
kuitenkin edelleen suoraan keskitetysti hyvin pientä osaa menoista.

2.
HALLINNOINTI
2.1.
Seuranta- ja raportointisäännöt

YMP:n
seurannan ja arvioinnin osalta komissio esittää Euroopan parlamentille ja
neuvostolle joka neljäs vuosi kertomuksen. Ensimmäinen
kertomus on määrä esittää viimeistään vuoden 2017 lopussa.
Tätä
täydennetään erityisillä säännöksillä kaikilla YMP:n aloilla, joilla
sovelletaan monia perusteellisia täytäntöönpanosäännöissä täsmennettäviä
raportointi- ja ilmoitusvaatimuksia.
Maaseudun
kehittämisen alalla annetaan myös ohjelmatasolla sovellettavia
seurantasääntöjä, jotka mukautetaan muihin rahastoihin ja yhdistetään
ennakkoarviointeihin, jatkuviin arviointeihin ja jälkiarviointeihin.

2.2.
Hallinnointi- ja valvontajärjestelmä
2.2.1.
Todetut riskit

Yli
seitsemän miljoonaa yhteisen maatalouspolitiikan tuensaajaa saa tukea monista
eri tukijärjestelmistä, joista jokaisella on yksityiskohtaiset ja joskus
monimutkaiset tukikelpoisuusperusteet.
Virheiden
osuuden vähentymistä yhteisen maatalouspolitiikan alalla voidaan pitää jo
jatkuvana kehityssuuntauksena. Viime aikoina 2 prosentin
tuntumassa pysytellyt virhetaso vahvistaakin arvion edellisten vuosien
myönteisestä yleiskehityksestä. Tarkoituksena on jatkaa pyrkimyksiä alle 2
prosentin virhetason saavuttamiseksi.

2.2.2.
Valvontamenetelmä(t)

Lainsäädäntöpaketissa,
erityisesti ehdotuksessa yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta,
hallinnoinnista ja seurannasta annettavaksi asetukseksi, pidetään tavoitteena
säilyttää nykyinen asetuksella (EY) N:o 1290/2005 käyttöön otettu järjestelmä
ja vahvistaa sitä. Siinä säädetään jäsenvaltioiden tasolla
käyttöön otettavasta pakollisesta hallintorakenteesta, jossa painopiste on
hyväksytyissä maksajavirastoissa, jotka vastaavat lopullisen tuensaajan tasolla
2.3 kohdassa esitettyjen periaatteiden mukaisesti toteutettavista
tarkastuksista. Kunkin maksajaviraston päällikön on toimitettava vuotuinen
tarkastuslausuma, joka koskee tilien täydellisyyttä, täsmällisyyttä ja
todenperäisyyttä, sisäisten valvontajärjestelmien moitteetonta toimintaa sekä
tilien perustana olevien toimien laillisuutta ja asianmukaisuutta. Riippumattoman
tarkastuselimen edellytetään antavan lausuntonsa näistä kaikista kolmesta osatekijästä.
Komissio
jatkaa maatalousmenojen tarkastamista käyttäen riskeihin perustuvaa
lähestymistapaa varmistaakseen, että sen tarkastukset kohdennetaan suurimman
riskin aloille. Jos näissä tarkastuksissa havaitaan, että
menoja on syntynyt unionin sääntöjen vastaisesti, komissio jättää asianomaiset
määrät unionin rahoituksen ulkopuolelle sääntöjenmukaisuuden tarkastamisen
järjestelmän mukaisesti.
Lainsäädäntöehdotuksiin
liitetyn vaikutusten arvioinnin liitteessä 8 esitetään yksityiskohtainen
analyysi tarkastusten kustannuksista.

2.3.
Toimenpiteet petosten ja sääntöjenvastaisuuksien
ehkäisemiseksi

Lainsäädäntöpaketissa,
erityisesti ehdotuksessa yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta,
hallinnoinnista ja seurannasta annettavaksi asetukseksi, pidetään tavoitteena
säilyttää nykyiset yksityiskohtaiset, maksajavirastojen soveltamat valvonta- ja
seuraamusjärjestelmät, jotka perustuvat kutakin tukijärjestelmää varten
luotuihin yhteisiin peruspiirteisiin ja erityissääntöihin, sekä vahvistaa
niitä. Järjestelmissä säädetään yleensä tukihakemusten
kattavista 100-prosenttisista hallinnollisista tarkastuksista, muiden
tietokantojen kanssa tehtävistä ristiintarkastuksista silloin, kun niitä
pidetään asianmukaisina, sekä tiettyä tukiennakoihin liittyvien toimien
vähimmäismäärää koskevista paikalla tehtävistä tarkastuksista riippuen
kyseiseen järjestelmään liittyvästä riskistä. Jos näissä paikalla tehtävissä
tarkastuksissa havaitaan suuri määrä sääntöjenvastaisuuksia, on tehtävä
lisätarkastuksia. Tältä osin selkeästi tärkein järjestelmä on yhdennetty
hallinto- ja valvontajärjestelmä, joka kattoi varainhoitovuonna 2010 noin 80
prosenttia maataloustukirahaston ja maaseuturahaston kokonaismenoista. Komissiolla
on valta sallia paikalla tehtävien tarkastusten vähentämisen jäsenvaltioissa,
joissa on asianmukaisesti toimivat valvontajärjestelmät ja pieni
virhemarginaali.
Lisäksi
paketissa asetetaan tavoitteeksi, että jäsenvaltiot ehkäisevät, havaitsevat ja
oikaisevat sääntöjenvastaisuudet ja petokset, määräävät unionin tai
kansallisessa lainsäädännössä vahvistettuja tehokkaita, varoittavia ja
oikeasuhtaisia seuraamuksia ja perivät takaisin sääntöjenvastaisesti suoritetut
maksut korkoineen. Siinä esitetään sääntöjenvastaisiin
maksuihin sovellettavaa automaattista tilien tarkastamis- ja hyväksymisjärjestelmää,
jonka mukaan asianomaisen jäsenvaltion on vastattava takaisin perimättä
jääneistä määristä, jos perintää ei ole toteutettu neljän vuoden kuluessa
perintäpyynnön päivästä tai kahdeksan vuoden kuluessa oikeuskäsittelyn
tapauksessa. Tämä järjestelmä luo jäsenvaltioille voimakkaan kannustimen periä
sääntöjenvastaiset maksut takaisin mahdollisimman nopeasti.

3.
EHDOTUKSEN/ALOITTEEN ARVIOIDUT RAHOITUSVAIKUTUKSET

Tässä rahoitusselvityksessä esitetyt määrät
ilmoitetaan käypinä hintoina ja sitoumuksina,
Jäljempänä olevissa taulukoissa lueteltujen
lainsäädäntöehdotuksista johtuvien muutosten lisäksi lainsäädäntöehdotukset
edellyttävät muitakin muutoksia, joilla ei ole taloudellista vaikutusta.
Rahoituskurin soveltamista ei voida tässä
vaiheessa sulkea pois minkään vuoden osalta kaudella 2014–2020. Tämä ei kuitenkaan riipu itse uudistusehdotuksista vaan muista
tekijöistä, kuten suorien tukien toteutuksesta tai maatalousmarkkinoiden
tulevaisuuden kehityksestä.
Siirtymäkautta koskevassa ehdotuksessa esitetyt
suorien tukien nettoenimmäismäärät, jotka olisi ulotettava vuoteen 2014
(kalenterivuosi 2013), ovat suuremmat kuin jäljempänä olevissa taulukoissa
ilmoitetut, suoriin tukiin myönnettävät määrät. Tämän
ehdotuksen tarkoituksena on varmistaa nykyisen lainsäädännön soveltamisen
jatkaminen tilanteessa, jossa kaikki muut osat säilyisivät muuttumattomina,
sulkematta kuitenkaan pois rahoituskurimekanismin soveltamistarpeen
mahdollisuutta.
Uudistusehdotukset sisältävät säännöksiä, joilla
jäsenvaltioille annetaan tietty joustovara suorien tukien tai maaseudun
kehittämistuen myöntämisen suhteen. Jos jäsenvaltiot
päättävät hyödyntää kyseistä joustovaraa, tällä on myönnettyihin rahamääriin
taloudellisia seurauksia, joita ei voida tässä vaiheessa määrittää.
Tässä rahoitusselvityksessä ei oteta huomioon
kriisivarauksen mahdollista käyttöä. Olisi korostettava,
että markkinoihin liittyvien menojen osalta huomioon otetut määrät eivät
millään alalla perustu julkisiin interventio-ostoihin tai kriisitilanteeseen
liittyviin muihin toimenpiteisiin.

3.1.
Kyseeseen tulevat monivuotisen rahoituskehyksen
otsakkeet ja menopuolen budjettikohdat

Taulukko 1: YMP:hen
myönnettävät määrät, mukaan lukien monivuotista rahoituskehystä koskevassa
ehdotuksessa ja YMP:n uudistusehdotuksissa esitetyt täydentävät määrät
miljoonaa euroa (käypinä hintoina)
 Varainhoitovuosi || 2013 || 2013 mukau-tettuna (1) || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || 2014-2020 YHTEEN-SÄ
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Monivuotisen rahoituskehyksen sisällä ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Otsake 2 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Suorat tuet ja markkinoihin liittyvät menot (2) (3) (4) || 44 939 || 45 304 || 44 830 || 45 054 || 45 299 || 45 519 || 45 508 || 45 497 || 45 485 || 317 193
 Arvioidut käyttötarkoitukseensa sidotut tulot || 672 || 672 || 672 || 672 || 672 || 672 || 672 || 672 || 672 || 4 704
 P1 Suorat tuet ja markkinoihin liittyvät menot (mukaan lukien käyttötarkoitukseensa sidotut tulot) || 45 611 || 45 976 || 45 502 || 45 726 || 45 971 || 46 191 || 46 180 || 46 169 || 46 157 || 321 897
 P2 Maaseudun kehittäminen (4) || 14 817 || 14 451 || 14 451 || 14 451 || 14 451 || 14 451 || 14 451 || 14 451 || 14 451 || 101 157
 Yhteensä || 60 428 || 60 428 || 59 953 || 60 177 || 60 423 || 60 642 || 60 631 || 60 620 || 60 608 || 423 054
 Otsake 1 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Yhteinen strategiakehys: maataloustutkimus ja innovointi || N.A. || N.A. || 682 || 696 || 710 || 724 || 738 || 753 || 768 || 5 072
 Vähävaraisimmat henkilöt || N.A. || N.A. || 379 || 387 || 394 || 402 || 410 || 418 || 427 || 2 818
 Yhteensä || N.A. || N.A. || 1 061 || 1 082 || 1 104 || 1 126 || 1 149 || 1 172 || 1 195 || 7 889
 Otsake 3 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Elintarvikkeiden turvallisuus || N.A. || N.A. || 350 || 350 || 350 || 350 || 350 || 350 || 350 || 2 450
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Monivuotisen rahoituskehyksen ulkopuolella ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Maatalousalan kriisivaraus || N.A. || N.A. || 531 || 541 || 552 || 563 || 574 || 586 || 598 || 3 945
 Euroopan globalisaatiorahasto ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 josta maatalouteen käytettävissä enintään: (5) || N.A. || N.A. || 379 || 387 || 394 || 402 || 410 || 418 || 427 || 2 818
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 YHTEENSÄ ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Komission ehdotukset (monivuotisen rahoituskehyksen sisä- ja ulkopuolella) + käyttötarkoitukseensa sidotut tulot YHTEENSÄ || 60 428 || 60 428 || 62 274 || 62 537 || 62 823 || 63 084 || 63 114 || 63 146 || 63 177 || 440 156
 Monivuotista rahoituskehystä koskevat ehdotukset (lukuun ottamatta kriisivarausta ja globalisaatiorahastoa) + käyttötarkoitukseensa sidotut tulot YHTEENSÄ || 60 428 || 60 428 || 61 364 || 61 609 || 61 877 || 62 119 || 62 130 || 62 141 || 62 153 || 433 393
Huomautukset:
(1)           Ottaen huomioon jo sovitut
lainsäädännölliset muutokset, eli tukien vapaaehtoinen mukauttaminen
Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja 136 artiklan mukaiset ”käyttämättömät
määrät”, joiden soveltaminen päättyy vuoden 2013 loppuun mennessä.
(2)           Määrät koskevat ensimmäisen pilarin
osalta ehdotettua vuotuista enimmäismäärää. Olisi kuitenkin huomattava, että
negatiiviset menot ehdotetaan siirrettäviksi tilien tarkastamis- ja
hyväksymismenettelystä (nykyisestä alamomentista 05 07 01 06)
käyttötarkoitukseensa sidottuihin tuloihin (alamomenttiin 67 03). Yksityiskohtaiset
tiedot esitetään seuraavan sivun arvioituja tuloja koskevassa taulukossa.
(3)           Vuoden 2013 luvut sisältävät
eläinlääkintä- ja kasvinsuojelutoimenpiteisiin sekä kalatalousalan
markkinatoimenpiteisiin myönnetyt määrät.
(4)           Edellä olevassa taulukossa esitetyt
määrät ovat linjassa komission tiedonannossa ”Eurooppa 2020 ‑strategiaa koskeva
talousarvio” (KOM(2011) 500 lopullinen, 29. kesäkuuta 2011) esitettyjen määrien
kanssa. Vielä on kuitenkin päätettävä, otetaanko monivuotisessa
rahoituskehyksessä huomioon siirto, joka ehdotetaan tehtäväksi vuodesta 2014
alkaen yhden jäsenvaltion kansallisen puuvilla-alan rakenneuudistusohjelman
määrärahoista maaseudun kehittämiseen ja joka edellyttää sekä
maataloustukirahastoa koskevan enimmäismäärän että toisen pilarin määrien
mukauttamista (4 miljoonaa euroa vuodessa). Jäljempänä olevissa taulukoissa määrät
on siirretty riippumatta siitä, otetaanko ne monivuotisessa rahoituskehyksessä
huomioon vaiko ei.
(5)           Komission tiedonannon ”Eurooppa 2020 ‑strategiaa
koskeva talousarvio” (KOM(2011) 500 lopullinen, 29. kesäkuuta 2011) mukaisesti
Euroopan globalisaatiorahaston käytettävissä on enintään 2,5 miljardin euron
kokonaismäärä (vuoden 2011 hintoina) lisätuen myöntämiseksi globalisaation
vaikutuksista kärsiville viljelijöille. Edellä olevassa taulukossa käypinä
hintoina esitetty vuosittainen jakautuminen on ainoastaan alustava. Ehdotuksessa
Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission väliseksi toimielinten
sopimukseksi budjettiyhteistyöstä ja moitteettomasta varainhoidosta (KOM(2011)
403 lopullinen, 29. kesäkuuta 2011) vahvistetaan Euroopan globalisaatiorahaston
varojen vuotuiseksi enimmäismääräksi 429 miljoonaa euroa vuoden 2011 hintoina.

3.2.
Arvioidut vaikutukset menoihin
3.2.1.
Yhteenveto arvioiduista vaikutuksista menoihin

Taulukko 2: Arvioidut
tulot sekä menot otsakkeeseen 2 kuuluvan toimintalohkon 05 osalta
miljoonaa euroa (käypinä hintoina)
 Varainhoitovuosi || 2013 || 2013 mukau-tettuna || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || 2014-2020 YHTEEN-SÄ
 TULOT ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 123 – Sokerin tuotantomaksu (omat varat) || 123 || 123 || 123 || 123 ||   ||   ||   ||   ||   || 246
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 67 03 – Käyttötarkoitukseensa sidotut tulot || 672 || 672 || 741 || 741 || 741 || 741 || 741 || 741 || 741 || 5 187
 joista: ex 05 07 01 06 – Tilien tarkastaminen ja hyväksyminen || 0 || 0 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 483
 Yhteensä || 795 || 795 || 864 || 864 || 741 || 741 || 741 || 741 || 741 || 5 433
 MENOT ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 05 02 - Markkinat (1) || 3 311 || 3 311 || 2 622 || 2 641 || 2 670 || 2 699 || 2 722 || 2 710 || 2 699 || 18 764
 05 03 - Suorat tuet (ennen tukikaton asettamista) (2) || 42 170 || 42 535 || 42 876 || 43 081 || 43 297 || 43 488 || 43 454 || 43 454 || 43 454 || 303 105
 05 03 - Suorat tuet (tukikaton asettamisen jälkeen) || 42 170 || 42 535 || 42 876 || 42 917 || 43 125 || 43 303 || 43 269 || 43 269 || 43 269 || 302 027
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 05 04 - Maaseudun kehittäminen (ennen tukikaton asettamista) || 14 817 || 14 451 || 14 455 || 14 455 || 14 455 || 14 455 || 14 455 || 14 455 || 14 455 || 101 185
 05 04 - Maaseudun kehittäminen (tukikaton asettamisen jälkeen) || 14 817 || 14 451 || 14 455 || 14 619 || 14 627 || 14 640 || 14 641 || 14 641 || 14 641 || 102 263
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 05 07 01 06 - Tilien tarkastaminen ja hyväksyminen || -69 || -69 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0
 Yhteensä || 60 229 || 60 229 || 59 953 || 60 177 || 60 423 || 60 642 || 60 631 || 60 620 || 60 608 || 423 054
 NETTOBUDJETTI käyttötarkoitukseensa sidottujen tulojen jälkeen ||   ||   || 59 212 || 59 436 || 59 682 || 59 901 || 59 890 || 59 879 || 59 867 || 417 867
Huomautukset:
(1)           Vuoden
2013 osalta vuoden 2012 talousarvioesitykseen perustuva alustava arvio, jossa
otetaan huomioon vuodeksi 2013 jo sovitut lainsäädännölliset mukautukset (esim.
viiniä koskeva enimmäismäärä, perunatärkkelyspalkkion poistaminen, kuivarehu)
sekä joitakin suunniteltuja muutoksia. Kaikkien vuosien osalta arvioissa
oletetaan, että markkinahäiriöiden tai kriisien johdosta toteutettaviin tukitoimenpiteisiin
ei ole tarpeen myöntää lisärahoitusta.
(2)           Vuoden
2013 määrä sisältää arvion viinitarhojen raivaukseen vuonna 2012 myönnettävistä
määristä.
Taulukko 3: YMP:n
uudistusehdotusten vaikutuslaskelma talousarvion luvuittain tulojen ja
YMP-menojen osalta
miljoonaa euroa (käypinä hintoina)
 Varainhoitovuosi || 2013 || 2013 mukau-tettuna ||   || 2014-2020 YHTEEN-SÄ
   ||   || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 ||
 TULOT ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 123 – Sokerin tuotantomaksu (omat varat) || 123 || 123 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 67 03 – Käyttötarkoitukseensa sidotut tulot || 672 || 672 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 483
 joista: ex 05 07 01 06 – Tilien tarkastaminen ja hyväksyminen || 0 || 0 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 483
 Yhteensä || 795 || 795 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 483
 MENOT ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 05 02 - Markkinat (1) || 3 311 || 3 311 || -689 || -670 || -641 || -612 || -589 || -601 || -612 || -4 413
 05 03 - Suorat tuet (ennen tukikaton asettamista) (2) || 42 170 || 42 535 || -460 || -492 || -534 || -577 || -617 || -617 || -617 || -3 913
 05 03 – Suorat tuet – Tukikaton asettamisen arvioitu, maaseudun kehittämiseen siirrettävä tulos ||   ||   || 0 || -164 || -172 || -185 || -186 || -186 || -186 || -1 078
 05 04 - Maaseudun kehittäminen (ennen tukikaton asettamista) || 14 817 || 14 451 || 4 || 4 || 4 || 4 || 4 || 4 || 4 || 28
 05 04 - Maaseudun kehittäminen – Tukikaton asettamisen arvioitu, suorista tuista siirrettävä tulos ||   ||   || 0 || 164 || 172 || 185 || 186 || 186 || 186 || 1 078
 05 07 01 06 - Tilien tarkastaminen ja hyväksyminen || -69 || -69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 483
 Yhteensä || 60 229 || 60 229 || -1 076 || -1 089 || -1 102 || -1 115 || -1 133 || -1 144 || -1 156 || -7 815
 NETTOBUDJETTI käyttötarkoitukseensa sidottujen tulojen jälkeen ||   ||   || -1 145 || -1 158 || -1 171 || -1 184 || -1 202 || -1 213 || -1 225 || -8 298
Huomautukset:
(1)           Vuoden
2013 osalta vuoden 2012 talousarvioesitykseen perustuva alustava arvio, jossa
otetaan huomioon vuodeksi 2013 jo sovitut lainsäädännölliset mukautukset (esim.
viiniä koskeva enimmäismäärä, perunatärkkelyspalkkion poistaminen, kuivarehu)
sekä joitakin suunniteltuja muutoksia. Kaikkien vuosien osalta arvioissa
oletetaan, että markkinahäiriöiden tai kriisien johdosta toteutettaviin
tukitoimenpiteisiin ei ole tarpeen myöntää lisärahoitusta.
(2)           Vuoden
2013 määrä sisältää arvion viinitarhojen raivaukseen vuonna 2012 myönnettävistä
määristä.
Taulukko 4: YMP:n
uudistusehdotusten vaikutuslaskelma markkinoihin liittyvinä YMP:n menoina
miljoonaa euroa (käypinä hintoina)
 VARAINHOITOVUOSI ||   || Oikeusperusta || Arvioidut tarpeet || Muutokset vuoteen 2013 ||
   ||   ||   || 2013 (1) || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || 2014-2020 YHTEEN-SÄ
 Poikkeukselliset toimenpiteet: virtaviivaistettu ja laajennettu oikeusperustan soveltamisala ||   || 154, 155 ja 156 art. || pm || pm || pm || pm || pm || pm || pm || pm || pm
 Durumvehnän ja durran intervention lopettaminen ||   || ent. 10 art. || pm || - || - || - || - || - || - || - || -
 Vähävaraisimpien elintarvikeapuohjelmat || (2) || asetuksen 1234/2007 ent. 27 art. || 500,0 || -500,0 || -500,0 || -500,0 || -500,0 || -500,0 || -500,0 || -500,0 || -3 500,0
 Yksityinen varastointi (kuitupellava) ||   || 16 art. || N.A. || pm || pm || pm || pm || pm || pm || pm || Pm
 Puuvillatuki - rakenneuudistus || (3) || asetuksen 637/2008 ent. 5 art. || 10,0 || -4,0 || -4,0 || -4,0 || -4,0 || -4,0 || -4,0 || -4,0 || -28,0
 Hedelmien ja vihannesten tuottajaryhmien perustamistuki ||   || ent. 117 art. || 30,0 || 0,0 || 0,0 || 0,0 || -15,0 || -15,0 || -30,0 || -30,0 || -90,0
 Kouluhedelmäjärjestelmä ||   || 21 art. || 90,0 || 60,0 || 60,0 || 60,0 || 60,0 || 60,0 || 60,0 || 60,0 || 420,0
 Humalan tuottajaorganisaatioiden lakkauttaminen ||   || ent. 111 art. || 2,3 || -2,3 || -2.3 || -2,3 || -2,3 || -2,3 || -2,3 || -2,3 || -15,9
 Rasvattoman maitojauheen vapaaehtoinen yksityinen varastointi ||   || 16 art. || N.A. || pm || pm || pm || pm || pm || pm || pm || pm
 Rasvattoman maidon/rasvattoman maitojauheen käyttöön rehuna / kaseiinille ja kaseiinin käyttöön myönnettävän tuen lakkauttaminen ||   || ent. 101 ja 102 art. || pm || - || - || - || - || - || - || - || -
 Voin vapaaehtoinen yksityinen varastointi || (4) || 16 art. || 14,0 || [-1,0] || [-14,0] || [-14,0] || [-14,0] || [-14,0] || [-14,0] || [-14,0] || [-85,0]
 Maidon menekinedistämismaksun lakkauttaminen ||   || ent. 309 art. || pm || - || - || - || - || - || - || - || -
 05 02 YHTEENSÄ ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Uudistusehdotusten nettovaikutus (5) ||   ||   ||   || -446,3 || -446,3 || -446,3 || -461,3 || -461,3 || -476,3 || -476,3 || -3 213,9
Huomautukset:
(1)           Vuoden
2013 tarpeet arvioidaan komission vuoden 2012 talousarvioesityksen perusteella
lukuun ottamatta (a) hedelmä- ja vihannesaloja, joilla tarpeet arvioidaan
asianomaisten uudistusten rahoitusselvitysten perusteella ja (b) jo sovittuja
lainsäädännöllisiä muutoksia.
(2)           Vuoden
2013 määrät vastaavat komission ehdotusta KOM(2010) 486. Vuodesta 2014 lähtien
toimenpide rahoitetaan otsakkeesta 1.
(3)           Kreikan
puuvilla-alan rakenneuudistusohjelman määrärahat (4 miljoonaa euroa vuodessa)
siirretään maaseudun kehittämiseen vuodesta 2014 alkaen. Espanjan määrärahat
(6,1 miljoonaa euroa vuodessa) siirretään tilatukijärjestelmään vuodesta 2018
alkaen (jo päätetty).
(4)           Arvioitu
vaikutus toimenpiteen soveltamatta jättämisen tapauksessa.
(5)           Lukuihin
05 02 ja 05 03 otettujen menojen lisäksi odotetaan, että lukuihin 05
01, 05 07 ja 05 08 otetut menot rahoitetaan maataloustukirahaston
käyttötarkoitukseensa sidotuilla tuloilla.
Taulukko 5: YMP:n
uudistusehdotusten vaikutuslaskelma suorien tukien osalta
miljoonaa euroa (käypinä hintoina)
 VARAINHOITOVUOSI ||   || Oikeus-perusta || Arvioidut tarpeet || Muutokset vuoteen 2013 ||
   ||   || 2013 (1) || 2013 mukau-tettuna (2) || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || 2014-2020 YHTEEN-SÄ
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Suorat tuet ||   ||   || 42 169,9 || 42 535,4 || 341,0 || 381,1 || 589,6 || 768,0 || 733,2 || 733,2 || 733,2 || 4 279,3
 - Muutokset, joista on jo päätetty ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Asteittainen käyttöönotto EU-12:ssa ||   ||   ||   ||   || 875,0 || 1 133,9 || 1 392,8 || 1 651,6 || 1 651,6 || 1 651,6 || 1 651,6 || 10 008,1
 Puuvilla-alan rakenneuudistus ||   ||   ||   ||   || 0,0 || 0,0 || 0,0 || 0,0 || 6,1 || 6,1 || 6,1 || 18,4
 Terveystarkastus ||   ||   ||   ||   || -64,3 || -64,3 || -64,3 || -90,0 || -90,0 || -90,0 || -90,0 || -552,8
 Aiemmat uudistukset ||   ||   ||   ||   || -9,9 || -32,4 || -32,4 || -32,4 || -32,4 || -32,4 || -32,4 || -204,2
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - Uusista YMP:n uudistusehdotuksista johtuvat muutokset ||   ||   || -459,8 || -656,1 || -706,5 || -761,3 || -802,2 || -802,2 || -802,2 || -4 990,3
 joista: tukikaton asettaminen ||   ||   ||   ||   || 0,0 || -164,1 || -172,1 || -184,7 || -185,6 || -185,6 || -185,6 || -1 077,7
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 05 03 YHTEENSÄ ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Uudistusehdotusten nettovaikutus ||   ||   ||   ||   || -459,8 || -656,1 || -706,5 || -761,3 || -802,2 || -802,2 || -802,2 || -4 990,3
 KOKONAISMENOT ||   ||   || 42 169,9 || 42 535,4 || 42 876,4 || 42 916,5 || 43 125,0 || 43 303,4 || 43 268,7 || 43 268,7 || 43 268,7 || 302 027,3
Huomautukset:
(1)           Vuoden
2013 määrä sisältää arvion viinitarhojen raivaukseen vuonna 2012 myönnettävistä
määristä.
(2)           Ottaen
huomioon jo sovitut lainsäädännölliset muutokset, eli tukien vapaaehtoinen
mukauttaminen Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja 136 artiklan mukaiset
"käyttämättömät määrät", joiden soveltaminen päättyy vuoden 2013
loppuun mennessä.
Taulukko 6: Suorien
tukien osat
miljoonaa euroa (käypinä hintoina)
 VARAINHOITOVUOSI ||   ||   ||   ||   || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || 2014-2020 YHTEEN-SÄ
 Liite II ||   ||   ||   ||   || 42 407,2 || 42 623,4 || 42 814,2 || 42 780,3 || 42 780,3 || 42 780,3 || 256 185,7
 Tuki ilmaston ja ympäristön kannalta suotuisiin maatalouskäytänteisiin (30 %) ||   ||   ||   ||   || 12 866,5 || 12 855,3 || 12 844,3 || 12 834,1 || 12 834,1 || 12 834,1 || 77 068,4
 Enimmäismäärä, joka voidaan osoittaa nuorille viljelijöille myönnettävään tukeen (2 %)   ||   ||   ||   ||   || 857,8 || 857,0 || 856,3 || 855,6 || 855,6 || 855,6 || 5 137,9
 Perustukijärjestelmä, tuki alueille, joilla on luonnonolosuhteista johtuvia rajoitteita, vapaaehtoinen tuotantoon sidottu tuki ||   ||   ||   ||   || 28 682,9 || 28 911,1 || 29 113,6 || 29 090,6 || 29 090,6 || 29 090,6 || 173 979,4
 Enimmäismäärä, joka voidaan irrottaa edellä mainituista tuista pienviljelijöiden järjestelmän rahoittamiseen (10 %) ||   ||   ||   ||   || 4 288,8 || 4 285,1 || 4 281,4 || 4 278,0 || 4 278,0 || 4 278,0 || 25 689,3
 Liitteeseen II sisältyvät viinialan määrärahojen siirrot[33] ||   ||   ||   ||   || 159,9 || 159,9 || 159,9 || 159,9 || 159,9 || 159,9 || 959,1
 Tukikaton asettaminen ||   ||   ||   ||   || -164,1 || -172,1 || -184,7 || -185,6 || -185,6 || -185,6 || -1 077,7
 Puuvilla ||   ||   ||   ||   || 256,0 || 256,3 || 256,5 || 256,6 || 256,6 || 256,6 || 1 538,6
 POSEI-ohjelma/Egeanmeren pienet saaret ||   ||   ||   ||   || 417,4 || 417,4 || 417,4 || 417,4 || 417,4 || 417,4 || 2 504,4
Taulukko 7: YMP:n
uudistusehdotusten vaikutuslaskelma suorien tukien myöntämistä koskevien vuonna
2014 sovellettavien siirtymäkauden toimenpiteiden osalta
miljoonaa euroa (käypinä hintoina)
 VARAINHOITOVUOSI ||   || Oikeus-perusta || Arvioidut tarpeet || Muutokset vuoteen 2013
   ||   ||   || 2013 (1) || 2013 mukau-tettuna || 2014 (2)
 Neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 liite IV ||   ||   || 40 165,0 || 40 530,5 || 541,9
 Asteittainen käyttöönotto EU-12:ssa ||   ||   ||   ||   || 616,1
 Terveystarkastus ||   ||   ||   ||   || -64,3
 Aiemmat uudistukset ||   ||   ||   ||   || -9,9
 05 03 YHTEENSÄ ||   ||   ||   ||   ||
 KOKONAISMENOT ||   ||   || 40 165,0 || 40 530,5 || 41 072,4
Huomautukset:
(1)           Vuoden
2013 määrä sisältää arvion viinitarhojen raivaukseen vuonna 2012 myönnettävistä
määristä.
(2)           Vuoteen
2014 ulotetut nettoenimmäismäärät sisältävät jäsenvaltioiden vuoden 2013 osalta
tekemiin päätöksiin perustuvan arvion viinialan määrärahojen siirroista
tilatukijärjestelmään.
Taulukko 8: YMP:n
uudistusehdotusten vaikutuslaskelma maaseudun kehittämisen osalta
miljoonaa euroa (käypinä hintoina)
 VARAINHOITOVUOSI ||   || Oikeus-perusta || Maaseudun kehittämis-määrärahat || Muutokset vuoteen 2013 ||
   ||   ||   || 2013 || 2013 mukau-tettuna (1) || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || 2014-2020 YHTEEN-SÄ
 Maaseudun kehittämisohjelmat ||   ||   || 14 788,9 || 14 423,4 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Puuvillatuki - rakenneuudistus || (2) ||   ||   ||   || 4,0 || 4,0 || 4,0 || 4,0 || 4,0 || 4,0 || 4,0 || 28,0
 Suoria tukia koskevan tukikaton asettamisen tulos ||   ||   ||   ||   ||   || 164,1 || 172,1 || 184,7 || 185,6 || 185,6 || 185,6 || 1 077,7
 Maaseudun kehittämisen määrärahat lukuun ottamatta teknistä apua || (3) ||   ||   ||   || -8,5 || -8,5 || -8,5 || -8,5 || -8,5 || -8,5 || -8,5 || -59,4
 Tekninen apu || (3) ||   || 27,6 || 27,6 || 8,5 || 3,5 || 3,5 || 3,5 || 3,5 || 3,5 || 3,5 || 29,4
 Paikallisista innovatiivisista yhteistyöhankkeista maksettava palkinto || (4) ||   || N.A. || N.A. || 0,0 || 5,0 || 5,0 || 5,0 || 5,0 || 5,0 || 5,0 || 30,0
 05 04 YHTEENSÄ ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Uudistusehdotusten nettovaikutus ||   ||   ||   ||   || 4,0 || 168,1 || 176,1 || 188,7 || 189,6 || 189,6 || 189,6 || 1 105,7
 KOKONAISMENOT (ennen tukikaton asettamista) ||   ||   || 14 816,6 || 14 451,1 || 14 455,1 || 14 455,1 || 14 455,1 || 14 455,1 || 14 455,1 || 14 455,1 || 14 455,1 || 101 185,5
 KOKONAISMENOT (tukikaton asettamisen jälkeen) ||   ||   || 14 816,6 || 14 451,1 || 14 455,1 || 14 619,2 || 14 627,2 || 14 639,8 || 14 640,7 || 14 640,7 || 14 640,7 || 102 263,2
Huomautukset:
(1)           Nykyisen
lainsäädännön mukaisia mukautuksia sovelletaan vain varainhoitovuoden 2013
loppuun asti.
(2)           Taulukossa
1 (3.1 jakso) esitetyt määrät ovat linjassa komission tiedonannossa ”Eurooppa
2020 ‑strategiaa koskeva talousarvio” (KOM(2011) 500 lopullinen) esitettyjen
määrien kanssa. Vielä on kuitenkin päätettävä, otetaanko monivuotisessa
rahoituskehyksessä huomioon siirto, joka ehdotetaan tehtäväksi vuodesta 2014
alkaen yhden jäsenvaltion puuvilla-alan kansallisen rakenneuudistusohjelman
määrärahoista maaseudun kehittämiseen ja joka edellyttää sekä maataloustukirahastoa
koskevan enimmäismäärän että toisen pilarin määrien mukauttamista (4 miljoonaa
euroa vuodessa). Edellä olevassa taulukossa 8 määrät on siirretty riippumatta
siitä, otetaanko ne monivuotisessa rahoituskehyksessä huomioon vaiko ei.
(3)           Vuonna
2013 tekniseen apuun myönnettävä määrä vahvistettiin maaseudun kehittämisen
alustavien määrärahojen perusteella (ottamatta huomioon ensimmäisestä pilarista
tehtäviä siirtoja).
Kaudella 2014–2020
tekniseen apuun myönnettäväksi määräksi vahvistetaan 0,25 prosenttia maaseudun
kehittämisen kokonaismäärärahoista.
(4)           Katetaan
tekniseen apuun käytettävissä olevasta määrästä.
 Monivuotisen rahoituskehyksen otsake: || 5 || ”Hallintomenot”
miljoonaa euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella)
Huom.   Lainsäädäntöehdotuksilla
ei arvioida olevan mitään vaikutuksia hallintomäärärahoihin, eli tarkoituksena
on, että lainsäädäntökehys voidaan panna täytäntöön nykyisin henkilöresurssein
ja hallintomenoin.
   ||   ||   || Vuosi 2014 || Vuosi 2015 || Vuosi 2016 || Vuosi 2017 || Vuosi 2018 || Vuosi 2019 || Vuosi 2020 || YHTEENSÄ
 PO: AGRI ||
  Henkilöresurssit || 136,998 || 136,998 || 136,998 || 136,998 || 136,998 || 136,998 || 136,998 || 958,986
  Muut hallintomenot || 9,704 || 9,704 || 9,704 || 9,704 || 9,704 || 9,704 || 9,704 || 67,928
 PO AGRI YHTEENSÄ || Määrärahat || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 1 026,914
 Monivuotisen rahoituskehyksen OTSAKKEESEEN 5 kuuluvat määrärahat YHTEENSÄ || (Sitoumukset yhteensä = maksut yhteensä) || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 1 026,914
miljoonaa euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella)
   ||   ||   || Vuosi N[34] || Vuosi N+1 || Vuosi N+2 || Vuosi N+3 || …ja näitä seuraavat vuodet (ilmoitetaan kaikki vuodet, joille ehdotuksen/aloitteen vaikutukset ulottuvat, ks. kohta 1.6) || YHTEENSÄ
 Monivuotisen rahoituskehyksen OTSAKKEISIIN 1–5 kuuluvat määrärahat YHTEENSÄ || Sitoumukset ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Maksut ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||

3.2.2.
Arvioidut vaikutukset toimintamäärärahoihin

–
¨  Ehdotus/aloite ei edellytä toimintamäärärahoja.
–
x   Ehdotus/aloite edellyttää
toimintamäärärahoja seuraavasti:
Maksusitoumusmäärärahat, milj. euroa (kolmen
desimaalin tarkkuudella)
 Tavoitteet ja tuotokset   ò ||   ||   || Vuosi 2014 || Vuosi 2015 || Vuosi 2016 || Vuosi 2017 || Vuosi 2018 || Vuosi 2019 || Vuosi 2020 || YHTEENSÄ
 TUOTOKSET
 Tyyp-pi     || Keski-määr. kustan-nukset || Tuotosten määrä || Kustan-nukset || Tuotosten määrä || Kustan-nukset || Tuotosten määrä || Kustan-nukset || Tuotosten määrä || Kustan-nukset || Tuotosten määrä || Kustan-nukset || Tuotosten määrä || Kustan-nukset || Tuotosten määrä || Kustan-nukset || Tuotos-ten luku-määrä yht. || Kustan-nukset yht.
 ERITYISTAVOITE 5: Parantaa maatalousalan kilpailukykyä ja lisätä sen arvo-osuutta elintarvikeketjussa ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - Hedelmät ja vihannekset: Kaupan pitäminen tuottaja-organisaatioiden välityksellä[35] || Tuotta-jaorga-nisaa-tioiden kautta kaupan pidetyn tuotan-non arvon osuus koko tuotan-non arvosta ||   ||   || 830,0 ||   || 830,0 ||   || 830,0 ||   || 830,0 ||   || 830,0 ||   || 830,0 ||   || 830,0 ||   || 5 810,0
 - Viini: Kansalliset määrärahat – Rakenneuudistus20 || Hehtaa-rimäärä ||   || 54 326 || 475,1 || 54 326 || 475,1 || 54 326 || 475,1 || 54 326 || 475,1 || 54 326 || 475,1 || 54 326 || 475,1 || 54 326 || 475,1 ||   || 3 326,0
 - Viini: Kansalliset määrärahat – Investoinnit20 ||   ||   || 1 147 || 178,9 || 1 147 || 178,9 || 1 147 || 178,9 || 1 147 || 178,9 || 1 147 || 178,9 || 1 147 || 178,9 || 1 147 || 178,9 ||   || 1 252,6
 - Viini: Kansalliset määrärahat – Sivutuotteiden tislaus20 || Hehto-litraa ||   || 700 000 || 98,1 || 700 000 || 98,1 || 700 000 || 98,1 || 700 000 || 98,1 || 700 000 || 98,1 || 700 000 || 98,1 || 700 000 || 98,1 ||   || 686,4
 - Viini: Kansalliset määrärahat – Juotavaksi tarkoitettu alkoholi20 || Hehtaa-rimäärä ||   || 32 754 || 14,2 || 32 754 || 14,2 || 32 754 || 14,2 || 32 754 || 14,2 || 32 754 || 14,2 || 32 754 || 14,2 || 32 754 || 14,2 ||   || 14,2
 - Viini: Kansalliset määrärahat – Tiivistetyn rypäleen puristemehun käyttö20 || Hehto-litraa ||   || 9 || 37,4 || 9 || 37,4 || 9 || 37,4 || 9 || 37,4 || 9 || 37,4 || 9 || 37,4 || 9 || 37,4 ||   || 261,8
 - Viini: Kansalliset määrärahat – menekine-distäminen20 ||   ||   ||   || 267,9 ||   || 267,9 ||   || 267,9 ||   || 267,9 ||   || 267,9 ||   || 267,9 ||   || 267,9 ||   || 1 875,3
 - Muut ||   ||   ||   || 720,2 ||   || 739,6 ||   || 768,7 ||   || 797,7 ||   || 820,3 ||   || 808,8 ||   || 797,1 ||   || 5 452,3
 Välisumma erityistavoite 5 ||   || 2 621,8 ||   || 2 641,2 ||   || 2 670,3 ||   || 2 699,3 ||   || 2 721,9 ||   || 2 710,4 ||   || 2 698,7 ||   || 18 763,5
 ERITYISTAVOITE 6: Myötävaikuttaa maataloustuloon ja rajoittaa sen vaihtelua ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - Suora tulotuki[36] || Hehtaa-rimäärä, jolle tukea on makset-tu (miljoo-nina) ||   || 161,014 || 42 876,4 || 161,014 || 43 080,6 || 161,014 || 43 297,1 || 161,014 || 43 488,1 || 161,014 || 43 454,3 || 161,014 || 43 454,3 || 161,014 || 43 454,3 || 161,014 || 303 105,0
 Välisumma erityistavoite 6 ||   || 42 876,4 ||   || 43 080,6 ||   || 43 297,1 ||   || 43 488,1 ||   || 43 454,3 ||   || 43 454,3 ||   || 43 454,3 ||   || 303 105,0
 KUSTANNUKSET YHTEENSÄ ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
Huom. Tuotokset ovat vielä määrittämättä
erityistavoitteiden 1–4 ja 7–10 osalta (ks. edellä oleva 1.4.2 jakso).

3.2.3.
Arvioidut vaikutukset hallintomäärärahoihin
3.2.3.1.
Yhteenveto

–
¨  Ehdotus/aloite ei edellytä hallintomäärärahoja.
–
x   Ehdotus/aloite edellyttää
hallintomäärärahoja seuraavasti:
miljoonaa euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella)
   || Vuosi 2014 || Vuosi 2015 || Vuosi 2016 || Vuosi 2017 || Vuosi 2018 || Vuosi 2019 || Vuosi 2020 || YHT.
 Monivuotisen rahoituskehyksen OTSAKE 5 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Henkilöresurssit[37] || 136,998 || 136,998 || 136,998 || 136,998 || 136,998 || 136,998 || 136,998 || 958,986
 Muut hallintomenot || 9,704 || 9,704 || 9,704 || 9,704 || 9,704 || 9,704 || 9,704 || 67,928
 Monivuotisen rahoituskehyksen OTSAKE 5 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Monivuotisen rahoituskehyksen OTSAKKEESEEN 5 sisältymättömät ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Henkilöresurssit ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Muut hallintomenot ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Monivuotisen rahoituskehyksen OTSAKKEESEEN 5 sisältymättömät, välisumma ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 YHTEENSÄ || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 1 026,914

3.2.3.2.
 Henkilöresurssien arvioitu
tarve

–
¨  Ehdotus/aloite ei edellytä henkilöresursseja.
–
x   Ehdotus/aloite edellyttää
henkilöresursseja seuraavasti:
Huom. Lainsäädäntöehdotuksilla ei arvioida
olevan mitään vaikutuksia hallintomäärärahoihin, eli tarkoituksena on, että
lainsäädäntökehys voidaan panna täytäntöön nykyisin henkilöresurssein ja
hallintomenoin. Kaudeksi 2014–2020 esitetyt luvut
perustuvat vuoden 2011 tilanteeseen.
Arvio kokonaislukuina (tai enintään yhden
desimaalin tarkkuudella)
   || Vuosi 2014 || Vuosi 2015 || Vuosi 2016 || Vuosi 2017 || Vuosi 2018 || Vuosi 2019 || Vuosi 2020
  Henkilöstötaulukkoon sisältyvät virat/toimet (virkamiehet ja väliaikaiset toimihenkilöt) ||
 XX 01 01 01 (päätoimipaikka ja komission edustustot EU:ssa) || 1 034 || 1 034 || 1 034 || 1 034 || 1 034 || 1 034 || 1 034
 XX 01 01 02 (edustustot EU:n ulkopuolella) || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3
 XX 01 05 01 (epäsuora tutkimustoiminta) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 10 01 05 01 (suora tutkimustoiminta) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
  Ulkopuolinen henkilöstö (kokoaikaiseksi muutettuna)[38] ||
 XX 01 02 01 (kokonaismäärärahoista katettavat sopimussuhteiset toimihenkilöt, vuokrahenkilöstö ja kansalliset asiantuntijat) || 78 || 78 || 78 || 78 || 78 || 78 || 78
 XX 01 02 02 (sopimussuhteiset ja paikalliset toimihenkilöt, vuokrahenkilöstö, nuoremmat asiantuntijat ja kansalliset asiantuntijat EU:n ulkopuolisissa edustustoissa) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 XX 01 04 yy || - päätoimi-paikassa ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - EU:n ulkop. edustustoissa ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 XX 01 05 02 (epäsuora tutkimustoiminta: sopimussuhteiset toimihenkilöt, vuokrahenkilöstö ja kansalliset asiantuntijat) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 10 01 05 02 (suora tutkimustoiminta: sopimussuhteiset toimihenkilöt, vuokrahenkilöstö ja kansalliset asiantuntijat) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Muu budjettikohta (mikä?) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 YHTEENSÄ[39] || 1 115 || 1 115 || 1 115 || 1 115 || 1 115 || 1 115 || 1 115
XX viittaa
kyseessä olevaan toimintalohkoon eli talousarvion osastoon.
Henkilöresurssien tarve
katetaan toimen hallinnointiin jo osoitetulla pääosaston henkilöstöllä ja/tai
pääosastossa toteutettujen henkilöstön uudelleenjärjestelyjen tuloksena
saadulla henkilöstöllä sekä tarvittaessa sellaisilla lisäresursseilla, jotka
toimea hallinnoiva pääosasto voi saada käyttöönsä vuotuisessa määrärahojen
jakomenettelyssä talousarvion puitteissa.
Kuvaus henkilöstön
tehtävistä:
 Virkamiehet ja väliaikaiset toimihenkilöt ||
 Ulkopuolinen henkilöstö ||

3.2.4.
Yhteensopivuus nykyisen monivuotisen
rahoituskehyksen kanssa

–
x   Ehdotus/aloite on
monivuotista rahoituskehystä kaudeksi 2014–2020 koskevien EHDOTUSTEN
mukainen.
–
¨  Ehdotus/aloite edellyttää rahoituskehyksen asianomaisen otsakkeen
rahoitussuunnitelman muuttamista.
–
¨  Ehdotus/aloite edellyttää joustovälineen varojen käyttöön ottamista
tai monivuotisen rahoituskehyksen tarkistamista.

3.2.5.
Ulkopuolisten tahojen osallistuminen rahoitukseen

–
Ehdotuksen/aloitteen rahoittamiseen ei osallistu
ulkopuolisia tahoja.
–
X  Maaseudun kehittämistä
koskevan ehdotuksen (maaseuturahasto) rahoittamiseen osallistuu ulkopuolisia
tahoja seuraavasti (arvio):
määrärahat, milj. euroa (kolmen desimaalin
tarkkuudella)
   || Vuosi 2014 || Vuosi 2015 || Vuosi 2016 || Vuosi 2017 || Vuosi 2018 || Vuosi 2019 || Vuosi 2020 || Yhteensä
 Rahoitukseen osallistuva taho || JV || JV || JV || JV || JV || JV || JV || JV
 Yhteisrahoituksella katettavat määrärahat YHTEENSÄ[40] || Pääte-tään myö-hemmin || Pääte-tään myö-hemmin || Pääte-tään myö-hemmin || Pääte-tään myö-hemmin || Pääte-tään myö-hemmin || Pääte-tään myö-hemmin || Pääte-tään myö-hemmin || Päätetään myö-hemmin

3.3.
Arvioidut vaikutukset tuloihin

–
x   Ehdotuksella/aloitteella
ei ole vaikutuksia tuloihin.
–
¨  Ehdotuksella/aloitteella on vaikutuksia tuloihin seuraavasti:
–
x   vaikutukset omiin varoihin

–
x   vaikutukset sekalaisiin
tuloihin
miljoonaa euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella)
 Tulopuolen budjettikohta || Käytettävissä olevat määrärahat kuluvana varainhoito-vuonna || Ehdotuksen/aloitteen vaikutus[41]
 Vuosi N || Vuosi N+1 || Vuosi N+2 || Vuosi N+3 || …ja näitä seuraavat vuodet (ilmoitetaan kaikki vuodet, joille ehdotuksen/aloitteen vaikutukset ulottuvat, ks. kohta 1.6)
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
Vastaava(t) menopuolen
budjettikohta (budjettikohdat) käyttötarkoitukseensa sidottujen sekalaisten
tulojen tapauksessa:
Ks.
3.2.1 jaksossa olevat taulukot 2 ja 3.
[1]               Komission
tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja
sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle – Eurooppa 2020 –strategiaa
tukeva talousarvio, KOM(2011) 500 lopullinen, 29.6.2011.
[2]               Komission
tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja
sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle - Yhteinen maatalouspolitiikka
vuoteen 2020: Ruoka, luonnonvarat ja alueiden käyttö – miten hallita tulevat
haasteet?, KOM(2010)672 lopullinen, 18.11.2010.
[3]               Ks.
erityisesti 23. kesäkuuta 2011 annettu Euroopan parlamentin päätöslauselma
2011/2015 (INI) sekä 18. maaliskuuta 2011 annetut puheenjohtajan
päätelmät.
[4]               Nykyisin
voimassa olevaan lainsäädäntökehykseen kuuluvat neuvoston asetus (EY) N:o
73/2009 (suorat tuet), neuvoston asetus (EY) N:o 1234/2007 (markkinavälineet),
neuvoston asetus (EY) N:o 1698/2005 (maaseudun kehittäminen) ja neuvoston
asetus (EY) N:o 1290/2005 (rahoitus).
[5]               Ehdotus
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi yhteiseen strategiakehykseen
kuuluvia Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa,
koheesiorahastoa, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoa ja Euroopan
meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yhteisistä säännöksistä ja Euroopan
aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa ja koheesiorahastoa koskevista
yleisistä säännöksistä sekä asetuksen (EY) N:o 1083/2006 kumoamisesta, KOM(2011)615,
annettu 6.10.2011.
[6]               Yleisesitys
vastaanotetuista 517 kannanotosta ks. vaikutusten arvioinnin liite 9.
[7]               EUVL C […], […], s.
[…].
[8]               EUVL C […], […], s.
[…].
[9]               EUVL C […], […], s.
[…].
[10]             EUVL C […], […], s. […].
[11]             KOM(2010)
672 lopullinen, 18.11.2010.
[12]             EUVL L 30,
31.1.2009, s. 16.
[13]             EUVL L […], […], s. […].
[14]             EUVL L 55, 28.2.2011, s.
13.
[15]             EUVL L […], […], s. […].
[16]             EUVL L 42, 14.2.2006, s.
1.
[17]             EUVL L 265, 26.9.2006,
s. 1.
[18]             EUVL L 270, 21.10.2003,
s. 1. Asetus on kumottu ja korvattu asetuksella (EY) N:o 73/2009.
[19]             EYVL L 206, 22.7.1992,
s. 7.
[20]             EUVL L 20, 26.1.2010, s.
7.
[21]             EUVL L 189, 20.7.2007,
s. 1.
[22]             EUVL L 277, 21.10.2005,
s. 1. Asetus on kumottu ja korvattu asetuksella (EU) N:o …[RDR].
[23]             EUVL L […], […], s. […].
[24]             EUVL L 178, 5.7.2008, s.
1.
[25]             EYVL L
281, 23.11.1995, s. 1.
[26]             EYVL L
8, 12.1.2001, s. 1.
[27]             EYVL L
327, 22.12.2000, s. 1.
[28]             ABM: toimintoperusteinen
johtaminen; ABB: toimintoperusteinen budjetointi.
[29]             Sellaisina
kuin nämä on määritelty varainhoitoasetuksen 49 artiklan 6 kohdan a
ja b alakohdassa.
[30]             KOM(2011)
500 lopullinen, 29. kesäkuuta 2011.
[31]             Kuvaukset
eri hallinnointitavoista ja viittaukset varainhoitoasetukseen ovat saatavilla
budjettipääosaston verkkosivuilla osoitteessa http://www.cc.cec/budg/man/budgmanag/budgmanag_en.html
[32]             Sellaisina
kuin nämä on määritelty varainhoitoasetuksen 185 artiklassa.
[33]             Kautta
2014–2020 koskevat suorat tuet sisältävät jäsenvaltioiden vuoden 2013 osalta
tekemiin päätöksiin perustuvan arvion viinialan määrärahojen siirroista
tilatukijärjestelmään.
[34]             Vuosi N on
ehdotuksen/aloitteen toteutuksen aloitusvuosi.
[35]             Aiemman
toteutuman ja vuotta 2012 koskevassa talousarvioesityksessä esitettyjen
arvioiden perusteella. Hedelmä- ja vihannesalan tuottajaorganisaatioiden osalta
määrät ovat kyseisen alan uudistuksen mukaisia, ja kuten vuotta 2012 koskevan
talousarvioesityksen toimintokohtaisissa selvityksissä todetaan, tuotokset
saadaan selville vasta vuoden 2011 lopulla.
[36]             Vuonna
2009 mahdollisesti tukikelpoisten alojen perusteella.
[37]             Henkilöstötaulukkoon
sisältyvien virkamiesten ja väliaikaisten toimihenkilöiden viroista ja toimista
aiheutuvien 127 000 euron keskimääräisten kustannusten perusteella.
[38]             Sopimussuhteiset
toimihenkilöt, vuokrahenkilöstö, nuoremmat asiantuntijat EU:n ulkopuolisissa
edustustoissa, paikalliset toimihenkilöt ja kansalliset asiantuntijat
[39]             Tämä ei
sisällä budjettikohdan 05.010404 enimmäismäärää.
[40]             Nämä
vahvistetaan jäsenvaltioiden toimittamissa maaseudun kehittämisohjelmissa.
[41]             Perinteiset
omat varat (tulli- ja sokerimaksut) on ilmoitettava nettomääräisinä eli
bruttomäärästä on vähennettävä kantokuluja vastaava 25 prosentin osuus.