               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 20.5.2016
            COM(2016) 266 final
            2016/0143(NLE)
            Ehdotus
            NEUVOSTON PÄÄTÖS
            Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Indonesian tasavallan kokonaisvaltaisesta kumppanuudesta ja yhteistyöstä tehdyllä puitesopimuksella perustetussa sekakomiteassa esitettävästä unionin kannasta sekakomitean työjärjestyksen vahvistamiseen ja työryhmien perustamiseen

               PERUSTELUT

               Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Indonesian tasavallan kokonaisvaltaisesta kumppanuudesta ja yhteistyöstä tehty puitesopimus, jäljempänä ’sopimus’, allekirjoitettiin 9. marraskuuta 2009, ja se tuli voimaan 1. toukokuuta 2014.

               Sopimus tarjoaa oikeudelliset puitteet muun muassa säännölliselle poliittiselle vuoropuhelulle ja alakohtaiselle yhteistyölle. Se on osoitus EU:n halusta tehdä yhteistyötä Indonesian tasavallan kanssa ja viedä kahdenväliset suhteet uudelle tasolle.

               Sopimus vahvistaa yhteistyötä useilla politiikan osa-alueilla, joita ovat muun muassa ihmisoikeudet, joukkotuhoaseiden leviämisen estäminen, terrorismia, korruptiota ja järjestäytynyttä rikollisuutta ehkäisevät toimet, kauppa, maahanmuutto, ympäristö, energia, ilmastonmuutos, liikenne, tiede ja teknologia, työllisyys- ja sosiaaliasiat, koulutus, maatalous, kehitysapu ja kulttuuri.

               Sopimuksen 41 artiklan nojalla perustettiin sekakomitea, joka koostuu kummankin osapuolen mahdollisimman korkean tason edustajista. Sekakomitean tehtävänä on varmistaa sopimuksen moitteeton toiminta ja täytäntöönpano, asettaa sopimuksen tavoitteita koskevat painopisteet ja ratkaista sopimuksen soveltamista tai tulkintaa koskevat erimielisyydet.

               Sekakomitean avustamiseksi ja asiantuntijatason keskustelujen helpottamiseksi sopimuksen soveltamisalaan kuuluvilla keskeisillä aloilla ehdotetaan seuraavien työryhmien perustamista:

               1)
                     kehitysyhteistyö;

               2)
                     kauppa ja investoinnit;

               3)
                     ihmisoikeusvuoropuhelu;

               4)
                     poliittinen vuoropuhelu; ja

               5)
                     turvallisuusvuoropuhelu.

               Lisäksi EU ehdottaa sekakomitean ensimmäisessä kokouksessa komitean työjärjestyksen 14 artiklan 2 kohdan nojalla kuudennen työryhmän perustamista käsittelemään ympäristö- ja ilmastonmuutoskysymyksiä.

               Tämän ehdotuksen tavoitteena on määrittää sekakomiteassa esitettävä EU:n kanta

               i)
                     sekakomitean työjärjestyksen vahvistamiseen ja

               ii)
                     työryhmien perustamiseen.

               EU:n kanta perustuu tähän päätökseen liitettyihin sekakomitean päätösluonnoksiin.

               2016/0143 (NLE)

               Ehdotus

               NEUVOSTON PÄÄTÖS

               Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Indonesian tasavallan kokonaisvaltaisesta kumppanuudesta ja yhteistyöstä tehdyllä puitesopimuksella perustetussa sekakomiteassa esitettävästä unionin kannasta sekakomitean työjärjestyksen vahvistamiseen ja työryhmien perustamiseen

               EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

               ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 207 ja 209 artiklan ja 218 artiklan 9 kohdan,

               ottaa huomioon komission ehdotuksen,

               sekä katsoo seuraavaa:

               (1)Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Indonesian tasavallan kokonaisvaltaisesta kumppanuudesta ja yhteistyöstä tehty puitesopimus, jäljempänä ’sopimus’, tuli voimaan 1 päivänä toukokuuta 2014.

               (2)Sopimuksen 41 artiklan nojalla perustettiin sekakomitea muun muassa sopimuksen moitteettoman toiminnan ja täytäntöönpanon varmistamiseksi.

               (3)Sopimuksen tehokkaan täytäntöönpanon edistämiseksi olisi vahvistettava sekakomitean työjärjestys.

               (4)Sekakomiteassa esitettävän unionin kannan sekakomitean työjärjestyksen vahvistamiseen olisi perustuttava tähän päätökseen liitettyihin sekakomitean päätösluonnoksiin,

               ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               1 artikla

               1.
                     Sopimuksen 41 artiklalla perustetussa sekakomiteassa esitettävä unionin kanta

               sekakomitean työjärjestyksen vahvistamiseen ja

               työryhmien perustamiseen

               perustuu tähän päätökseen liitettyihin sekakomitean päätösluonnoksiin.

               2.
                     Unionin edustajat sekakomiteassa voivat sopia päätösluonnoksiin tehtävistä vähäisistä muutoksista ilman uutta neuvoston päätöstä.

               2 artikla

               Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se hyväksytään.

               Tehty Brysselissä

                     Neuvoston puolesta

                     Puheenjohtaja

    ---documentbreak---

               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 20.5.2016
            COM(2016) 266 final
            LIITTEET
            asiakirjaan
            Ehdotus neuvoston päätökseksi
            Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Indonesian tasavallan kokonaisvaltaisesta kumppanuudesta ja yhteistyöstä tehdyllä puitesopimuksella perustetussa sekakomiteassa esitettävästä unionin kannasta sekakomitean työjärjestyksen vahvistamiseen ja työryhmien perustamiseen

               LIITTEET

               asiakirjaan

               Ehdotus neuvoston päätökseksi

               Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Indonesian tasavallan kokonaisvaltaisesta kumppanuudesta ja yhteistyöstä tehdyllä puitesopimuksella perustetussa sekakomiteassa esitettävästä unionin kannasta sekakomitean työjärjestyksen vahvistamiseen ja työryhmien perustamiseen

               LIITE 1

               EU:N JA INDONESIAN SEKAKOMITEAN PÄÄTÖS N:o 1/2016,

               annettu ...,

               sekakomitean työjärjestyksen vahvistamisesta

               EU:N JA INDONESIAN SEKAKOMITEA, joka

               ottaa huomioon Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Indonesian tasavallan kokonaisvaltaisesta kumppanuudesta ja yhteistyöstä tehdyn puitesopimuksen, jäljempänä ’sopimus’, ja erityisesti sen 41 artiklan,

               sekä katsoo seuraavaa:

               (1)Sopimus tuli voimaan 1 päivänä toukokuuta 2014.

               (2)Sopimuksen tehokkaan täytäntöönpanon edistämiseksi sekakomitea olisi perustettava mahdollisimman pian.

               (3)Sopimuksen 41 artiklan 5 kohdan mukaan sekakomitea vahvistaa oman työjärjestyksensä,

               ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:

               Ainoa artikla

               Vahvistetaan sekakomitean työjärjestys, sellaisena kuin se on esitetty liitteessä.

               Tehty ...

                        EU:n ja Indonesian sekakomitean puolesta

                        Puheenjohtaja

               LIITE A

               Sekakomitean työjärjestys

               1 artikla

               Kokoonpano ja puheenjohtaja

               1. Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Indonesian tasavallan kokonaisvaltaisesta kumppanuudesta ja yhteistyöstä tehdyn puitesopimuksen, jäljempänä ’sopimus’, 41 artiklan mukaisesti perustettu sekakomitea hoitaa tehtävänsä sopimuksen 41 artiklan mukaisesti.

               2. Sekakomitea koostuu kummankin osapuolen mahdollisimman korkean tason edustajista.

               3. Indonesian tasavallan ulkoasiainministeri ja unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja toimivat vuorotellen sekakomitean puheenjohtajana. He voivat siirtää ylemmälle virkamiehelle valtuudet toimia puheenjohtajana joissakin tai kaikissa sekakomitean kokouksissa.

               2 artikla

               Edustajat

               1. Osapuolet ilmoittavat toisilleen tiedoksi luettelon edustajistaan sekakomiteassa, jäljempänä ’jäsenet’. Sekakomitean sihteeristö hallinnoi luetteloa.

               2. Jos jäsen haluaa käyttää varaedustajaa, hänen on ilmoitettava varaedustajansa nimi kirjallisesti puheenjohtajalle ennen kyseistä kokousta. Jäsenen varaedustajalla on kaikki kyseisen jäsenen oikeudet.

               3 artikla

               Valtuuskunnat

               1. Sekakomitean jäsenten mukana voi olla muita virkamiehiä. Valtuuskuntien suunniteltu kokoonpano ilmoitetaan osapuolille sihteeristön välityksellä ennen kutakin kokousta.

               2. Sekakomitean kokouksiin voidaan osapuolten yhteisestä sopimuksesta kutsua tarvittaessa tarkkailijoina asiantuntijoita tai muiden elinten edustajia antamaan tietoja erityisistä kysymyksistä.

               4 artikla

               Kokoukset

               1. Sekakomitea kokoontuu tavallisesti vähintään kerran kahdessa vuodessa, elleivät osapuolet toisin sovi. Sekakomitean kokoukset kutsuu koolle puheenjohtaja. Kokoukset pidetään vuorotellen Indonesiassa ja Brysselissä yhteisesti sovittavana päivänä. Myös ylimääräisiä sekakomitean kokouksia voidaan järjestää osapuolten niin sopiessa.

               2. Sekakomitean kokouksia voidaan poikkeuksellisesti ja jos osapuolet niin sopivat pitää myös hyödyntämällä teknisiä keinoja, kuten video- tai puhelinneuvotteluja.

               3. Sekakomitea kokoontuu osapuolten sopimuksen mukaan mahdollisimman korkean tason edustajien tasolla. Osapuolten on tältä osin pyrittävä varmistamaan ministeritason osallistuminen aina kun mahdollista.

               4. Jos sekakomitean kokouksen puheenjohtajana toimii ministeritason virkamies, kokousta valmistellaan etukäteen ylemmän virkamiestason kokouksessa.

               5 artikla

               Julkisuus

               1. Elleivät osapuolet toisin päätä, sekakomitean kokoukset eivät ole julkisia. Kun osapuoli toimittaa sekakomitealle luottamuksellisiksi määriteltyjä tietoja, toisen osapuolen on käsiteltävä kyseisiä tietoja luottamuksellisina.

               2. Sekakomitea voi tarvittaessa antaa yleisölle lausuntoja.

               6 artikla

               Sihteeristö

               Yksi Euroopan ulkosuhdehallinnon edustaja ja yksi Indonesian tasavallan hallituksen edustaja toimivat yhdessä sekakomitean sihteereinä. Kaikki sekakomitean puheenjohtajalle tarkoitetut tai häneltä peräisin olevat tiedonannot välitetään sihteereille. Sekakomitean puheenjohtajalle osoitettua ja puheenjohtajalta lähtevää kirjeenvaihtoa voidaan käydä missä tahansa kirjoitetussa muodossa, myös sähköpostitse.

               7 artikla

               Kokousten esityslistat

               1. Puheenjohtaja laatii kutakin kokousta varten esityslistaehdotuksen. Se ja muut tarvittavat asiakirjat lähetetään toiselle osapuolelle tavallisesti viimeistään 15 päivää ennen kokouksen alkua.

               2. Puheenjohtaja voi ehdottaa asiantuntijoiden kutsumista sekakomitean kokouksiin antamaan tietoja esityslistalla olevista kysymyksistä.

               3. Sekakomitea vahvistaa esityslistan kunkin kokouksen alussa. Muita kuin esityslistaehdotuksessa olevia asioita voidaan ottaa esityslistalle molempien osapuolten suostumuksella.

               4. Erityisolosuhteissa ja molempien osapuolten suostumuksella puheenjohtaja voi lyhentää 1 kohdassa tarkoitettuja määräaikoja johonkin erityistapaukseen liittyvien vaatimusten huomioon ottamiseksi.

               8 artikla

               Yhteisesti hyväksytyt pöytäkirjamerkinnät

               1. Sekakomitean kokouksen tulokset esitetään yhteisesti hyväksyttyjen pöytäkirjamerkintöjen muodossa.

               2. Sihteerit laativat yhdessä luonnoksen yhteisesti hyväksytyiksi pöytäkirjamerkinnöiksi kokouksen isäntäosapuolen esityksen perusteella tavallisesti 30 kalenteripäivän kuluessa kokouspäivästä. Luonnos yhteisesti hyväksytyiksi pöytäkirjamerkinnöiksi perustuu puheenjohtajan laatimaan yhteenvetoon sekakomitean tekemistä päätelmistä.

               3. Molemmat osapuolet hyväksyvät yhteisesti hyväksytyt pöytäkirjamerkinnät 45 kalenteripäivän kuluessa kokouspäivästä tai osapuolten sopimaan päivään mennessä. Kun pöytäkirjamerkinnöistä on päästy yhteisymmärrykseen, osapuolet allekirjoittavat kaksi alkuperäiskappaletta. Kumpikin osapuoli saa yhden alkuperäiskappaleen.

               9 artikla

               Päätökset ja suositukset

               1. Sekakomitea voi sopimuksen 41 artiklan mukaisen tehtävänsä toteuttamiseksi päättää hyväksyä päätöksen ja/tai suosituksen. Tällaisella päätöksellä ja/tai suosituksella on oltava järjestysnumero, hyväksymispäivä ja aihe.

               2. Tietyissä tapauksissa päätöksestä ja/tai suosituksesta voidaan päättää kirjallista menettelyä noudattaen.

               3. Sen estämättä, mitä julkisuutta koskevassa 5 artiklassa määrätään, kumpikin osapuoli päättää sekakomitean päätösten ja suositusten julkaisemisesta omassa virallisessa lehdessään.

               10 artikla

               Kirjeenvaihto

               1. Sekakomitealle osoitettu kirjeenvaihto ohjataan jommankumman osapuolen sihteerille, joka puolestaan ilmoittaa siitä toiselle sihteerille.

               2. Sihteeristö varmistaa, että sekakomitealle osoitettu kirjeenvaihto toimitetaan eteenpäin puheenjohtajalle ja jaetaan tarvittaessa tämän työjärjestyksen 11 artiklassa tarkoitettuina asiakirjoina.

               3. Sihteeristö toimittaa puheenjohtajan lähettämän kirjeenvaihdon osapuolille ja jakaa sen tarvittaessa tämän työjärjestyksen 11 artiklassa tarkoitettuina asiakirjoina.

               11 artikla

               Asiakirjat

               1. Jos asioiden käsittely sekakomiteassa perustuu niitä tukeviin asiakirjoihin, sihteeristö numeroi kyseiset asiakirjat ja jakaa ne jäsenille.

               2. Kumpikin sihteeri on vastuussa asiakirjojen jakelusta oman osapuolensa asianomaisille sekakomitean jäsenille ja jäljennöksen ottamisesta järjestelmällisesti toista sihteeriä varten.

               12 artikla

               Kulut

               1. Osapuolet vastaavat niille sekakomitean kokouksiin osallistumisesta aiheutuvista henkilöstö-, matka- ja oleskelukuluista sekä postitus- ja televiestintäkuluista.

               2. Kokouksen järjestävä osapuoli vastaa kokouksen järjestelyihin liittyvistä kuluista sekä asiakirjojen kopiointikuluista.

               13 artikla

               Työjärjestyksen muuttaminen

               Kumpi tahansa osapuoli voi pyytää kirjallisesti työjärjestyksen tarkistamista, ja työjärjestystä voidaan muuttaa osapuolten yhteisellä sopimuksella 9 artiklan mukaisesti.

               14 artikla

               Työryhmät ja muut mekanismit

               1. Sekakomitea voi perustaa työryhmiä tai muita mekanismeja avukseen tehtäviensä hoidossa. Työryhmien ja muiden mekanismien toiminnasta raportoidaan sekakomitealle.

               2. Sekakomitea voi lakkauttaa jo perustetun työryhmän tai muun mekanismin tai perustaa lisää työryhmiä tai muita mekanismeja avukseen tehtäviensä hoidossa.

               4. Työryhmillä on ainoastaan valta antaa suosituksia sekakomitealle.

               LIITE 2

               EU:N JA INDONESIAN SEKAKOMITEAN PÄÄTÖS N:o 2/2016,

               annettu ...,

               työryhmien ja muiden mekanismien perustamisesta

               EU:N JA INDONESIAN SEKAKOMITEA, joka

               ottaa huomioon Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Indonesian tasavallan kokonaisvaltaisesta kumppanuudesta ja yhteistyöstä tehdyn puitesopimuksen, jäljempänä ’sopimus’, ja erityisesti sen 41 artiklan,

               sekä katsoo seuraavaa:

               (1)Sopimus tuli voimaan 1 päivänä toukokuuta 2014.

               (2)Sopimuksen tehokkaan täytäntöönpanon edistämiseksi sen institutionaalinen kehys olisi luotava mahdollisimman pian.

               (3)Sekakomitea voi sopimuksen 41 artiklan 3 kohdan ja työjärjestyksensä 14 artiklan mukaisesti perustaa työryhmiä avukseen tehtäviensä hoidossa.

               (4)Asiantuntijatason keskustelujen mahdollistamiseksi sopimuksen soveltamisalaan kuuluvilla keskeisillä aloilla voidaan perustaa työryhmiä tai muita mekanismeja. Osapuolet voivat lisäksi päättää muuttaa työryhmien tai muiden mekanismien luetteloa ja/tai niiden laajuutta.

               (5)Sekakomitea voi työjärjestyksensä 9 artiklan nojalla tehdä päätöksiä myös kirjallista menettelyä noudattaen.

               (6)Tämä sekakomitean päätös olisi hyväksyttävä, jotta työryhmistä ja mekanismeista saadaan toimintakykyisiä mahdollisimman nopeasti,

               ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               Ainoa artikla

               Perustetaan liitteessä luetellut työryhmät ja muut mekanismit.

               Tehty

               EU:n ja Indonesian sekakomitean puolesta

               Puheenjohtaja

               LIITE A

               EU:n ja Indonesian sekakomitea

               Työryhmät ja muut mekanismit

               1)
                     kehitysyhteistyötä käsittelevä työryhmä

               2)
                     kauppaa ja investointeja käsittelevä työryhmä

               3)
                     ihmisoikeusvuoropuhelu

               4)
                     poliittinen vuoropuhelu

               5)
                     turvallisuusvuoropuhelu.


Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52007PC0813

Ehdotus: neuvoston päätös, muuntogeenisestä perunasta EH92-527-1 (BPS-25271-9) valmistetun rehun sekä elintarvikkeiden ja muiden rehutuotteiden, joissa kyseisen perunan esiintyminen on satunnaista tai teknisesti mahdotonta välttää, markkinoille saattamisen sallimisesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1829/2003 mukaisesti (Ainoastaan saksankielinen teksti on todistusvoimainen)  /* KOM/2007/0813 lopull. */

	[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |Bryssel 18.12.2007KOM(2007) 813 lopullinenEhdotus:NEUVOSTON PÄÄTÖS,muuntogeenisestä perunasta EH92-527-1 (BPS-25271-9) valmistetun rehun sekä elintarvikkeiden ja muiden rehutuotteiden, joissa kyseisen perunan esiintyminen on satunnaista tai teknisesti mahdotonta välttää, markkinoille saattamisen sallimisesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1829/2003 mukaisesti(Ainoastaan saksankielinen teksti on todistusvoimainen)(komission esittämä)PERUSTELUTOheinen ehdotus neuvoston päätökseksi koskee muuntogeenisestä perunasta EH92-527-1 valmistettua rehua sekä elintarvikkeita ja muita rehutuotteita, joissa kyseisen perunan esiintyminen on satunnaista tai teknisesti mahdotonta välttää, joiden markkinoille saattamista koskevan hakemuksen BASF Plant Science GmbH on jättänyt 28 päivänä helmikuuta 2005 Yhdistyneen kuningaskunnan toimivaltaisille viranomaisille muuntogeenisistä elintarvikkeista ja rehuista annetun asetuksen (EY) N:o 1829/2003 mukaisesti.Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen, jäljempänä ’EFSA’, antoi 10 marraskuuta 2006 myönteisen lausunnon asetuksen (EY) N:o 1829/2003 6 ja 18 artiklan mukaisesti ja esitti päätelmänään[1], että hakemuksessa kuvattua perunaa EH92-527-1 sisältävien, siitä koostuvien tai siitä valmistettujen tuotteiden saattamisella markkinoille ei todennäköisesti ole haittavaikutuksia ihmisten tai eläinten terveyteen tai ympäristöön.EFSA vahvisti 13 päivänä huhtikuuta 2007, että nptII -geenin käyttämisestä merkkigeeninä muuntogeenisissä kasveissa ei ole vaaraa ihmisten tai eläinten terveydelle tai ympäristölle.Perunan EH92-527-1 viljelyn ja teollisen käytön hyväksymisestä säädetään komission päätöksellä … [tärkkelyksen amylopektiini-ainesosan parannetun pitoisuuden osalta muuntogeenisen perunatuotteen (Solanum tuberosum L. linja EH92-527-1) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/18/EY mukaisesta markkinoille saattamista] .Näiden vaiheiden jälkeen elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevälle pysyvälle komitealle toimitettiin äänestystä varten 10 päivänä lokakuuta 2007 luonnos komission päätökseksi muuntogeenisestä perunasta EH92-527-1 valmistetun rehun sekä elintarvikkeiden ja muiden rehutuotteiden, joissa kyseisen perunan esiintyminen on satunnaista tai teknisesti mahdotonta välttää, yhteisön markkinoille saattamisen sallimisesta. Komitea ei antanut lausuntoa: kymmenen jäsenvaltiota (123 ääntä) äänesti ehdotuksen puolesta, kaksitoista jäsenvaltiota (133 ääntä) vastusti sitä, ja viisi jäsenvaltiota (89 ääntä) pidättäytyi äänestämästä.Asetuksen EY) N:o 1829/2003 35 artiklan 2 kohdan sekä neuvoston päätöksen 1999/468/EY, sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston päätöksellä 2006/512/EY, 5 artiklan mukaisesti komission on tehtävä neuvostolle ehdotus tarvittavista toimenpiteistä ja annettava siitä tieto parlamentille. Neuvostolla on kolme kuukautta aikaa tehdä määräenemmistöpäätös ehdotuksesta.Ehdotus:NEUVOSTON PÄÄTÖS,muuntogeenisestä perunasta EH92-527-1 (BPS-25271-9) valmistetun rehun sekä elintarvikkeiden ja muiden rehutuotteiden, joissa kyseisen perunan esiintyminen on satunnaista tai teknisesti mahdotonta välttää, markkinoille saattamisen sallimisesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1829/2003 mukaisesti(Ainoastaan saksankielinen teksti on todistusvoimainen) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon muuntogeenisistä elintarvikkeista ja rehuista 22 päivänä syyskuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1829/2003[2] ja erityisesti sen 7 artiklan 3 kohdan ja 19 artiklan 3 kohdansekä katsoo seuraavaa:1.  BASF Plant Science GmbH toimitti 28 päivänä helmikuuta 2005 Yhdistyneen kuningaskunnan toimivaltaisille viranomaisille asetuksen (EY) N:o 1829/2003 5 ja 17 artiklan mukaisesti hakemuksen elintarvikkeina ja rehuna käytettävän muuntogeenisen perunan EH92-527-1 sekä muuntogeenistä perunaa EH92-527-1 sisältävien, siitä koostuvien tai siitä valmistettujen elintarvikkeiden ja rehun saattamiseksi markkinoille viljelyä lukuun ottamatta.2.  Hakemuksesta käy ilmi, että muuntogeenisestä perunasta EH92-527-1 tuotettu rehu on tavallisten tärkkelysperunoiden tavoin tärkkelysprosessoinnin sivutuote ja sen ainoa käyttötarkoitus ihmisten ja eläinten ravintoketjussa.3.  Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen, jäljempänä ’EFSA’, antoi 10 päivänä marraskuuta 2006 myönteisen lausunnon asetuksen (EY) N:o 1829/2003 6 ja 18 artiklan mukaisesti ja esitti päätelmänään[3], ettei hakemuksessa kuvattua perunaa EH92-527-1 sisältävien, siitä koostuvien tai siitä valmistettujen tuotteiden, jäljempänä ’tuotteet’, saattaminen markkinoille todennäköisesti aiheuta haittavaikutuksia ihmisten tai eläinten terveyteen tai ympäristöön. Lausunnossaan EFSA tarkasteli kaikkia niitä erityisiä kysymyksiä ja huolenaiheita, joita jäsenvaltiot olivat tuoneet esiin lausunnoissa, jotka kansalliset toimivaltaiset viranomaiset olivat esittäneet kyseisen asetuksen 6 artiklan 4 kohdan ja 18 artiklan 4 kohdan mukaisesti.4.  Näin ollen EFSA totesi, ettei ole tarpeen esittää muita erityisiä merkitsemisvaatimuksia kuin ne, joista säädetään asetuksen (EY) N:o 1829/2003 13 artiklan 1 kohdassa ja 25 artiklan 2 kohdassa. EFSA totesi lisäksi, että ei ole tarpeen asettaa markkinoille saattamista ja/tai käyttöä tai käsittelyä koskevia erityisiä ehtoja tai rajoituksia, mukaan luettuna markkinoille saattamisen jälkeistä seurantaa koskevat vaatimukset, eikä asettaa tiettyjen ekosysteemien tai ympäristöjen ja/tai maantieteellisten alueiden suojelua koskevia erityisehtoja asetuksen 6 artiklan 5 kohdan e alakohdan ja 18 artiklan 5 kohdan e alakohdan mukaisesti.5.  Lausunnossaan EFSA esitti päätelmän, että hakijan toimittama ympäristönseurantasuunnitelma on tuotteiden käyttötarkoituksen mukainen. Ympäristön seuranta suoritetaan soveltamalla komission päätöstä … tärkkelyksen amylopektiini-ainesosan parannetun pitoisuuden osalta muuntogeenisen perunatuotteen ( Solanum tuberosum L. linja EH92-527-1) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/18/EY mukaisesta markkinoille saattamisesta .[4]6.  Yleisöltä tulleiden huomautusten ja Maailman terveysjärjestön julkaiseman raportin jälkeen, jonka mukaan kanamysiini ja neomysiini ovat ratkaisevan tärkeitä bakteerilääkkeitä ihmislääketieteessä ja muihin kuin ihmisiin kohdistuvissa riskinhallintastrategioissa, komissio kuuli 25 päivänä tammikuuta 2007 Euroopan lääkevirastoa niiden antibioottien terapeuttisesta merkityksestä sekä ihmis- että eläinlääketieteessä, joille nptII -geeni antaa resistenssin. Saatuaan vastauksen Euroopan lääkevirastolta komissio pyysi EFSA:a tarkistamaan aikaisemmat nptII -geeniä ja nptII -geenin sisältäviä muuntogeenisiä kasveja koskevat turvallisuusarviointinsa. EFSA vahvisti 13 päivänä huhtikuuta 2007 nptII -geenin sisältäviä muuntogeenisiä kasveja koskevat aikaisemmat myönteiset turvallisuusarviointinsa ja totesi, että nptII -geenin esiintymisestä elintarvikkeina ja rehuna käytettävissä muuntogeenisissä kasveissa ei ole vaaraa ihmisten tai eläinten terveydelle tai ympäristölle.7.  Edellä esitetyn perusteella lupa olisi myönnettävä.8.  Perunan EH92-527-1 viljelyn ja teollisen käytön sallimisesta säädetään [tärkkelyksen amylopektiini-ainesosan parannetun pitoisuuden osalta muuntogeenisen perunatuotteen (Solanum tuberosum L. linja EH92-527-1) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/18/EY mukaisesta markkinoille saattamisesta] tehdyllä komission päätöksellä …, jolla säädetään käyttö- ja käsittelyedellytyksistä, joiden tarkoituksena on välttää sekoittuminen tavallisista perunoista saadun elintarvikkeiksi tai rehuksi tarkoitetun materiaalin kanssa.f9.  Näiden toimenpiteiden toteuttamisesta huolimatta on mahdollista, että kyseistä muuntogeenistä perunaa ja joitakin tärkkelysprosessoinnin tuotteita voi esiintyä elintarvikkeissa tai rehussa. Tällaista esiintymistä on pidettävä satunnaisena tai teknisesti mahdottomana välttää, ja se voidaan hyväksyä sellaisessa suhteessa, joka on enintään 0,9 prosenttia.10.  Jokaiselle muuntogeeniselle organismille olisi osoitettava yksilöllinen tunniste järjestelmän perustamisesta yksilöllisten tunnisteiden kehittämiseksi ja osoittamiseksi muuntogeenisille organismeille annetun komission asetuksen (EY) N:o 65/2004[5] mukaisesti.11.  Kaikki tämän päätöksen liitteeseen sisältyvät kyseisten tuotteiden lupaa koskevat tiedot olisi kirjattava asetuksen mukaisesti yhteisön muuntogeenisten elintarvikkeiden ja rehujen rekisteriin.12.  Asetuksen 4 artiklan 2 kohdan ja 16 artiklan 2 kohdan mukaisesti kyseisten tuotteiden luvan edellytykset sitovat kaikkia henkilöitä, jotka saattavat näitä tuotteita markkinoille.13.  Tästä päätöksestä on ilmoitettava bioturvallisuuden tiedonvälitysjärjestelmän kautta biologista monimuotoisuutta koskevan yleissopimuksen Cartagenan bioturvallisuuspöytäkirjan sopimuspuolille muuntogeenisten organismien valtioiden rajat ylittävistä siirroista 15 päivänä heinäkuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1946/2003[6] 9 artiklan 1 kohdan ja 15 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaisesti.14.  Elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevä pysyvä komitea ei ole antanut lausuntoa puheenjohtajansa asettamassa määräajassa, joten neuvoston on tämän vuoksi vahvistettava tässä päätöksessä säädetyt toimenpiteet,ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:1 artikla Muuntogeeninen organismi ja yksilöllinen tunnisteTämän päätöksen liitteessä olevassa b kohdassa määritellylle muuntogeeniselle perunalle ( Solanum tuberosum L.) EH92-527-1 osoitetaan yksilöllinen tunniste BPS-25271-9 asetuksen (EY) N:o 65/2004 mukaisesti.2 artikla LupaSovellettaessa asetuksen (EY) N:o 1829/2003 4 artiklan 2 kohtaa ja 16 artiklan 2 kohtaa seuraaville tuotteille myönnetään lupa tässä päätöksessä täsmennetyin edellytyksin:a) rehu, joka on valmistettu perunasta BPS-25271-9;b) elintarvikkeet, jotka sisältävät perunaa BPS-25271-9, koostuvat siitä tai on valmistettu siitä ja joiden sisältämän kyseisen muuntogeenisen organismin esiintyminen sellaisessa suhteessa, joka on enintään 0,9 prosenttia elintarvikkeen kustakin ainesosasta tai vain yhdestä ainesosasta koostuvasta elintarvikkeesta, on satunnaista tai teknisesti mahdotonta välttää;c) rehu, joka sisältää perunaa BPS-25271-9 tai koostuu siitä ja jonka sisältämän kyseisen muuntogeenisen organismin esiintyminen sellaisessa suhteessa, joka on enintään 0,9 prosenttia rehusta ja kustakin rehusta, josta se koostuu, on satunnaista tai teknisesti mahdotonta välttää.3 artikla MerkinnätAsetuksen (EY) N:o 1829/2003 25 artiklan 2 kohdassa säädetään merkintöjä koskevista vaatimuksista ja siinä tarkoitetuksi ’organismin nimeksi’ on merkittävä ’amylopektiini-tärkkelysperuna’.4 artikla Ympäristövaikutusten seuranta15.  [Tärkkelyksen amylopektiini-ainesosan parannetun pitoisuuden osalta muuntogeenisen perunatuotteen (Solanum tuberosum L. linja EH92-527-1) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/18/EY mukaisesta markkinoille saattamisesta] tehdyn komission päätöksen … 4 artiklassa säädettyä ympäristövaikutusten seurantasuunnitelmaa on sovellettava myös tätä päätöstä sovellettaessa.16.  Luvanhaltija toimittaa komissiolle vuosittain raportin seurantatoimien täytäntöönpanosta ja tuloksista.Raporteissa on selkeästi ilmoitettava, mitä niiden osioista on pidettävä luottamuksellisina, ja luottamuksellisuudelle on esitettävä todennettavat perustelut asetuksen (EY) N:o 1829/2003 30 artiklan mukaisesti.Raporttien luottamukselliset osiot toimitetaan erillisinä asiakirjoina.5 artikla Yhteisön rekisteriTämän päätöksen liitteessä olevat tiedot on kirjattava yhteisön muuntogeenisten elintarvikkeiden ja rehujen rekisteriin asetuksen (EY) N:o 1829/2003 28 artiklan mukaisesti.6 artikla LuvanhaltijaLuvanhaltija on BASF Plant Science GmbH, Saksa.7 artikla VoimassaoloTätä päätöstä sovelletaan kymmenen vuoden ajan sen tiedoksiantamispäivästä.8 artikla OsoitusTämä päätös on osoitettu seuraavalle yritykselle: BASF Plant Science GmbH, Carl-Bosch-Str.38, D-67056 Ludwigshafen, Saksa.Tehty BrysselissäNeuvoston puolestaPuheenjohtajaLIITEa) Hakija ja luvanhaltija:Nimi: BASF Plant Science GmbHOsoite: Carl-Bosch-Str.38, D-67056 Ludwigshafen, Saksab) Tuotteiden nimet ja määritelmät:1) Rehu, joka on valmistettu perunasta BPS-25271-9;2) Elintarvikkeet, jotka sisältävät perunaa BPS-25271-9, koostuvat siitä tai on valmistettu siitä ja joiden sisältämän kyseisen muuntogeenisen organismin esiintyminen sellaisessa suhteessa, joka on enintään 0,9 prosenttia elintarvikkeen kustakin ainesosasta tai vain yhdestä ainesosasta koostuvasta elintarvikkeesta, on satunnaista tai teknisesti mahdotonta välttää;3) Rehu, joka sisältää perunaa BPS-25271-9 tai koostuu siitä ja jonka sisältämän kyseisen muuntogeenisen organismin esiintyminen sellaisessa suhteessa, joka on enintään 0,9 prosenttia rehusta ja kustakin rehusta, josta se koostuu, on satunnaista tai teknisesti mahdotonta välttää.Hakemuksessa kuvatun muuntogeenisen perunan BPS-25271-9 tärkkelyskoostumusta on muutettu (korkeampi amylopektiini:amyloosisuhde). Muunnos aiheuttaa amyloosin biosynteesiä ohjaavan tärkkelyssyntaasiproteiinin (GBSS) ilmenemisen estymisen. Tämän vuoksi prosessoinnin tuloksena syntyvä tärkkelys sisältää amyloosia vain vähän tai ei ollenkaan ja koostuu amylopektiinistä, joka modifioi tärkkelyksen fyysisiä ominaisuuksia. Kanamysiiniresistenssin tuottavaa nptII- geeniä käytettiin geneettisessä muuntamisessa merkkigeeninä.c) Merkinnät:Asetuksen (EY) N:o 1829/2003 25 artiklan 2 kohdassa säädetään merkintöjä koskevista vaatimuksista ja siinä tarkoitetuksi ’organismin nimeksi’ on merkittävä ’amylopektiini-tärkkelysperuna’.d) Havaitsemismenetelmä:-  Tapahtumakohtainen reaaliaikainen kvantitatiivinen PCR-tekniikkaan perustuva menetelmä muuntogeenistä perunaa BPS-25271-9 varten.-  Validoija: asetuksella (EY) N:o 1829/2003 perustettu yhteisön vertailulaboratorio, julkaistu osoitteessa http://gmo-crl.jrc.it/statusofdoss.htm-  Viiteaineisto: ERM®-BF421, saatavilla Euroopan komission Yhteisen tutkimuskeskuksen (YTK), Vertailumateriaalien ja mittausten tutkimuslaitoksen (IRMM) kautta:http://www.irmm.jrc.be/html/reference_materials_catalogue/index.htme) Yksilöllinen tunniste:BPS-25271-9f) Biologista monimuotoisuutta koskevan yleissopimuksen Cartagenan bioturvallisuuspöytäkirjan liitteen II mukaisesti vaadittavat tiedot:Bioturvallisuuden tiedonvälitysjärjestelmä, kirjausnumero: ks. [ täydennetään ilmoitettaessa ]g) Tuotteen markkinoille saattamista, käyttöä ja käsittelyä koskevat ehdot tai rajoitukset:Ei tarpeen.h) Seurantasuunnitelma:Ympäristövaikutusten seurantasuunnitelmasta on säädetty tärkkelyksen amylopektiini-ainesosan parannetun pitoisuuden osalta muuntogeenisen perunatuotteen ( Solanum tuberosum L. linja EH92-527-1) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/18/EY mukaisesta markkinoille saattamisesta tehdyn komission päätöksen … 4 artiklassa.i) Markkinoille saattamisen jälkeistä seurantaa koskevat vaatimukset ihmisravinnoksi tarkoitettujen elintarvikkeiden käytön osalta:Ei tarpeen.Huom: Linkkejä asianmukaisiin asiakirjoihin on ehkä muutettava ajoittain. Kyseiset muutokset saatetaan yleisön tietoon päivittämällä yhteisön muuntogeenisten elintarvikkeiden ja rehujen rekisteri. [1] http://www.efsa.europa.eu/EFSA/efsa_locale-1178620753816_1178620785504.htm[2] EUVL L 268, 18.10.2003. s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 1981/2006 (EUVL L 368, 23.12.2006, s. 99).[3] http://www.efsa.europa.eu/EFSA/efsa_locale-1178620753816_1178620785504.htm[4] Lisätään EUVL-viite.[5] EUVL L 10, 16.1.2004, s. 5.[6] EUVL L 287, 5.11.2003, s. 1.


               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 4.9.2017
            COM(2017) 463 final
            2017/0215(NLE)
            Ehdotus
            NEUVOSTON PÄÄTÖS
            Euroopan unionin puolesta Kansainvälisen valaanpyyntikomission seuraavissa kolmessa kokouksessa sekä kokoustenvälisten tapaamisten ja toimien yhteydessä esitettävästä kannasta

               PERUSTELUT

               1.Ehdotuksen kohde

               Tämä ehdotus koskee neuvoston päätöstä, jolla vahvistetaan kanta, joka esitetään Euroopan unionin puolesta valaanpyynnin säätelyä koskevaan kansainväliseen yleissopimukseen (ICRW) liittyvissä Kansainvälisen valaanpyyntikomission (IWC) kokouksissa, mukaan lukien kokoustenväliset tapaamiset ja toimet.

               Se perustuu komission ehdotusten
                  1
                pohjalta 2. maaliskuuta 2009 ja 13. joulukuuta 2011 tehtyihin neuvoston päätöksiin, joiden myötä unioni pystyi sopimaan kannastaan moniin kysymyksiin IWC:n kolmessa kokouksessa (vuosina 2012, 2014 ja 2016) ja kokoustenvälisissä tapaamisissa.

               Aikaisempien päätösten monivuotinen luonne ja niiden tarjoama vakaa lähestymistapa teki EU:lle ja sen jäsenvaltioille mahdolliseksi toimia IWC:hen liittyvissä asioissa entistä ennakoivammalla tavalla, mikä on johtanut siihen, että kolmansien maiden hallitukset pyytävät EU:ta yhä useammin osallistumaan toimiin lyhyellä varoitusajalla. Tästä syystä ehdotetaan, että tulevalla neuvoston päätöksellä ei ohjattaisi ainoastaan toimia IWC:hen liittyvissä kokouksissa vaan että sen pohjalta toimintaa voitaisiin jatkaa myös kokousten välillä päätöksessä vahvistetun toimintapoliittisen kehyksen rajoissa, esimerkiksi virallisten yhteydenottojen osalta.

               2.Ehdotuksen tausta

               2.1.Valaanpyynnin säätelyä koskeva kansainvälinen yleissopimus

               Vuonna 1946 allekirjoitetulla valaanpyynnin säätelyä koskevalla kansainvälisellä yleissopimuksella (ICRW) varmistetaan sekä valaiden suojelu että niiden kestävä hoito maailmanlaajuisella tasolla.

               Yleissopimus sisältää oikeudellisesti sitovan säännöstön, jossa määrätään, mitkä lajit ovat suojeltavia ja mitkä eivät ja millä vesillä valaanpyynti on sallittu ja millä kielletty, mukaan luettuina rauhoitusalueet, ja asetetaan saalisrajoituksia kaupalliselle ja alkuperäisväestön valaanpyynnille. Yleissopimuksella säännellään myös valaanpyyntiä tieteellistä tutkimusta varten. Tältä osin säännöstössä edellytetään sopimuspuolina olevien hallitusten toimittavan siihen liittyvät erikoisluvat tieteellisen komitean tarkasteltaviksi ennen niiden myöntämistä. Tällaisten lupien myöntäminen on yksittäisten maiden tehtävä.

               Yleissopimus on tehty ennen Rooman sopimusta, joten ICRW:n jäsenyys on avoinna ainoastaan yksittäisten maiden hallituksille ja Euroopan unionilla on vain tarkkailijan asema
                  2
               . EU:n jäsenvaltioista 25:n hallitukset
                  3
                ovat tällä hetkellä ICRW:n sopimuspuolina. ICRW:n sopimuspuolina on yhteensä 87 hallitusta.

               2.2.Kansainvälinen valaanpyyntikomissio

               Yleissopimuksen täytäntöönpanoa hallinnoiva toimivaltainen elin on Kansainvälinen valaanpyyntikomissio (IWC), joka kokoontuu kahden vuoden välein. IWC täyttää sekä valaskantojen kestävään hoitoon että suojeluun liittyvät perustehtävänsä tekemällä yleissopimuksen säännöstöön muutoksia, joita sopimuspuolina olevat hallitukset ovat pyytäneet. Muutoksille on saatava IWC:n äänestävien jäsenten kolmen neljäsosan enemmistö. Yleissopimuksen säännöstön muuttamista koskevilla IWC:n päätöksillä on suora oikeusvaikutus, koska päätökset tulevat voimaan asetetussa määräajassa ilman ratifiointia
                  4
               . Käytännöllisesti katsoen kaikissa IWC:n kokouksissa on tehty ehdotuksia yleissopimuksen säännöstön muuttamiseksi siten, että sallittaisiin valaanpyynti tietyissä olosuhteissa tai perustettaisiin rauhoitusalueita.

               IWC on ajan saatossa kehittynyt huomattavasti, ja siitä on tullut keskeinen kansainvälinen järjestö, jossa käsitellään kaikkia valaisiin ja valaanpyyntiin liittyviä näkökohtia ja jonka piirissä toteutetaan myös toimia, kuten kenttätutkimusohjelmia, populaatioiden mallinnusta, suojelusuunnitelmia sekä uhkien tunnistamista ja hallintaa. Kestävän kehityksen Agenda 2030 -ohjelma sekä kestävän kehityksen tavoitteet yleensä ja erityisesti kestävän kehityksen tavoite nro 14
                  5
                tulevat vaikuttamaan IWC:hen yhä enemmän.

               IWC:n pääasiallinen tulonlähde ovat sopimuspuolina olevien hallitusten suorittamat maksuosuudet, mutta sopimusvaltiot ja kansalaisjärjestöt maksavat myös vapaaehtoisia lisämaksuja tukeakseen tiettyjä IWC:n hallinnoimia työohjelmia.

               IWC saa neuvoja tieteelliseltä komitealtaan, joka avustaa sitä erityisesti kantojen tilan arvioinnissa, saalisrajoituspäätöksissä sekä valaisiin ja valaanpyyntiin liittyvien tietojen analysoinnissa. Tieteellinen komitea arvioi ja kommentoi myös tieteellistä tutkimusta varten myönnettäviä valaanpyyntilupia
                  6
                ennen kuin sopimuspuolina olevat hallitukset myöntävät niitä kansalaisilleen
                  7
               .

               IWC:n kaksoisrooli valaanpyynnin hallinnoijana ja valaiden suojelijana on johtanut sopimuspuolina olevien hallitusten esittämiin täysin vastakkaisiin kantoihin sen mukaan, kannattavatko ne valaanpyyntiä vai valaiden tiukkaa suojelua. Tämä tilanne heikentää IWC:tä, joka on kuitenkin edelleen ainoa olemassa oleva rakenne, jolla on mahdollisuuksia ratkaista valaisiin liittyviä maailmanlaajuisia ongelmia.

               3.Unionin puolesta esitettävä kanta

               3.1.Unionin kannan tarve

               IWC:ssä hyväksyttävät päätökset, joilla muutetaan säännöstöä, voivat vaikuttaa siihen, miten valaisiin liittyvän EU:n politiikan ja lainsäädännön tavoitteet saavutetaan.

               Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 191 artiklan 1 kohdan mukaan yksi EU:n ympäristöpolitiikan tavoitteista on sellaisten toimenpiteiden edistäminen kansainvälisellä tasolla, joilla puututaan alueellisiin tai maailmanlaajuisiin ympäristöongelmiin. Tämä tavoite kattaa myös lajien, mukaan lukien valaslajit, maailmanlaajuisen suojelun, ja Euroopan unioni on antanut ympäristölainsäädäntöä, jolla edistetään niiden tehokasta suojelua sääntöjen laajamittaisella yhdenmukaistamisella EU:ssa.

               Luontodirektiivin
                  8
                liitteessä IV luetellaan kaikki valaslajit. Tämä tarkoittaa, että kaikkia valaslajeja suojellaan tahalliselta häiritsemiseltä, kiinniotoilta tai tappamiselta EU:n vesillä. Se antaa EU:lle myös toimintapoliittisen taustan melusaasteen, valaiden ja merialusten törmäysten, verkkoihin sotkeutumisen ja sivusaalisongelman kaltaisia kysymyksiä koskevien kantojen muodostamiseen. Luontodirektiivissä kielletään myös luonnosta otettujen yksilöiden pitäminen, kuljetus ja myynti tai vaihto. Direktiivi ei salli kaupallisen valaanpyynnin jatkamista.

               Luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston uhanalaisten lajien kansainvälistä kauppaa koskevan yleissopimuksen (CITES) määräykset pannaan EU:ssa täytäntöön luonnonvaraisten eläinten ja kasvien suojelusta niiden kauppaa sääntelemällä annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 338/97
                  9
               , jossa kielletään valaiden tuominen EU:hun ensisijaisesti kaupallisissa tarkoituksissa. Suojelun korkeaa tasoa vahvistetaan edelleen meristrategian puitedirektiivillä
                  10
               , jolla pyritään parantamaan valaslajien elinympäristöä parantamalla EU:n meriympäristön tilaa.

               Valaiden vaeltamisen vuoksi EU:n politiikka ei kuitenkaan ole tehokasta edes EU:n vesillä, ellei sen ohella ryhdytä vertailukelpoisen kansainvälisen sääntelykehyksen mukaisesti toteutettaviin johdonmukaisiin maailmanlaajuisiin toimiin. Tällaisen kehyksen tarjoaa valaanpyynnin säätelyä koskeva kansainvälinen yleissopimus ICRW.

               Myös EU:n osallisuus monenvälisissä ympäristösopimuksissa, kuten biologista monimuotoisuutta koskevassa yleissopimuksessa, ilmastonmuutosta koskevassa YK:n puitesopimuksessa ja pysyviä orgaanisia yhdisteitä koskevassa Tukholman yleissopimuksessa, sekä elohopeaa koskevan Minamatan yleissopimuksen ratifiointi vaikuttavat moniin aihealueisiin, joista on tehty IWC:n päätöslauselmia.

               3.2.Yksittäiset toimintapoliittiset kysymykset

               3.2.1.Kaupallinen valaanpyynti, pienimuotoinen rannikkovalaanpyynti ja perusteet pyyntiluville tieteellisiä tarkoituksia varten

               Kaupallista valaanpyyntiä säätelevä IWC päätti vuonna 1982, että kaikkien valaslajien ja -populaatioiden kaupalliselle pyynnille olisi asetettava moratorio vuodesta 1986 alkaen.

               Moratorio ei sido Norjaa ja Islantia, koska Norja on esittänyt siitä vastalauseen
                  11
                ja Islanti on tehnyt siihen varauman
                  12
               . Ne jatkavat kaupallista valaanpyyntiä edelleen
                  13
               . Nämä kaksi valtiota asettavat omat saalisrajoituksensa mutta antavat tietoja saaliistaan ja siihen liittyvää tieteellistä dataa komissiolle. Sekä Norja että Islanti kertovat asettavansa omat saalisrajoituksensa tarkistetun hallintamenettelyn (RMP) mukaisesti. IWC laati menettelyn arvioidakseen kaupallisen valaanpyynnin kestäviä saalisrajoituksia. Tarkistetun hallintamenettelyn tiukka soveltaminen tieteellisen komitean suosittelemalla tavalla on keskeinen tekijä, jonka avulla voidaan välttää liian suuret pyyntimäärät.

               Kaupallista valaanpyyntiä koskeva moratorio sitoo Japania, mutta se myöntää erikoislupia yleissopimuksen VIII artiklan perusteella. Kyseisessä artiklassa säädetään, että erikoisluvan saaja voidaan valtuuttaa ”tappamaan, ottamaan saaliiksi ja käsittelemään valaita tieteellistä tutkimusta varten, sopimuspuolena olevan hallituksen asettamien lukumäärää koskevien rajoitusten ja muiden sen sopivaksi katsomien ehtojen mukaisesti”. Vuonna 2014 Kansainvälinen tuomioistuin kuitenkin katsoi, että Japanin valaanpyyntiä tieteellisiin tarkoituksiin koskeva pääasiallinen ohjelma oli lainvastainen, koska sen tieteellinen laatu ei ollut riittävä, jotta valaanpyyntiä olisi voitu perustella harjoitettavan selkeästi ”tieteellisen tutkimuksen tarpeisiin”.
                  14
                Tarvetta ottaa näytteitä esitettyjen tieteellisten tavoitteiden täyttämiseksi nimenomaan kuolleista valaista ei myöskään osoitettu. Japani aloitti kuitenkin tieteellisiä tarkoituksia varten harjoitettavan valaanpyynnin Eteläisellä jäämerellä uudelleen vuonna 2016 ja jatkoi sitä vuonna 2017 uuden ohjelman perusteella. Se jätti myös noudattamatta valaanpyyntilupien tarkistettua tarkastelumenettelyä, jota vaadittiin asiaankuuluvissa IWC:n päätöslauselmissa
                  15
               , joihin Japani esitti vastalauseen.

               Vaikka nämä maat edelleen jatkavat valaanpyyntiä, kaupalliselle valaanpyynnille asetettu moratorio on auttanut suojelemaan valaita viimeisten 30 vuoden aikana. Monet valaspopulaatiot ovat kuitenkin edelleen kriittisesti huvenneet, koska kalastusvälineisiin sotkeutumisen, merialuksiin törmäämisen, merten saastumisen ja vedenalaisen melun sekä elinympäristöjen heikentymisen kaltaisia muita uhkia on yhä enemmän. On tärkeää välttää kaupallisen valaanpyynnin aiheuttamaa painetta populaatioiden elpymisen helpottamiseksi. IWC:ssä päätetty yleinen kaupallisen valaanpyynnin kielto olisi näistä syistä pidettävä voimassa. Se on sekä EU:n periaatteiden mukaista että EU:n vaatimus.

               Japani on myös yrittänyt suostutella IWC:tä hyväksymään uuden valaanpyyntiluokan, pienimuotoisen rannikkovalaanpyynnin (STWC)
                  16
               , joka osittain poistaisi kaupalliselle valaanpyynnille asetetun moratorion. EU:n olisi vastustettava ehdotuksia uusista valaanpyyntiluokista ja kannatettava Kansainvälisen tuomioistuimen
                  17
                näkemystä, jonka mukaan ICRW jakaa valaanpyynnin seuraaviin kolmeen luokkaan: kaupallinen valaanpyynti ja alkuperäisväestön valaanpyynti (säännöstö kattaa molemmat) sekä VIII artiklan mukainen erikoisluvalla tapahtuva valaanpyynti. Tällä estetään kaupallisen valaanpyynnin kiellon porsaanreiät ja autetaan välttämään sellaisten konseptien soveltaminen lähellä EU:n vesiä.

               Tieteellisiin tarkoituksiin harjoitettavan valaanpyynnin osalta EU:n olisi pysyttävä tiukkana siitä, että erikoispyyntiluvat sallivaa VIII artiklaa ei saa käyttää perusteena valaanpyynnille, joka on ensisijaisesti kaupallista. Artiklan väärinkäyttö on moratorion hengen ja IWC:n useissa päätöslauselmissaan esittämän tahdon vastaista. Jotta EU voisi pitää erikoislupahakemuksia VIII artiklan nojalla oikeutettuina, niiden on oltava 31. maaliskuuta 2014 annetussa valaanpyyntiä Eteläisellä jäämerellä koskevassa Kansainvälisen tuomioistuimen päätöksessä esitettyjen huomioiden mukaisia. Tämä tarkoittaa, että on noudatettava tiukasti valaanpyyntiä erikoisluvalla koskevaa päätöslauselmaa 2014-5, jossa vaaditaan, että erikoisluvan myöntämiseksi seuraavien kahden edellytyksen on toteuduttava: näytteidenotto kuolleista valaista on tieteellistä tutkimusta ja näytteitä otetaan ainoastaan tieteellisiin tarkoituksiin. Käytännössä tämä tarkoittaisi, että tieteellisen komitean olisi vakuututtava siitä, että erikoislupien myöntämistä suunnitteleva sopimuspuoli on osoittanut hankkeen odotetun tuloksen olevan tieteellisen tutkimuksen näkökulmasta perusteltu, tarkastellut huolellisesti mahdollisuutta saavuttaa tutkimuksen tulokset muulla tavalla kuin näytteenotolla kuolleista valaista ja todennut, ettei se ole toteutettavissa, sekä osoittanut, että ehdotetut näytemäärät liittyvät tiukasti tieteellisiin tarpeisiin eivätkä ylitä sitä, mikä on tieteellisen tavoitteen kannalta kohtuullista.

               Lisäksi EU:n olisi edistettävä näkemystä – jonka kaikki Kansainväliseen tuomioistuimeen viedyn asian osapuolet lopulta hyväksyivät – siitä, että IWC:llä on perusteltu oikeus keskustella erikoisluvalla tapahtuvasta valaanpyynnistä. EU:n olisi jatkossakin puhuttava sellaisten lähestymistapojen puolesta, joilla taataan, että IWC:n tieteellinen komitea ja itse IWC tarkastelevat kaikkia erikoislupia ennen niiden myöntämistä ja että kaikki tällaiset luvat ovat näiden elinten suositusten mukaisia.

               3.2.2.Suojelu

               Vuonna 1946 tehty ICRW oli ensimmäisiä kansainvälisiä sopimuksia, joissa yhdistyivät suojelu ja kestävä hyödyntäminen. Ajan myötä muusta kuin valaanpyynnistä aiheutuvat uhat ovat kasvaneet, ja niistä on tullut yksi IWC:n suurimmista haasteista.

               Vuonna 2003 perustettiin suojelukomitea, joka tekee tiivistä yhteistyötä tieteellisen komitean kanssa vastatakseen valaisiin ja niiden elinympäristöihin kohdistuviin uhkiin. Vuonna 2016 IWC hyväksyi sopimuspuolina olevien EU:n jäsenvaltioiden EU:ssa koordinoituun kantaan perustuvan tuen avulla uuden strategisen suunnitelman
                  18
               , johon liittyi työohjelma, jossa määritellään valaisiin kohdistuvat tärkeimmät uhat (alustörmäykset, meriin kertynyt jäte, sivusaalisongelma, ihmisen aiheuttama melu, kemialliset saasteet ja ilmastonmuutos) sekä ensisijaiset toimet (kestävä valaiden tarkkailu, suojelu- ja hoitosuunnitelmat, tiedonkeruu ja raportointi). Lisäksi uutta painoarvoa on annettu valaslajien merkitykselle ekosysteemien säätelyssä ja sille, kuinka ne osallistuvat ”ekosysteemipalvelujen” tarjoamiseen sekä eläessään että kuoltuaan.

               EU:n olisi tuettava edelleen IWC:n kasvavaa osallistumista suojelutoimiin, mikä on sekä EU:n toimintapolitiikan että sen lainsäädännön mukaista.

               EU on vahvasti sitoutunut suojeluun, ja sen pitäisi jatkossakin antaa tukensa kaikille ehdotuksille valaiden rauhoitusalueiksi
                  19
               . Tällaiset ehdotukset edellyttävät muutoksia säännöstöön, ja ne hyväksytään kolmen neljäsosan ääntenenemmistöllä. Enemmistön saavuttaminen edellyttää aktiivisia valmistelevia keskusteluja rauhoitusalueita yleensä vastustavien sopimuspuolina olevien hallitusten kanssa. EU:n ja sen jäsenvaltioiden tulisi myös lisätä avoimuutta ehdottamalla, että rauhoitusalueita koskevat säännöstön määräykset koottaisiin erilliseen jaksoon oman otsakkeen alle
                  20
               .

               Vastaavasti IWC:n valaiden hyvinvoinnin edistämiseksi tekemiä ehdotuksia olisi kannatettava. Eläinten hyvinvoinnin parantamiseen tähtäävä työ voi liittyä muun muassa kalastusvälineisiin sotkeutumiseen, aluksiin törmäämiseen, rannalle ajautumisiin joukoittain, valaiden tarkkailuun, melusaasteeseen, tappo- ja lopetusmenetelmiin jne.

               IWC on viime vuosina alkanut käsitellä valaiden sairauksiin liittyviä kysymyksiä keskittyen erityisesti sairauksiin, jotka voivat olla sidoksissa ihmisen toimintaan, ja tauteihin, jotka voivat levitä ihmisten ja eläinten välillä. Jälkimmäiset voivat aiheuttaa riskejä alkuperäisväestön metsästysyhteiskunnille, joissa kulutetaan muusta kuin kaupallisesta valaanpyynnistä saatuja tuotteita. EU:n ja sen jäsenvaltioiden olisi tuettava tällaisia keskusteluja edellyttäen, että ne perustuvat tieteellisiin tietoihin ja että IWC tuo lisäarvoa muilla foorumeilla tehtävään työhön.

               3.2.3.Alkuperäisväestön valaanpyynti

               Alkuperäisväestön valaanpyyntiä
                  21
                käsitellään säännöstön peräkkäisissä versioissa, ja sen sääntely on perustavaa laatua oleva kiinteä osa IWC:n tehtäviä. IWC asettaa alkuperäisväestön valaanpyynnille saalisrajoitukset kuuden vuoden välein (seuraavan kerran vuonna 2018). Alkuperäisväestön valaanpyyntiin ei sovelleta moratoriota, koska kyseessä ei ole kaupallinen valaanpyynti. On hallitusten vastuulla esittää todisteet maansa alkuperäisväestön tarpeista. Se tehdään toimittamalla näitä tarpeita koskeva lausunto, jossa esitetään yksityiskohtaisesti kulttuuriin, elinkeinoon ja ravitsemukseen liittyvät pyynnin, tuotteiden ja jakelun näkökohdat. Tieteellinen komitea antaa neuvoja ehdotetun pyynnin kestävyydestä ja kantaa suojaavista saalisrajoituksista, ja IWC päättää kullekin pyynnille saalisrajoitukset ottaen huomioon tarpeita koskevan lausunnon ja tieteellisen komitean neuvot. Tämä on kuitenkin usein ollut kiistanalainen kysymys sekä EU:n että IWC:n tasolla. Tilannetta ei helpota se, että säännöstössä tunnustetaan alkuperäisväestön pyynnillä tyydytettävän alkuperäisväestön elinkeinon tarpeet
                  22
                muttei määritellä niitä mitenkään. Tällaisen määritelmän laatiminen on erityisen vaikeaa, koska sillä pitäisi kattaa monimutkaisia käsitteitä sekä erilaisia pyyntejä ja yhteisöjen erityispiirteitä.

               Koko EU ja Grönlannin puolesta Tanska ovat tehneet tärkeitä aloitteita alkuperäisväestön valaanpyyntiin liittyvien paineiden lieventämiseksi. Vuonna 2014 IWC hyväksyi päätöslauselman 2014-1 tarpeesta säännellä alkuperäisväestön valaanpyyntiä tulevaisuudessa nykyistä johdonmukaisemman pitkän aikavälin lähestymistavan mukaisesti. Siinä myös pyydettiin tieteellistä komiteaa ja alkuperäisväestön valaanpyyntiä käsittelevää alakomiteaa suorittamaan erityistehtäviä
                  23
                ennen seuraavien alkuperäisväestön valaanpyynnin kiintiöiden asettamista vuonna 2018, jotta saalisrajoituksista voitaisiin päättää vankkojen tietojen pohjalta.

               Päätöslauselman 2014-1 lisäksi käytiin keskusteluja eri taustoista tulevien asiantuntijoiden, myös alkuperäiskansojen edustajien, kesken elinkeinoon liittyvien tarpeiden käsitteestä ja suhteesta alkuperäiskansojen oikeuksiin
                  24
               . Asiantuntijat suosittelivat, että lisätään oikeuksia koskevaa ymmärtämystä, parannetaan alkuperäiskansojen roolia IWC:ssä ja luodaan yhteyksiä IWC:n ja muiden asiaankuuluvien foorumien välille. He suosittelivat myös, että tarpeita koskeva lausunto, jonka katsotaan rajoittavan alkuperäiskansojen oikeuksia hyödyntää resurssejaan, korvataan vähemmän vaativalla asiakirjalla. Asiantuntijat ehdottivat alkuperäiskansojen valaanpyyntiin sovellettavien saalisrajoitusten asettamisprosessin ja -aikataulun parantamista vuoden 2018 jälkeen.

               Lokakuussa 2016 järjestetyssä IWC:n 66. kokouksessa (IWC 66) EU ja sen jäsenvaltioista yleissopimuksen sopimuspuolina olevat hallitukset olivat yleisesti ottaen valmiita kannattamaan tarvetta ottaa IWC:n työssä paremmin huomioon alkuperäiskansojen oikeudet ja asiantuntijoiden ehdotusta parantaa alkuperäiskansojen valaanpyyntiä koskevien saalisrajoitusten asettamisprosessia. Tarvetta koskevan lausunnon osalta oli kuitenkin erimielisyyttä. Tämän seurauksena IWC 66:ssa sovittiin, että alkuperäiskansojen valaanpyyntiä käsittelevä työryhmä käsittelee tarvittaessa asiaa tarkemmin ja antaa suosituksia vuonna 2018 pidettävää seuraavaa IWC:n kokousta (IWC 67) varten. Tämän osalta on tärkeää, että kaksi tässä asiassa keskusteluissa eniten osallisena olevaa EU:n jäsenvaltiota tekevät yhteistyötä varmistaakseen, että IWC 67:lle tehtävät suositukset ovat sellaisia, että koko EU voi antaa niille tukensa.

               Alkuperäiskansojen oikeuksien osalta mainittakoon, että EU on jo pitkään ajanut ihmisoikeuksia kaikkialla maailmassa ja useat sen toimintapolitiikat ovat alkuperäiskansojen kannalta relevantteja
                  25
               . Osoittaakseen tukensa oikeuksiin perustuvalle lähestymistavalle EU voisi noudattaa asiantuntijoiden suosituksia
                  26
                ja ehdottaa IWC:lle päätöslauselmaa alkuperäiskansojen oikeuksiin liittyvän viimeaikaisen kehityksen tärkeydestä ja kannustaa tutkimaan mekanismeja, joilla parannetaan alkuperäiskansojen edustajien asemaa IWC:n kokouksissa. EU voisi myös harkita IWC 67:n yhteydessä käsiteltävien säännöstön muuttamisehdotusten laajentamista siten, että vaihdettaisiin nyt käytössä oleva englanninkielinen termi ”aborigines” termiksi ”indigenous peoples” (tällä ei muuteta suomenkielistä termiä ”alkuperäiskansat”).

               Muut alkuperäiskansojen oikeuksia koskevat suositukset vaikuttavat suhteettomilta siihen nähden, että alkuperäiskansojen valaanpyyntiä harjoitetaan vain neljässä jäsenenä olevassa valtiossa. Tällaisia suosituksia ovat suositus alkuperäiskansojen oikeuksiin liittyviä välineitä koskevan tutkimuksen tilaamisesta, suositus alkuperäiskansojen oikeuksia käsittelevän YK:n erityisraportoijan kutsumisesta IWC:n kokouksiin säännöllisesti, suositus IWC:n edustajan nimittämisestä osallistumaan YK:n pysyvän foorumin kokoukseen sekä suositus sen selvittämisestä, olisiko sihteeristön hyödyllistä liittyä alkuperäiskansojen asioita käsittelevään järjestöjenväliseen ryhmään. Näitä näkökohtia koskevien relevanttien tietojen kulku IWC:hen voidaan toteuttaa tehokkaammin ja alemmin kustannuksin siten, että asiaankuuluvat sopimuspuolina olevat hallitukset ja alkuperäisväestön edustajat antavat asioista lausuntoja.

               EU:n on oltava oikeuksiin perustuvan lähestymistavan edistämisessä tietoinen siitä, etteivät alkuperäiskansojen oikeudet ole absoluuttisia ja että niihin voidaan vaikuttaa kohtuullisilla ja puolueettomasti perustelluilla toimilla. Esimerkiksi tietojen toimittaminen alkuperäisväestön valaanpyyntikiintiöitä haettaessa on kohtuullista ja puolueettomasti perusteltua, koska IWC:n tehtävänä on asettaa saalisrajoitukset alkuperäisväestön elinkeinotarpeiden tyydyttämiseksi. Alkuperäisväestön valaanpyyntikiintiöiden rajoittaminen pyynnin kestävyyden perusteella voi myös olla kohtuullista ja puolueettomasti perusteltua, koska IWC:n tehtävänä on myös hoitaa valaskantoja maailmanlaajuisesti.

               3.3.Institutionaaliset kysymykset

               Koska EU:lla on tarkkailijan asema, EU:n kannan IWC:ssä esittävät jäsenvaltiot, jotka toimivat yhdessä EU:n eduksi siten, että parhaiten edistetään EU:n tunnustamista – sanotun kuitenkaan rajoittamatta EU:n edustamista koskevia perustamissopimuksen määräyksiä.

               Vaikka vaikuttaa epätodennäköiseltä, että IWC:n nykyisen puheenjohtajan Japanin pyrkimykset käynnistää keskustelut IWC:n tulevaisuudesta johtavat ehdotuksiin perussopimuksen muuttamiseksi, EU:n ja sen jäsenvaltioiden olisi käytettävä hyväkseen kaikki mahdollisuudet, joilla voitaisiin edistää EU:n jäsenyyttä.

               Niin kauan kuin EU ei ole yleissopimuksen sopimuspuolena, on erittäin tärkeää, että EU:n jäsenvaltiot käyttävät yhteistä painoarvoaan parhaalla mahdollisella tavalla EU:n kantojen ajamiseksi IWC:ssä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun vilpittömän yhteistyön periaatteen sekä EU:n ulkoisen edustuksen yhtenäisyyden periaatteen mukaisesti. Yhteinen EU:n kanta on olennainen myös siksi, että se on edellytys yhteisymmärryksen tai yksimielisyyden saavuttamiselle IWC:ssä. Se puolestaan on erityisen tärkeää, koska Kansainvälisen tuomioistuimen mukaan IWC:n päätöslauselmilla voi olla relevanssia yleissopimusta tai sen säännöstöä tulkittaessa, jos ne on hyväksytty yhteisymmärryksessä tai yksimielisesti
                  27
               .

               EU:n kollektiivisen painoarvon maksimoiminen edellyttää, että kaikkien jäsenvaltioiden hallitukset ovat IWC:n sopimuspuolina ja siten voivat äänestää säännöstöön tehtävistä muutoksista ja muista päätöslauselmista. Tällä hetkellä 25 EU:n jäsenvaltion hallitukset ovat IWC:n sopimuspuolina. On tärkeää, että myös loput kolme, jotka eivät vielä ole liittyneet sopimuspuoliksi (Malta ja Latvia) tai jotka eivät enää ole sopimuspuolia (Kreikka), liittyvät mahdollisimman pian. Jäsenvaltioiden on myös maksettava arvioidut maksuosuutensa ajoissa, jotta ne saavat äänestysoikeudet
                  28
               .

               Kaikkien jäsenvaltioiden ei tarvitse EU:n koko vaikutusvallan maksimoimiseksi lähettää IWC:n kokouksiin kansallisia edustajiaan kotimaasta. Paikallisen lähetystön henkilökunnan voi valtuuttaa osallistumaan kokouksiin. Jos jäsenvaltiolla ei ole omaa edustusta IWC:n kokouksen sijaintivaltiossa, asiaankuuluva kansallinen viranomainen voi vaihtoehtoisesti ja muiden oikeudellisesti sitovien sopimusten osalta noudatetun käytännön mukaisesti ennen kokousta antaa valtuutuksen toisen jäsenvaltion edustajille.

               Vilpittömän yhteistyön velvoite tarkoittaa, ettei EU:n jäsenvaltioiden pitäisi äänestää toisiaan vastaan ja että niiden pitäisi tehdä kaikkensa saavuttaakseen yhteisen kannan.

               ICRW:n sopimuspuolina on 87 valtion hallitukset, joten EU:n tämänhetkinen 22 äänestävän jäsenen määrä vastaa neljännestä äänestävistä IWC:n jäsenistä.

               Näin ollen sekä perusperiaatteet että äänestysvahvuus edellyttävät, että koko EU:ssa päästään sopimukseen hyvissä ajoin ennen IWC:n kokouksia, joissa päätetään IWC:tä koskevista ehdotuksista.

               4.Oikeusperusta

               4.1.Menettelyllinen oikeusperusta

               Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 218 artiklan 9 kohdassa määrätään päätöksistä ”sopimuksella perustetussa elimessä unionin puolesta esitettävien kantojen vahvistamisesta, silloin kun tämän elimen on annettava säädöksiä, joilla on oikeusvaikutuksia, lukuun ottamatta säädöksiä, joilla täydennetään tai muutetaan sopimuksen institutionaalisia rakenteita”. SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohtaa sovelletaan riippumatta siitä, onko unioni kyseisessä sopimuksessa mainitun elimen jäsen tai kyseisen sopimuksen osapuoli
                  29
               .

               Kansainvälinen valaanpyyntikomissio on perustettu valaanpyynnin säätelyä koskevalla kansainvälisellä yleissopimuksella. Määräykset, joita IWC on perustettu antamaan, ovat säädöksiä, joilla on oikeudellisia vaikutuksia. Suunnitelluilla säädöksillä voidaan merkittävällä tavalla vaikuttaa EU:n lainsäädäntöön (ks. edellä 3.1 kohta). Suunnitelluilla säädöksillä ei täydennetä eikä muuteta sopimuksen institutionaalista kehystä.

               Ehdotetun päätöksen menettelyllinen oikeusperusta on näin ollen SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohta.

               4.2.Aineellinen oikeusperusta

               Euroopan unionin päätavoitteena IWC:ssä on varmistaa valaiden suojelua ja hoitoa koskeva tehokas kansainvälinen sääntelykehys, jonka avulla valaslajien suojelun taso paranee merkittävästi ja jolla IWC:n jäsenten harjoittama valaanpyynti saatetaan kokonaisuudessaan IWC:n valvontaan. Aikaisemmissa ehdotuksissa suunniteltujen säädösten tärkeimmän tavoitteen ja sisällön on katsottu liittyvän ensisijaisesti ympäristöasioihin, joten aineellisena oikeusperustana on käytetty SEUT-sopimuksen 191 artiklan 1 kohtaa eikä SEUT-sopimuksen 43 artiklan 2 kohtaa ole ehdotettu osaksi operatiivista oikeusperustaa päätökselle unionin kannasta IWC:ssä (ks. myös KOM(2011)495 ja KOM(2008)711). Ehdotetaan, että toistaiseksi säilytetään sama oikeusperusta kuin vuosina 2008 ja 2011. On kuitenkin korostettava, että SEUT-sopimuksen 191 artiklan 1 kohdan ja 43 artiklan 2 kohdan rajaaminen on aiheena tietyissä tuomioistuimen käsiteltävinä olevissa asioissa
                  30
               . Tämä aineellista oikeusperustaa koskeva ehdotus ei millään tavalla rajoita perussopimuksen 3 artiklan 1 kohdan d alakohdassa, luettuna yhdessä 38 artiklan ja liitteen I kanssa, määrättyä Euroopan unionin yksinomaista toimivaltaa meren elollisten luonnonvarojen säilyttämisen alalla, ja siten kaikkien elollisten vesiluonnonvarojen alalla asetuksen (EU) N:o 1380/2013
                  31
                nojalla harjoitettavan yhteisen kalastuspolitiikan mukaisesti. Tämä lähestymistapa ei muodosta minkäänlaista ennakkotapausta tuleville neuvotteluille mainitun asetuksen soveltamisalaan kuuluvien elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisen ja hoidon alalla, ja sitä saatetaan joutua mukauttamaan SEUT-sopimuksen 191 artiklan 1 kohtaa ja 43 artiklan 2 kohtaa koskevien asiaankuuluvien tuomioistuimessa käsiteltävinä olevien asioiden tulosten perusteella.

               4.3.Päätelmät

               Ehdotetun päätöksen oikeusperustan tulisi toistaiseksi olla SEUT-sopimuksen 191 artiklan 1 kohta luettuna yhdessä SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan kanssa.

               2017/0215 (NLE)

               Ehdotus

               NEUVOSTON PÄÄTÖS

               Euroopan unionin puolesta Kansainvälisen valaanpyyntikomission seuraavissa kolmessa kokouksessa sekä kokoustenvälisten tapaamisten ja toimien yhteydessä esitettävästä kannasta

               EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

               ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 191 artiklan 1 kohdan yhdessä sen 218 artiklan 9 kohdan kanssa,

               ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

               sekä katsoo seuraavaa:

               (1)Vuonna 1946 allekirjoitetulla valaanpyynnin säätelyä koskevalla kansainvälisellä yleissopimuksella (ICRW) perustettiin Kansainvälinen valaanpyyntikomissio (IWC), joka on maailmanlaajuisen valaiden suojelun ja hoidon alalla toimivaltainen kansainvälinen järjestö.

               (2)Yleissopimukseen on erottamattomana osana liitetty säännöstö, jolla säädellään valaanpyynnin harjoittamista koko maailmassa. Se sisältää valasvarojen suojelua ja käyttöä koskevat yksityiskohtaiset säännöt. Sen määräykset ja niiden IWC:ssä hyväksytyt muutokset sitovat sopimuspuolia, jollei sopimuspuoli muodollisesti vastusta muutosta yleissopimuksen V artiklan 3 kohdan mukaisesti.

               (3)Säännöstöön tehdyllä muutoksella, jota kannatti enemmistö IWC:ssä edustettuina olevista valtioista, asetettiin kaupallista valaanpyyntiä koskeva moratorio, joka tuli voimaan vuonna 1986. Johtavat valaanpyyntiä kannattavat valtiot ovat johdonmukaisesti vastustaneet moratoriota ja jatkaneet valaanpyyntiä tieteellisiksi kutsumiinsa tarkoituksiin tai muiden poikkeusten perusteella.

               (4)On tarkoituksenmukaista muodostaa IWC:ssä esitettävä unionin kanta, koska päätöksillä säännöstöön tehtävistä muutoksista voi olla oikeusvaikutuksia ja ne voivat vaikuttaa valaisiin liittyvän unionin toimintapolitiikan ja lainsäädännön tavoitteiden saavuttamiseen. IWC:n kokouksissa tehdään toistuvasti päätösehdotuksia, joiden tavoitteena on sallia valaanpyynti asettamalla kiintiöitä ja toteuttamalla hoitotoimenpiteitä tai määrittää valaiden suojelualueita, ja näitä ehdotuksia varten olisi muodostettava unionin kanta.

               (5)IWC:n jäseniä voivat olla ainoastaan valtiot. Tällä hetkellä IWC:n jäseninä on 25 Euroopan unionin jäsenvaltiota
                  32
               . Euroopan unionilla on IWC:ssä tarkkailijan asema, ja sitä edustaa komissio.

               (6)Unionilla on IWC:ssä tarkkailijan asema, minkä vuoksi päätös unionin puolesta esitettävästä kannasta asioissa, jotka Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 3 artiklan 2 kohdan perusteella kuuluvat unionin yksinomaiseen toimivaltaan, koska ne voivat vaikuttaa yhteisiin sääntöihin tai muuttaa niiden ulottuvuutta, pitäisi tehdä neuvostossa, ja jäsenvaltioiden pitäisi esittää se unionin etujen mukaisesti yhdessä toimien.

               (7)Unionin aseman lujittamiseksi IWC:ssä olisi kannatettava kaikkia sellaisia yleissopimuksen tarkistuksia, joiden myötä EU:sta voisi tulla IWC:n sopimuspuoli.

               (8)Neuvoston direktiivin 92/43/ETY
                  33
                liitteessä IV luetellaan kaikki valaslajit unionin tärkeinä pitäminä lajeina, jotka edellyttävät tiukkaa suojelua. Näin ollen kaikki valaslajit on suojeltu tahalliselta häiritsemiseltä, kiinniotoilta tai tappamiselta yhteisön vesillä. Luontodirektiivillä kielletään myös luonnosta otettujen yksilöiden pitäminen, kuljetus ja myynti tai vaihto sekä myyntiin tai vaihtoon tarjoaminen.

               (9)Luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston uhanalaisten lajien kansainvälistä kauppaa koskevan yleissopimuksen (CITES) määräykset pannaan unionissa täytäntöön neuvoston asetuksella (EY) N:o 338/97
                  34
               , jolla kielletään valaiden tuominen unioniin ensisijaisesti kaupallisissa tarkoituksissa. Lisäksi neuvoston asetuksella (ETY) N:o 348/81
                  35
                sallitaan sen liitteessä lueteltujen tiettyjen tuotteiden tuonti ainoastaan, jos niitä ei käytetä kaupallisiin tarkoituksiin.

               (10)Valaat ovat vaeltavia lajeja. Valaisiin kohdistuva unionin politiikka ja lainsäädäntö on siksi unionin vesillä tehokkaampaa, jos sitä tuetaan johdonmukaisilla maailmanlaajuisilla toimilla.

               (11)Unioni antaa tukensa Yhdistyneiden kansakuntien alkuperäiskansojen oikeuksien julistukselle ja vuonna 2014 pidetyn alkuperäiskansojen maailmankonferenssin päätösasiakirjalle
                  36
               .

               (12)Unionin kannan ilmaisevat yhdessä toimien ne jäsenvaltiot, jotka ovat Kansainvälisen valaanpyyntikomission jäseniä,

               ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               1 artikla

               Euroopan unionin kanta Kansainvälisen valaanpyyntikomission (IWC) kolmessa seuraavassa kokouksessa
                  37
                sekä kokoustenvälisten tapaamisten ja toimien yhteydessä vahvistetaan liitteessä.

               2 artikla

               Edellä 1 artiklassa tarkoitetun kannan esittävät yhdessä toimien ne jäsenvaltiot, jotka ovat IWC:n jäseniä.

               3 artikla

               Jos ennen IWC:n kokousta tai sen aikana esitettävät uudet tieteelliset tai tekniset tiedot todennäköisesti vaikuttavat 1 artiklassa tarkoitettuun kantaan tai jos paikan päällä tehdään ehdotuksia sellaisista asioista, joista ei vielä ole EU:n kantaa, kulloinkin kyseessä olevaa ehdotusta koskevasta kannasta sovitaan yhteisesti, niin ikään paikan päällä, ennen kuin ehdotuksesta äänestetään. Unionin edustajat IWC:ssä voivat tehdä kantaan vähäisiä muutoksia ilman uutta neuvoston päätöstä.

               4 artikla

               Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

               Tehty Brysselissä

                     Neuvoston puolesta

                     Puheenjohtaja

                     (1)
                  KOM(2008) 711 lopullinen ja KOM(2011) 495 lopullinen.

                     (2)
                  Jotta EU voisi liittyä yleissopimukseen, yleissopimusta olisi muutettava ja kaikkien IWC:n jäsenten olisi ratifioitava muutospöytäkirja. Komissio teki vuonna 1992 ehdotuksen unionin yleissopimukseen liittymistä koskevista neuvotteluista, mutta neuvosto ei ole jatkanut asian käsittelyä (draft Council Decision authorizing the Commission to negotiate, on behalf of the Community, a protocol amending the international Convention on the regulation of whaling, Washington, 2 December 1946, COM (92)316).

                     (3)
                  Alankomaat, Belgia, Bulgaria, Espanja, Irlanti, Italia, Itävalta, Kroatia, Kypros, Liettua, Luxemburg, Portugali, Puola, Ranska, Romania, Ruotsi, Saksa, Slovakia, Slovenia, Suomi, Tanska, Tšekki, Unkari, Viro, Yhdistynyt kuningaskunta.

                     (4)
                  Ks. yleissopimuksen V artikla. Sen 3 kohdan mukaan sopimukseen tehtävät muutokset tulevat voimaan sopimuspuolina olevien hallitusten osalta yhdeksänkymmenen päivän kuluttua, ellei jokin hallitus ole esittänyt vastalausetta.

                     (5)
                  Kestävän kehityksen tavoite nro 14: ”Säilyttää meret ja merten tarjoamat luonnonvarat sekä edistää niiden kestävää käyttöä.”

                     (6)
                  Yleissopimuksen VIII artikla.

                     (7)
                  Säännöstön 30 kohdassa vaaditaan nimenomaisesti, että sopimuspuolina olevat hallitukset toimittavat tieteellisiin tarkoituksiin kohdistetut pyyntiluvat ennen niiden myöntämistä tieteellisen komitean tarkasteltavaksi ja kommentoitavaksi.

                     (8)
                  Direktiivi 92/43/ETY luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta, EYVL L 206, 22.7.1992, s. 7.

                     (9)
                  EYVL L 61, 3.3.1997, s. 1.

                     (10)
                  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/56/EY, annettu 17 päivänä kesäkuuta 2008, yhteisön meriympäristöpolitiikan puitteista.

                     (11)
                  Yleissopimuksen V artiklan 3 kohdassa sallitaan sopimuspuolina olevien hallitusten esittää vastalause mihin tahansa säännöstöön tehtävään muutokseen, mikä johtaa siihen, ettei kyseinen muutos sido niitä.

                     (12)
                  Islanti erosi IWC:stä vuonna 1992 mutta liittyi uudelleen vuonna 2002 tehden samalla moratoriota koskevan varauman.

                     (13)
                  Venäjän federaatio on myös rekisteröinyt moratoriota koskevan vastalauseen mutta ei noudata sitä.

                     (14)
                  Kansainvälisen tuomioistuimen 31. maaliskuuta 2014 antaman valaanpyyntiä Eteläisellä jäämerellä koskevan päätöksen Whaling in the Antarctic (Australia v. Japan) kohdat 227 ja 245.

                     (15)
                  IWC:n päätöslauselma 2014-5 erikoisluvalla harjoitettavasta valaanpyynnistä ja IWC:n päätöslauselma 2016-2 erikoisluvalla harjoitettavan valaanpyynnin tarkastelumenettelyn parantamisesta. Japani vastusti näitä kahta päätöslauselmaa, koska se katsoi, että niillä pyritään perusteetta ja yleissopimuksen kanssa ristiriitaisella tavalla rajoittamaan Japanin tieteellisten tutkimusohjelmien toteuttamista ottamatta huomioon niiden tieteellistä arvoa.

                     (16)
                  Pienimuotoisella rannikkovalaanpyynnillä (STCW) tarkoitetaan pienillä aluksilla kansallisilla vesillä päiväretkien aikana kaupallisissa tarkoituksissa suoritettavaa valaiden (lahtivalaiden ja muiden pienten valaiden) pyyntiä. Japani on hakenut STWC-saalisrajoituksia yhteisöille, jotka sen mukaan kärsivät kaupallisen valaanpyynnin moratoriosta.

                     (17)
                  Kansainvälisen tuomioistuimen 31. maaliskuuta 2014 antaman päätöksen 229 ja 230 kohta.

                     (18)

                     https://iwc.int/private/downloads/YTtNWzZ21VOaPZRjvTQGng/CC_StrategicPlan2016_26_FINAL.pdf

                     (19)

                        Kansainvälinen valaanpyyntikomissio on toistaiseksi osoittanut kaksi rauhoitusaluetta – Intian valtameren rauhoitusalueen ja Eteläisen jäämeren rauhoitusalueen – joissa kaupallinen valaanpyynti on kielletty. Komissio on viime vuosina useaan otteeseen ehdottanut uutta rauhoitusaluetta Atlantin valtamerelle, mutta ehdotus ei ole vielä saanut tuekseen tarvittavaa kolmen neljäsosan enemmistöä.

                     (20)
                  Tällä hetkellä nämä säännökset on sisällytetty säännöstön III jaksoon, joka koskee pyyntiä.

                     (21)
                  Alkuperäisväestön valaanpyynti on valaiden pyyntiä, jota suorittavat alkuperäisväestöt, joiden perinteisiin kuuluu ja joiden elinkeinona on valaanpyynti.

                     (22)
                  Säännöstön 13 a kohta.

                     (23)
                  Näihin tehtäviin kuului Grönlannin valaanpyyntiin liittyviä SLA-algoritmejä (Strike Limit Algorithms) koskevan työn saattaminen päätökseen, tarpeita koskevan lausunnon vakiomuotoa koskeviin pyyntöihin vastaaminen, tarpeiden ja kulutustottumusten välisen suhteen tuntemuksen parantaminen sekä ehdotus säännöstön päivittämiseksi siten, että SLA-lähestymistapa otetaan huomioon.

                     (24)
                  Alkuperäiskansojen valaanpyyntiä koskeva asiantuntijatyöpaja ASW Expert Workshop, Maniitsoq/Greenland, 2015.

                     (25)
                  EU kannatti Yhdistyneiden kansakuntien alkuperäiskansojen oikeuksien julistuksen (UNGA 61/295) hyväksymistä YK:n yleiskokouksessa vuonna 2007 sekä alkuperäiskansojen maailmankonferenssin päätösasiakirjan (UNGA 69/2) hyväksymistä YK:n yleiskokouksen korkean tason täysistunnossa vuonna 2014. Molemmissa asiakirjoissa painotetaan alkuperäiskansojen oikeutta perinteisesti käyttämiinsä resursseihin sekä sitä, että valtioiden on tarpeen suojella näitä oikeuksia, tehdä yhteistyötä alkuperäiskansojen kanssa ja kuulla heitä. Euroopan unionin neuvosto hyväksyi 15. toukokuuta 2017 päätelmät (asiakirja 8814/17, 15.5.2017), joissa vahvistetaan tuki alkuperäiskansojen oikeuksille ja tunnustetaan, että kyseisiä poliittisia puitteita on varaa soveltaa monenvälisessä yhteistyössä nykyistä tehokkaammin esimerkiksi tehostamalla mahdollisuuksia vuoropuheluun ja kuulemiseen EU:n yhteistyön kaikilla tasoilla.

                     (26)
                  Suositukset 2 ja 6, sivu 21, IWC/66/ASW Rep01.

                     (27)
                  Kansainvälisen tuomioistuimen 31. maaliskuuta 2014 antaman päätöksen 46 kohta.

                     (28)
                  Tällä hetkellä kolmen jäsenvaltion äänestysoikeudet on jäädytetty, ja yhdessä tapauksessa maksut ovat viivästyneet yli kolme vuotta.

                     (29)
                  Asia C-399/12, Saksa v. neuvosto (OIV), ECLI:EU:C:2014:2258, 64 kohta.

                     (30)
                  Asiat C-626/15 ja C-659/16, komissio/neuvosto (Weddell Sea -tapaukset). Ks. myös ennakkoratkaisupyyntö asiassa C-683/16.

                     (31)
                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1380/2013, annettu 11 päivänä joulukuuta 2013, yhteisestä kalastuspolitiikasta, neuvoston asetusten (EY) N:o 1954/2003 ja (EY) N:o 1224/2009 muuttamisesta sekä neuvoston asetusten (EY) N:o 2371/2002 ja (EY) N:o 639/2004 ja neuvoston päätöksen 2004/585/EY kumoamisesta (EUVL L 354, 28.12.2013, s. 22).

                     (32)
                  Alankomaat, Belgia, Bulgaria, Espanja, Irlanti, Italia, Itävalta, Kroatia, Kypros, Liettua, Luxemburg, Portugali, Puola, Ranska, Romania, Ruotsi, Saksa, Slovakia, Slovenia, Suomi, Tanska, Tšekki, Unkari, Viro ja Yhdistynyt kuningaskunta (tammikuu 2017). Näistä jäsenvaltioista 22:lla on äänestyskelpoinen IWC:n jäsenyys.

                     (33)
                  Neuvoston direktiivi 92/43/ETY, annettu 21 päivänä toukokuuta 1992, luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta (EYVL L 206, 22.7.1992, s. 7).

                     (34)
                  Neuvoston asetus (EY) N:o 338/97, annettu 9 päivänä joulukuuta 1996, luonnonvaraisten eläinten ja kasvien suojelusta niiden kauppaa sääntelemällä (EYVL L 61, 3.3.1997, s. 1).

                     (35)
                  Neuvoston asetus (ETY) N:o 348/81, annettu 20 päivänä tammikuuta 1981, valastuotteiden tuontiin sovellettavasta yhteisestä järjestelmästä (EYVL L 39, 12.2.1981, s. 1).

                     (36)
                  Neuvoston päätelmät alkuperäiskansoista, asiakirja 8814/17, 15. toukokuuta 2017.

                     (37)
                  IWC 67 vuonna 2018, IWC 68 vuonna 2020 ja IWC 69 vuonna 2022.

    ---documentbreak---

               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 4.9.2017
            COM(2017) 463 final
            LIITE
            asiakirjaanEhdotus neuvoston päätökseksi
            Euroopan unionin puolesta Kansainvälisen valaanpyyntikomission seuraavissa kolmessa kokouksessa sekä kokoustenvälisten tapaamisten ja toimien yhteydessä esitettävä kanta

               LIITE

               Euroopan unionin puolesta Kansainvälisen valaanpyyntikomission seuraavissa kolmessa kokouksessa sekä kokoustenvälisten tapaamisten ja toimien yhteydessä esitettävä kanta

               1.Euroopan unionin päätavoitteena Kansainvälisessä valaanpyyntikomissiossa IWC:ssä on varmistaa valaskantojen suojelua ja hoitoa koskeva tehokas kansainvälinen sääntelykehys, jonka avulla valaslajien suojelun taso paranee merkittävästi ja jolla IWC:n jäsenten harjoittama valaanpyynti saatetaan kokonaisuudessaan IWC:n valvontaan.

               2.Tämän tavoitteen saavuttamiseksi on tärkeää, että ne muutamat jäsenvaltiot, jotka eivät tällä hetkellä ole yleissopimuksen sopimuspuolia, liittyvät siihen vahvistaakseen unionin vaikutusta äänestettäessä unionin tärkeänä pitämistä kysymyksistä. On yhtä tärkeää, että kaikki jäsenvaltiot ylläpitävät äänioikeuttaan suorittamalla arvioidut maksuosuutensa ajoissa.

               3.Kun tämä kanta on hyväksytty, jäsenvaltiot esittävät yhdessä toimien kolmessa seuraavassa kahden vuoden välein pidettävässä kokouksessa sekä kokoustenvälisten tapaamisten ja toimien yhteydessä IWC:n säännöstöön tehtäviä muutoksia ja IWC:n päätöslauselmia koskeviin ehdotuksiin seuraavan kannan:

               a)Pyritään saamaan kaikki IWC:n jäsenten harjoittamat valaanpyyntitoiminnot IWC:n valvontaan.

               b)Kannatetaan säännöstössä kaupalliselle valaanpyynnille asetetun moratorion ylläpitämistä ja täyttä toimeenpanoa.

               c)Seurataan Kansainvälisen tuomioistuimen esimerkkiä ja vastustetaan kaikkia ehdotuksia uusiksi valaanpyyntityypeiksi, joista ei määrätä valaanpyynnin säätelyä koskevassa kansainvälisessä yleissopimuksessa, koska sellaiset voisivat vaarantaa moratoriumin ja/tai johtaa valaskantoihin kohdistuviin uhkiin unionin lähivesillä.

               d)Kannatetaan ehdotuksia, joilla pyritään lopettamaan IWC:n valvonnan ulkopuolella tieteellisiin tarkoituksiin harjoitettava valaanpyynti. Annetaan tuki ehdotuksille, joilla edistetään elävien valaiden tieteellistä tutkimusta sekä tehostetaan erityisluvalla harjoitettavaa valaanpyyntiä koskevaa IWC:n tarkasteluprosessia ja parannetaan sen avoimuutta, jotta voidaan välttää väärinkäyttö ja edistää Kansainvälisen tuomioistuimen (valaanpyyntiä Eteläisellä jäämerellä koskevassa asiassa Whaling in the Artarctic, Australia vs. Japan: New Zealand Intervening 31. maaliskuuta 2014) antaman päätöksen kaikkien näkökohtien noudattamista ja asiaankuuluvien IWC:n päätöslauselmien täytäntöönpanoa.

               e)Kannatetaan sellaisia alkuperäisväestön elinkeinoon liittyvän valaanpyynnin hoitamista koskevia ehdotuksia,

               1)joilla varmistetaan, ettei asiaankuuluvien valaskantojen suojelu vaarannu, ottaen varovaisuusperiaate ja tieteellisen komitean neuvot asianmukaisesti huomioon;

               2)joilla varmistetaan, että valaanpyyntitoimintoja säännellään asianmukaisesti ja saaliit ovat kestävällä tasolla ja paikalliseen tarpeeseen harjoitettavan elinkeinopyynnin rajoissa;

               3)joissa otetaan huomioon alkuperäisväestön oikeuksiin perustuva lähestymistapa kuitenkin niin, että samalla tunnustetaan valaiden olevan vaeltavia lajeja ja kulkevan myös muiden levinneisyysalueillaan olevien valtioiden alueille.

               Kun unionin jäsenvaltiot toimivat näin yhdessä ja unionin etujen mukaisesti, ne noudattavat myös unionin tukemaa alkuperäisväestön valaanpyyntiä koskevaa IWC:n päätöslauselmaa. Ne seuraavat aktiivisesti IWC:n alkuperäisväestön valaanpyyntiä käsittelevän ad hoc -työryhmän jatkuvaa työtä ja sitoutuvat siihen. Tavoitteena on lisätä ymmärrystä ja parantaa menettelyjä, myös avoimuuden lisäämisen, tietojen oikea-aikaisuuden ja varhaisen vuoropuhelun osalta, sekä unionissa että IWC:ssä, sekä varmistaa, että alkuperäisväestön saalisrajoituksia koskevista ehdotuksista voitaisiin päättää sujuvasti ja oikea-aikaisesti.

               f)Kannatetaan ehdotuksia valaiden rauhoitusalueiden luomiseksi.

               g)Kehitetään edelleen muita IWC:n toimia valaslajien ja niiden elinympäristöjen suojelemiseksi; pyritään ymmärtämään ja käsittelemään niiden terveydelle ja hyvinvoinnille aiheutuvia uhkia – näiden uhkien kumulatiiviset vaikutukset mukaan lukien – sekä pyritään ymmärtämään ja ylläpitämään nykyistä paremmin valaslajien asemaa tärkeänä osana terveitä ekosysteemejä ja vuorovaikutusta ihmisen kanssa. Tämän suhteen pyritään parantamaan koordinointia ja yhteistyötä IWC:n ja muiden järjestöjen välillä maailmanlaajuisen valaiden suojelujärjestelmän vahvistamiseksi.

               h)Kannatetaan ehdotuksia, joilla parannetaan IWC:n hallinnointia muissa monenvälisissä sopimuksissa ja niiden hallintoelimissä noudatettujen parhaiden käytäntöjen mukaisesti, mukaan luettuina mekanismit, joilla varmistetaan avoimuuden, vastuuvelvollisuuden sekä noudattamisen ja sen valvonnan parantaminen. Tarkoituksena on lujittaa IWC:n legitimiteettiä ja sen päätöksentekoprosessin luotettavuutta.

               i)Kannatetaan ehdotuksia, joilla pyritään vahvistamaan IWC:n sihteeristön hallinnoiman järjestelmän avoimuutta, jotta parannettaisiin sellaisten hallitusten valmiuksia osallistua IWC:n työhön, joiden resurssit ovat rajalliset. Vaaditaan avoimuutta myös tukijoilta, jotka rahoittavat suoraan järjestelmän ulkopuolisten kolmansien osapuolten edustajien osallistumista.

               j)Lujitetaan kansalaisyhteiskunnan kanssa käytävää vuoropuhelua ja sen kanssa tehtävää yhteistyötä ja parannetaan edelleen kansalaisyhteiskunnan järjestöjen osallistumista IWC:n työhön kaikilla tasoilla muiden monenvälisten sopimusten piirissä yleisen käytännön mukaisesti.