				|

		52014PC0043

			Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS EU:n luottolaitosten häiriönsietokykyä parantavista rakennetoimenpiteistä /* COM/2014/043 final - 2014/0020 (COD) */

			   	PERUSTELUT
1.           EHDOTUKSEN TAUSTA
Euroopan unioni (jäljempänä ”unioni”) ja sen
jäsenvaltiot ovat talous- ja finanssikriisin alusta alkaen ryhtyneet
tarkistamaan perinpohjin finanssialan sääntelyä ja valvontaa.
Pankkialalla unioni on käynnistänyt joukon uudistuksia,
jotta voidaan luoda turvallisempi, vakaampi, läpinäkyvämpi ja vastuullisempi
rahoitusjärjestelmä, joka toimii koko talouden ja yhteiskunnan hyväksi. Unionin
pankkiala on sekä absoluuttisesti (42,9 biljoonaa) että suhteellisesti (lähes
350 prosenttia unionin BKT:stä) tarkastellen kuitenkin edelleen hyvin laaja
sektori. Unionin suurimpien yksittäisten pankkien koko niiden omaisuuserinä
laskien on jokseenkin tai lähes sama kuin niiden kotimaan BKT. Nämä pankit ovat
edelleen liian suuria, jotta niiden voisi antaa kaatua, liian suuria
pelastettaviksi ja liian monitahoisia kriisinratkaisun kannalta.
Tähän liittyen komission jäsen Michel Barnier
ilmoitti marraskuussa 2011 korkean tason työryhmän perustamisesta arvioimaan
tarvetta unionin pankkialan rakenteiden uudistamiselle. Suomen Pankin
pääjohtajan Erkki Liikasen johdolla toiminut työryhmä (jäljempänä ”korkean
tason työryhmä”)[1]
esitti raporttinsa lokakuussa 2012. Raportissa todettiin, että pankkialan
rakenneuudistus on tarpeen meneillään olevien uudistusten täydentämiseksi, ja
suositeltiin omaan lukuun tapahtuvan kaupankäynnin ja muun suuririskisen
kaupankäynnin pakollista erottamista omaksi oikeussubjektikseen pankkikonsernin
sisällä. Erottaminen olisi pakollista vain siinä tapauksessa, että erotettavat
toiminnot muodostavat merkittävän osuuden pankkien liiketoiminnasta.[2] Euroopan parlamentti
hyväksyi 3. heinäkuuta 2013 suurella enemmistöllä valiokunta-aloitteisen
mietinnön EU:n pankkialan rakenteiden uudistaminen[3], jossa puolletaan
unionin tasolla toteutettavia rakenneuudistustoimenpiteitä sellaisiin
pankkeihin liittyvien ongelmien ratkaisemiseksi, jotka ovat ”liian suuria
kaatuakseen” (jäljempänä TBTF-pankit)[4].
Ehdotus on olennainen osa unionin vastausta
TBTF-pulmaan. Ehdotuksen tavoitteena on välttää hallitsemattomien
jäännösriskien syntyminen unionin pankkijärjestelmässä. Se rajoittaa pankkien
taseen keinotekoista kasvua erityisesti toiminnoissa, jotka ovat luonteeltaan
puhtaasti spekulatiivisia, vähentäen näin riskiä turvautumisesta veronmaksajien
rahoihin kaatuvien pankkien pelastamiseksi sekä mahdollisen kriisinratkaisun
kustannuksia ja monimutkaisuutta tapauksissa, joissa kriisinratkaisuun on
ryhdyttävä. Se on myös tärkeä täydentävä toimenpide direktiiville
luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten elvytys- ja
kriisinratkaisukehyksestä (BRRD).[5]
Rakenteelliset uudistukset eivät toistaiseksi
ole olleet G20-ryhmän hyväksymällä kansainvälisellä uudistusten asialistalla.
Useat lainkäyttöalueet eri puolilla maailmaa ovat kuitenkin panneet täytäntöön
tai ehdottaneet toimenpiteitä edellä mainittuihin ongelmiin puuttumiseksi. Osa
jäsenvaltioista (Saksa, Ranska, Yhdistynyt kuningaskunta ja Belgia) on viime
vuosina tehnyt uudistusaloitteita. Yhdysvallat hyväksyi hiljattain ns.
Volckerin säännön, joka kieltää pankeilta omaan lukuun harjoitettavan
kaupankäynnin. Kansainväliset järjestöt ovat vaatineet maailmanlaajuista
keskustelua pankkialan rakenteista ja liiketoimintamalleista. Tähän liittyvien
uudistusaloitteiden moninaisuuden vuoksi ja jotta estettäisiin se, että
päällekkäiset tai ristiriitaiset toimenpiteet vaikuttavat kansainvälisesti
toimiviin pankkeihin, G20-johtajat kehottivat viimeksi pitämässään
huippukokouksessa Pietarissa finanssimarkkinoiden vakauden valvontaryhmää (FSB)
arvioimaan pankkialan rakenteellisten uudistusten johdonmukaisuutta rajojen yli
ja vaikutuksia maailmanlaajuisen rahoitusvakauden kannalta. Ehdotuksessa
otetaan tarkoin huomioon kehitteillä olevat kansainväliset
koordinointipyrkimykset ja tunnustetaan tarve estää mahdollisuudet käyttää
hyväksi sääntelyn katvealueita.
Tämän ehdotuksen mukana on siihen suoraan
liittyvä ehdotus, jolla puututaan toiseen finanssialan kriisien
leviämiskanavaan, nimittäin markkinaosapuolten, muun muassa järjestelmän
kannalta merkittävien pankkien, keskinäisten sidossuhteiden muodostumiseen
läpinäkymättömien kaupankäyntikytkösten kautta arvopapereilla toteutettavissa
rahoitustoimissa. Komission 19. maaliskuuta 2012 varjopankkitoiminnasta
julkaisemassa vihreässä kirjassa[6]
todetaan, että pankkien tiukempi sääntely saattaa siirtää huomattavan osan
pankkitoiminnasta perinteisen pankkitoiminnan ulkopuolelle ns.
varjopankkitoimintaan, joka määritellään ”luotonvälitysjärjestelmäksi, jossa on
mukana tavanomaisen pankkijärjestelmän ulkopuolisia laitoksia ja toimintoja”[7]. Euroopan parlamentti
antoi 20. marraskuuta 2012 varjopankkitoimintaa koskevan päätöslauselman[8], jossa se korosti
tarvetta varmistaa, että rahoituslaitosten rakenteet ja toiminnot saadaan
avoimemmiksi, sekä katsoi, että valvontaviranomaisten on saatava tietoja
varjopankkitoiminnan tasosta, kuten takaisinostosopimuksista ja arvopapereiden
lainaksiannosta. Komissio korosti 4. syyskuuta 2013 varjopankkitoimintaa
koskevassa tiedonannossaan[9],
että arvopapereilla toteutettavien rahoitustoimien, kuten takaisinostosopimusten
ja arvopapereiden lainaksiannon, muiden vastaavien transaktioiden ja
edelleenpanttauksen läpinäkyvyyden parantaminen on olennaisen tärkeää
keskinäisiin kytköksiin, liialliseen vivutukseen ja suhdanteita vahvistavaan
käyttäytymiseen liittyvien riskien seurannan kannalta.
Nämä perustelut rajoittuvat käsillä olevaan
ehdotukseen, joka koskee luottolaitosten toimintojen rakenteellista
eriyttämistä.
2.           KUULEMISTEN JA VAIKUTUSTEN
ARVIOINTIEN TULOKSET
Sidosryhmiä on kuultu useaan otteeseen.
Korkean tason työryhmä tapasi useita sidosryhmiä toimeksiantonsa aikana ja
järjesti pankeille, yritysasiakkaille, vähittäisasiakkaille sekä näiden
järjestöille suunnatun julkisen kuulemisen.[10]
Myös komissio järjesti julkisen sidosryhmäkuulemisen lokakuussa 2012.[11] Pankkialan rakenteiden
uudistuksista ja koordinoidun toiminnan tarpeesta unionin tasolla on
keskusteltu myös jäsenvaltioiden kanssa.
Vaikutusten arviointia laatiessaan komissio
kuuli sidosryhmiä toistamiseen keväällä 2013 ja pyysi pankkeja mallintamaan
erityyppisten rakenneuudistusvaihtoehtojen vaikutuksia.[12] Saaduista 500
vastauksesta käyvät selvästi ilmi näkemyserot yhtäältä pankkien ja toisaalta
asiakkaiden ja pankkialan ulkopuolisten rahoituslaitosten välillä. Edelliset
vastustavat toimintojen rakenteellista erottamista, jälkimmäiset laajalti
kannattavat sitä. Muissa vastaajaryhmissä näkökannat jakaantuivat
tasapainoisemmin.
Maaliskuussa 2013 perustettiin komission
yksiköiden välinen pankkialan rakenteiden uudistamista käsittelevä ohjausryhmä,
jossa ovat edustettuina pääosastot COMP, ECFIN, EMPL, ENTR, JUST, MARKT, SG,
SJ, TAXUD ja JRC. Ohjausryhmä on kokoontunut maalis-, huhti- ja syyskuussa 2013
ja tukenut vaikutusten arvioinnin laatimista.
Vaikutusten arvioinnin luonnos toimitettiin
19. syyskuuta 2013 komission vaikutusarviointilautakunnalle, jonka kanssa siitä
keskusteltiin 16. lokakuuta 2013. Lautakunta antoi suosituksia parannuksiksi
18. lokakuuta 2013. Tärkeimpinä suosituksina oli i) parantaa ongelman kuvausta
ja perusskenaariota, ii) kuvata ja selittää uudistusvaihtoehdot paremmin, iii)
arvioida etusijalle asetettujen uudistusvaihtoehtojen vaikutukset paremmin ja
esittää parempi näyttö niiden tuloksellisuudesta, iv) parantaa sidosryhmien
näkemysten esitystä ja v) lisätä sanasto. Komission yksiköt toimittivat
lautakunnalle 18. joulukuuta 2013 tarkistetun vaikutusarvioinnin ja erillisen
asiakirjan, jossa lautakunnalle selvitettiin, miten sen suositukset oli otettu
huomioon. Lautakunta antoi tämän jälkeen puoltavan lausunnon 15. tammikuuta
2014. Se suositteli kuitenkin edelleen lisäparannuksia ja kehotti erityisesti
lujittamaan analyysia ehdotettujen toimenpiteiden perusteluista, muista
uudistusvaihtoehtoista, vaikutuksista ja sidosryhmien näkemyksistä liittyen
läpinäkyvyyttä palveleviin toimenpiteisiin, jotka oli otettu käyttöön vasta
vaikutusten arvioinnin tarkistetussa versiossa. Lautakunta suosittelee myös
parantamaan edelleen rakenneuudistusvaihtoehtojen esitystä ja arviointia
etusijalle asetettujen uudistusvaihtoehtojen vaikutuksista ja tuloksellisuudesta.
Vaikutusten arvioinnin lopullisessa versiossa on laajennettu merkittävästi
analyysia läpinäkyvyyteen liittyvistä uudistustoimenpiteistä ja otettu huomioon
myös lautakunnan kaksi muuta suositusta.
Tämän ehdotuksen yleiset kustannukset ja
hyödyt on arvioitu vaikutusten arvioinnissa käyttäen laadullista analyysia ja
kvantitatiivista mallinnusta. Vaikutusten arvioinnin mukaan implisiittiset tuet
ovat merkittävät riippuen pankin koosta ja pankin keskinäisten kytkösten
laajuudesta. Ehdotuksessa otetaan asianmukaisesti huomioon selkeät edut, jotka
pankkitoimintamallien monipuolisuus tarjoaa Euroopassa, pyrkien varmistamaan,
että järjestelmäriskien välttämisen ja kestävän talouskasvun rahoittamisen
välinen herkkä tasapaino säilyy.
3.           EHDOTUKSEN OIKEUDELLINEN
SISÄLTÖ
3.1.        Oikeusperusta ja
toissijaisuusperiaate
Ehdotetun
asetuksen oikeusperusta on Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen
(SEUT-sopimuksen) 114 artiklan 1 kohta, jonka nojalla voidaan toteuttaa
sisämarkkinoiden toteuttamista ja toimintaa koskevia toimenpiteitä
jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämiseksi.
Yhtenäiset
säännöt pankkialan rakenteista parantavat rahoitusvakautta unionissa,
yhdentävät finanssimarkkinoita, helpottavat konsernien kriisinratkaisun ja
elvytyksen läpiviemistä hyvässä järjestyksessä, parantavat mahdollisuuksia
tarjota palveluja rajojen yli ja sijoittautua muihin jäsenvaltioihin,
vähentävät kilpailun vääristymiä ja estävät sääntelyn katvealueiden
hyväksikäyttöä.
Osa
jäsenvaltioista on ehdottanut tai hyväksynyt rakenneuudistustoimenpiteitä
kansallisia pankkijärjestelmiään varten. Jäsenvaltioiden epäyhtenäinen
kansallinen lainsäädäntö, jossa ei pyritä samoihin poliittisiin päämääriin
tavalla, joka on yhteensopiva ja yhtäläinen tässä asetuksessa kaavailtujen
mekanismien suhteen, lisää pääoman liikkeiden ja sijoituspäätösten
vääristymisen mahdollisuutta. Unionin laajuisen lähestymistavan puuttuessa
pankit joutuvat mukauttamaan rakenteitaan ja toimintojaan toimiessaan eri
maissa, mikä tekee pankeista entistäkin monitahoisempia ja lisää hajanaisuutta.
Epäyhtenäinen
kansallinen lainsäädäntö veisi myös pohjaa pyrkimyksiltä saada aikaan yhteinen
sääntökirja sovellettavaksi kaikkialla sisämarkkinoilla ja luoda toimiva
pankkiunioni, koska se rajoittaisi yhteisen valvontamekanismin[13] ja tulevan
yhteisen kriisinratkaisumekanismin[14]
tuloksellisuutta. Epäyhtenäinen lainsäädäntö myös vaikeuttaa toiminnan
hallinnointia laitoksen harjoittaessa toimintaa useissa maissa.
Unionin tasoisella
yhdenmukaistamisella, johon tällä asetuksella pyritään, voidaan varmistaa, että
unionin pankkikonserneja, joista monet toimivat useissa jäsenvaltioissa,
säännellään yhteisten rakenteellisten vaatimusten puitteissa. Näin voidaan
taata tasapuoliset toimintaedellytykset, vähentää sääntelyn monimutkaisuutta,
välttää lainsäädännön noudattamisesta rajat ylittävissä toiminnoissa aiheutuvat
tarpeettomat kustannukset, edistää yhdentymisen etenemistä unionin markkinoilla
ja karsia mahdollisuuksia käyttää hyväksi sääntelyn katvealueita.
Sisämarkkinoiden toiminnan
edistämiseen liittyvien tavoitteiden mukaisesti jäsenvaltio, joka on jo aiemmin
hyväksynyt lainsäädäntöä kieltääkseen luottolaitoksia, jotka ottavat
talletuksia yksityishenkilöiltä ja pk-yrityksiltä, harjoittamasta
sijoitustoimintaa päämiehenä ja pitämästä varoja kaupankäyntitarkoituksessa,
voi pyytää komissiolta lupaa vapauttaa III luvun säännöksistä (”tiettyjen
kaupankäyntitoimien eriyttäminen”) luottolaitokset, joihin sovellettava
kansallinen lainsäädäntö vastaa mainitun luvun säännöksiä. Tällä tavoin
jäsenvaltiot, jotka ovat jo panneet täytäntöön vähintään vastaavia
toimenpiteitä, välttyisivät kalliiksi tulevalta voimassa olevien säännöstensä
mukauttamiselta näihin säännöksiin. Jottei kansallisen lainsäädännön vaikutus
vaarantaisi sisämarkkinoiden tavoitetta tai toimintaa, kansallisella
lainsäädännöllä on oltava samat päämäärät kuin tällä ehdotuksella ja
kansallisilla oikeudellisilla ja valvonta- ja täytäntöönpanojärjestelyillä on
varmistettava, että luottolaitos noudattaa oikeudellisesti sitovia vaatimuksia,
jotka ovat yhteensopivia tämän ehdotuksen kanssa.
Ehdotuksessa otetaan asianmukaisesti
huomioon rahoitusmarkkinoiden ja finanssialan innovoinnin nopea kehitys sekä
unionin sääntely- ja valvontapuitteiden kehitys. Jotta voidaan varmistaa
tehokas ja johdonmukainen valvonta ja yhteisen sääntökirjan kehittäminen
pankkialalle, tässä ehdotuksessa kaavaillaan tärkeää roolia Euroopan
pankkiviranomaiselle (jäljempänä ”EPV”). Toimivaltaisten viranomaisten on määrä
kuulla EPV:tä tietyistä päätöksistä siten kuin tässä ehdotuksessa esitetään,
minkä lisäksi EPV laatii luonnoksia teknisiksi sääntely- ja
täytäntöönpanostandardeiksi ja antaa kertomuksia komissiolle. Tällä on
erityisen suuri merkitys 9, 10, 13 ja 21 artiklassa esitetyissä tilanteissa.
3.2.        Suhteellisuusperiaate
Euroopan unionista tehdyn sopimuksen (SEU-sopimuksen)
5 artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti unionin toiminnan
sisältö ja muoto eivät saa ylittää sitä, mikä on tarpeen perussopimusten
tavoitteiden saavuttamiseksi.
Tällä asetusehdotuksella kielletään suuria
unionin luottolaitoksia ja pankkikonserneja käymästä kauppaa omaan lukuun ja
harjoittamasta tiettyjä siihen liittyviä toimintoja.
Omistuksen eriyttäminen voi olla tehokkain
rakenneuudistusväline pyrittäessä saavuttamaan erityiset tavoitteet eli
helpottamaan kriisinratkaisua ja rajoittamaan moraalikatoa, eturistiriitoja
sekä pääoman ja resurssien virheellistä kohdentamista. Omaan lukuun tapahtuvan
kaupankäynnin kieltämisen potentiaaliset hyödyt näkyisivät erityisen vahvasti
riskien, monitahoisuuden, keskinäisten kytkösten ja eturistiriitojen
vähenemisenä. Vaihtoehtoon liittyy kuitenkin haasteita johtuen siitä, että
omaan lukuun tapahtuvaa kaupankäyntiä voi olla vaikea erottaa muista
samankaltaisista kaupankäyntitoimista, varsinkin markkinatakauksesta, minkä
vuoksi toimenpiteen oikeasuhteisuutta tuetaan määrittelemällä kiellon kohteena
olevat toiminnot kapeasti. Pienempien pankkien jättäminen pois kiellon piiristä
on perusteltua, koska kiellolla voisi olla kohtuuton vaikutus näiden pankkien
kannalta, jos ne joutuisivat luopumaan osista kaupankäyntisalkkuaan.
Ehdotettu asetus velvoittaa toimivaltaiset
viranomaiset tekemään järjestelmällisen tarkastelun eräistä muista toimista,
nimittäin markkinatakauksesta, sijoittajana/järjestäjänä toimimisesta
arvopaperistamisessa ja tietyillä johdannaisilla harjoitettavasta
kaupankäynnistä. Nämä katsotaan toiminnoiksi, joihin liittyy suurin riski
siitä, että omaan lukuun tapahtuvaa kaupankäyntiä harjoitetaan kiellon
vastaisesti, mikä voisi aiheuttaa riskejä perusluottolaitoksen ja unionin
rahoitusjärjestelmän vakaudelle. Toimivaltaiselle viranomaiselle annetaan
valtuudet vaatia toimintojen eriyttämistä. Näiden valtuuksien käytössä ei ole
kyse yleistetystä toimenpiteestä, vaan toimivaltainen viranomainen voi käyttää
omaa harkintaansa yhdenmukaistettuja parametreja soveltaen. Vain tietyissä
olosuhteissa, jos riskit ylittävät yhdenmukaistetuin parametrein määriteltävän
tason, toimivaltainen viranomainen velvoitetaan vaatimaan erottamista. Tätä
lähestymistapaa pidetään oikeasuhteisena, koska se velvoittaa eriyttämiseen
vain tietyissä olosuhteissa ja sen jälkeen, kun on tehty perusteellinen
tarkastelu kyseisten toimintojen vaikutuksesta perusluottolaitoksen
riskiprofiiliin ja -käyttäytymiseen.
Ehdotetun asetuksen kohderyhmänä ovat suuret
luottolaitokset ja pankkikonsernit. Koska ehdotuksen päätarkoituksena on
poistaa järjestelmään liittyviä jäännösriskejä unionin finanssijärjestelmässä,
ehdotuksen toimenpiteiden laajentaminen kaikkiin luottolaitoksiin olisi
kohtuutonta ja voisi johtaa perusteettomiin kustannuksiin erityisesti
pienemmille luottolaitoksille.
Luottolaitoksiin, jotka jäävät ehdotetussa
asetuksessa asetettujen kynnysarvojen alapuolelle, ei sovelleta siinä
kaavailtuja rakennetoimenpiteitä. Jäsenvaltio tai toimivaltaiset viranomaiset
voivat kuitenkin päättää määrätä vastaavia toimenpiteitä myös pienemmille
luottolaitoksille.
Ehdotetussa asetuksessa kunnioitetaan
perusoikeuksia ja otetaan huomioon Euroopan unionin perusoikeuskirjassa
tunnustetut periaatteet, erityisesti oikeus henkilötietojen suojaan,
elinkeinovapaus, omistusoikeus sekä oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin ja
puolueettomaan tuomioistuimeen, ja se on pantava täytäntöön mainittujen
oikeuksien ja periaatteiden mukaisesti.
3.3.        Ehdotuksen yksityiskohtainen
kuvaus
Tässä jaksossa esitetään lyhyesti tämän
asetuksen pääosat.
3.3.1.     Rakenteellisen erottamisen
tavoitteet ja kohde
Ehdotetun asetuksen tavoitteena on parantaa
rahoitusvakautta unionissa suurten pankkien rakenteiden uudistamisen avulla ja
näin täydentää unionin tasolla jo käynnissä olevia finanssialan sääntelyn
uudistuksia. Ehdotetun asetuksen 1 artiklassa esitetään uudistuksen tavoitteet.
Ehdotetun asetuksen 2 artiklassa esitetään
asetuksen kohde eli sääntöjen antaminen rakenteellisista muutoksista
TBTF-pankeille kieltämällä omaan lukuun tapahtuva kaupankäynti ja määräämällä,
että tietyt kaupankäyntitoimet voidaan erottaa erilleen muista.
3.3.2.     Soveltamisala
Ehdotetun asetuksen 3 artiklan mukaan asetusta
sovelletaan pankkeihin, jotka täyttävät tietyt kriteerit ja ylittävät tietyt
kynnysarvot.
1)           Vaatimuksia sovelletaan
eurooppalaisiin pankkeihin, jotka katsotaan maailmanlaajuisen järjestelmän
kannalta merkittäviksi laitoksiksi.
2)           Vaatimuksia sovelletaan pankkeihin,
jotka ylittävät seuraavat kynnysarvot kolmena peräkkäisenä vuonna: a) pankin
kokonaisvarat yli 30 miljardia euroa[15]
ja b) pankin kaupankäyntitarkoituksessa pidettävät rahoitusvarat ja -velat
kokonaismäärältään yli 70 miljardia euroa tai 10 prosenttia niiden
kokonaisvaroista.
Ehdotetun asetuksen 22 ja 23 artiklassa
esitetään yksityiskohtaisemmin, miten ”kaupankäyntitoimet” olisi laskettava
(toimivaltaisten viranomaisten tarkastelussa, jonka pohjalta päätetään näiden
toimien erottamisesta erilleen luottolaitoksesta). Koska pankkialan rakenteiden
uudistamisessa keskitytään pankkitoimintoihin, 23 artiklan 2 kohdassa todetaan,
että finanssiryhmittymien tapauksessa laskelmasta on jätettävä pois
vakuutuslaitosten ja finanssialan ulkopuolisten yritysten toiminnot.
Ehdotettua asetusta sovelletaan unionin
luottolaitoksiin ja niiden EU-emoyrityksiin sekä niiden tytäryrityksiin ja
sivuliikkeisiin, myös kolmansissa maissa. Sitä sovelletaan myös unionissa
toimiviin kolmansien maiden pankkien sivuliikkeisiin ja tytäryrityksiin.
Tällainen laaja alueellinen soveltamisala on perusteltu, jotta voidaan
varmistaa tasapuoliset toimintaedellytykset ja välttää se, että toimintoja
siirretään unionin ulkopuolelle vaatimusten kiertämiseksi. Unionin pankkien
ulkomaiset tytäryritykset ja ulkomaisten pankkien EU-sivuliikkeet voidaan
kuitenkin vapauttaa vaatimuksista, jos niihin sovelletaan vastaavia
eriyttämissääntöjä (4 ja 27 artikla). Ehdotetun asetuksen 4 artiklan 2 kohta
antaa mahdollisuuden toiseen vapautukseen: valvontaviranomaisilla on valtuudet
vapauttaa eriyttämisvaatimuksesta ulkomaiset tytäryritykset konserneissa,
joilla on autonominen maantieteellinen hajautettu rakenne, noudattaen nk.
MPE-kriisinratkaisustrategiaa (Multiple Point of Entry).
Soveltamalla eriyttämisvaatimusta koko
monikansalliseen yritysryhmään riippumatta yritysten maantieteellisestä
sijainnista pankeilla ei ole mahdollisuutta kiertää vaatimusta siirtämällä
yksittäisiä toimintoja unionin ulkopuolelle. Lisäksi täydentämällä laajaa
alueellista kattavuutta säännöillä kolmansien maiden vastaavuudesta voidaan
lieventää mahdollisia ekstraterritoriaalisuuteen liittyviä ongelmia suhteessa
kolmansien maiden lainkäyttöalueisiin. Vaatimalla ulkomaisia pankkeja
erottamaan toimintonsa unionissa voidaan myös taata tasapuoliset
toimintaedellytykset sisämarkkinoilla ja sitä kautta pienentää riskiä
epäterveestä kilpailusta.
3.3.3.     Omaan lukuun käytävän kaupan
kielto (II luku)
Ehdotetun asetuksen 6 artiklan 1 kohdan mukaan
luottolaitos ja samaan konserniin kuuluvat yhteisöt eivät saa käydä kauppaa
omaan lukuun rahoitusinstrumenteilla ja hyödykkeillä. Johdonmukaisia unionin
kattavia tietoja yksittäisistä pankkitoiminnoista on vain niukalti, mutta
saatavilla oleva näyttö viittaa siihen, että omaan lukuun tapahtuva
kaupankäynti muodostaa rajallisen osan pankkien taseesta.[16] Sama näyttö osoittaa
kuitenkin myös, että tällainen kaupankäynti oli merkittävää ennen kriisiä ja
ettei ilman sääntelyllistä väliintuloa ole takeita siitä, etteikö sen osuus
jälleen kasvaisi tulevaisuudessa.
On vaikea määritellä omaan lukuun tapahtuvaa
kaupankäyntiä ja erottaa sitä markkinatakauksesta. Ehdotetun asetuksen 5
artiklan 4 kohdassa, jossa omaan lukuun tapahtuva kaupankäynti määritellään
kapeasti, kielletään kaupankäyntiyksiköiden, muiden yksiköiden ja osastojen ja
yksittäisten kaupankäyntiä hoitavien henkilöiden toimet, joiden nimenomaisena
tarkoituksena on ottaa positioita voiton tuottamiseksi omaan lukuun ilman
kytköstä asiakkaan toimintaan tai yhteisön suojaamiseen riskiltä.
Ehdotetun asetuksen 6 artiklan 2 kohdassa
selvennetään, että jos ehdotetun asetuksen soveltamisalaan 3 ja 4 artiklan
mukaisesti kuuluvat luottolaitokset käyttävät erityisiä rakenteita ostaakseen
ja myydäkseen rahamarkkinainstrumentteja kassanhallinnan tarkoituksiin,
kyseistä kieltoa ei sovelleta niihin. Unionissa valtion joukkolainoilla käytävä
kauppa on niin ikään vapautettu kiellosta (6 artiklan 2 kohdan a alakohta)
mahdollisten kielteisten seurannaisvaikutusten välttämiseksi näillä keskeisen
tärkeillä markkinoilla. Tämä vapautus vastaa analogisesti vapautusta, joka
valtion joukkolainoilla käytävälle kaupalle myönnetään toimien arviointiin
liittyen (8 artiklan 2 kohta).
Vaikka omaan lukuun tapahtuvan kaupankäynnin
kielto voitaisiin periaatteessa laajentaa koskemaan kaikkia pankkeja, kieltoa
ehdotetaan sovellettavan ainoastaan 3 artiklassa tarkoitettuihin pankkeihin.
Jotta estettäisiin pankkeja kiertämästä kieltoa esimerkiksi omistamalla
hedgerahastoja tai sijoittamalla niihin, 6 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaan
pankkeja, joilta omaan lukuun tapahtuva kaupankäynti on kielletty, kielletään
myös sijoittamasta hedgerahastoihin – tai yhteisöihin, jotka käyvät kauppaa
omaan lukuun tai toimivat järjestäjänä hedgerahastoissa – ja omistamasta
tällaisten rahastojen tai yhteisöjen osakkeita (tai niihin liittyviä
sertifikaatteja/johdannaisia). Kiellosta vapautetaan vivuttamattomat ja
suljetut rahastot – jotka ovat pääasiassa pääomasijoitus- ja
riskipääomarahastoja sekä yhteiskunnalliseen yrittäjyyteen erikoistuneita
rahastoja – ottaen huomioon niiden rooli reaalitalouden rahoituksen tukijana (6
artiklan 3 kohta). Näiden kieltojen alaiset luottolaitokset voivat edelleen
tarjota pankki-/säilytyspalveluja hedgerahastoille.
3.3.4.     Mahdollinen tiettyjen
kaupankäyntitoimien eriyttäminen (III luku)
Pankit harjoittavat myös useita muita
kaupankäynti- ja sijoituspankkitoimintoja, kuten markkinatakausta, luotonantoa
riskipääoma- ja pääomasijoitusrahastoille, sijoittajana ja järjestäjänä
toimimista riskialttiissa arvopaperistamisessa, johdannaisten myyntiä ja
kauppaa jne. Pankkikonsernit voivat toimivaltaisen viranomaisen harkinnan
mukaan jatkaa näiden muiden toimintojen harjoittamista. Toimivaltaisen
viranomaisen on tällöin tehtävä näistä kaupankäyntitoimista tarkastelu, ja
niillä on valta (ja tietyissä olosuhteissa velvollisuus) erottaa erilleen osa
toimista (markkinatakaus, riskialtis arvopaperistaminen, monimutkaiset
johdannaiset), jos ne ylittävät tietyt parametrit. Näin pyritään välttämään se
riski, että pankit kiertävät 6 artiklan kieltoa harjoittamalla piilokauppaa
omaan lukuun ja että kaupankäyntitoimista, joita kielto ei koske, kehittyy
liian merkittäviä tai voimakkaasti velkaantuneita. Ehdotetun asetuksen
perusperiaatteena on, että ”talletuksia ottavat yhteisöt” voivat
pankkikonserneissa harjoittaa kyseisiä toimintoja niin kauan kuin
toimivaltainen viranomainen ei tee päätöstä siitä, että niistä on huolehdittava
erillisessä ”kaupankäyntiyhteisössä”.
3.3.4.1.  Toiminnot, joita erottaminen
koskee
Ehdotetun asetuksen 8 artiklassa määritellään
kaupankäyntitoimet laajasti toteamalla, että niillä tarkoitetaan muita toimia
kuin esimerkiksi talletussuojan piiriin kuuluvien talletusten ottamista,
luotonantoa, vähittäismaksupalveluja ja eräitä muita toimintoja. Ehdotetun
asetuksen 8 artiklan 2 kohdassa vapautetaan unionin valtion joukkolainat
velvollisuudesta tehdä niistä tarkastelu ja mahdollisuudesta erottaa ne
erilleen muista toiminnoista. Tällainen vapautus vastaa nykyistä
nollariskipainotuksiin pääomavaatimuksia koskevassa asetuksessa ja
direktiivissä[17]
(CRR/CRD IV) omaksuttua käytäntöä. Ehdotetun asetuksen 8 artiklan 3 kohdassa
todetaan kuitenkin, että komissio voi delegoiduilla säädöksillä laajentaa
vapautuksen koskemaan myös muita kuin unionin valtion joukkolainoja, jos ne
täyttävät tietyt ehdot.
3.3.4.2.  Velvollisuus tehdä tarkastelu
toimista
Ehdotettu asetus velvoittaa toimivaltaisen
viranomaisen tekemään tarkastelun sellaisten pankkien kaupankäyntitoimista,
joiden osalta kynnysarvot ylittyvät, mukaan lukien varsinkin kolme toimintoa,
jotka ovat joko erityisen lähellä omaan lukuun käytävää kauppaa ja saattavat
näin ollen sisältää piilokauppaa omaan lukuun (markkinatakaustoiminta) tai
jotka olivat avainasemassa finanssikriisin kannalta (sijoittajana ja
järjestäjänä toimiminen riskialttiissa arvopaperistamisessa ja kaupankäynti
muilla kuin sellaisilla johdannaisilla, jotka on nimenomaisesti sallittu
järkevän riskinhallinnan tarkoitukseen). Toimivaltaiset viranomaiset arvioivat
nämä toimet tietyin parametrein, joita mukautetaan käyttäen valvontatietoja.
Parametrit koskevat suhteellista kokoa, velkaantuneisuutta, monitahoisuutta,
kannattavuutta, toimiin liittyvää markkinariskiä ja keskinäisiä kytköksiä (9
artiklan 2 kohta). Niiden johdonmukaisen mittauksen ja soveltamisen
varmistamiseksi 9 artiklan 4 kohdassa annetaan Euroopan pankkiviranomaisen
(EPV) tehtäväksi laatia sitova tekninen täytäntöönpanostandardi komission
hyväksyttäväksi.
3.3.4.3.  Valta toimintojen eriyttämiseen
Asetuksen 10 artiklan 1 kohdan mukaan
toimivaltaisten viranomaisten on vaadittava toimintojen eriyttämistä, jos
pankkien kaupankäyntitoiminta (markkinatakaus, sijoittajana ja järjestäjänä
toimiminen riskialttiissa arvopaperistamisessa ja kaupankäynti tietyillä
johdannaisilla) ja siihen liittyvät riskit ylittävät tietyt kynnysarvot ja
täyttävät tietyt parametreihin liittyvät ehdot. Jos pankki voi osoittaa
toimivaltaista viranomaista tyydyttävällä tavalla, etteivät nämä toimet
vaaranna unionin rahoitusvakautta ottaen huomioon ehdotetun asetuksen
tavoitteet, toimivaltainen viranomainen voi päättää olla vaatimatta
eriyttämistä.
Ehdotetun asetuksen 10 artiklan 2 kohdassa
todetaan, että toimivaltainen viranomainen voi vaatia tietyn kaupankäyntitoimen
erottamista katsoessaan, että kyseinen toimi uhkaa pankin tai unionin
rahoitusvakautta ottaen huomioon ehdotetun asetuksen tavoitteet.
Toimivaltaisen viranomaisen olisi kuultava
EPV:tä ennen 10 artiklassa tarkoitettujen päätösten tekemistä ja ilmoitettava
EPV:lle lopullisesta päätöksestään.
Ehdotetun asetuksen 10 artiklan 5 kohdassa
komissiolle annetaan valta hyväksyä delegoitu säädös, jossa määritetään
kullekin parametrille taso, jota se ei saa ylittää, sekä ehdot eriyttämisen
soveltamiselle, muun muassa se, kuinka monen parametrin on ylityttävä. Lisäksi
komissiolle annetaan valta täsmentää, minkä tyyppisen arvopaperistamisen ei
katsota muodostavan uhkaa rahoitusvakaudelle erityisen kriteeriluettelon
mukaan, jolloin perusluottolaitos voisi harjoittaa tällaista
arvopaperistamista.
3.3.4.4.  Pankkien omien riskien hallinta
(”kassanhallinta”)
Jos toimintoja erotetaan, 11 artiklan 1
kohdassa selvennetään, että talletuksia ottava pankki voi edelleen hallita omia
riskejään. Koska kassanhallinta voi kuitenkin käsittää kauppaa omaan lukuun ja
koska likviditeetin hallintaan sisältyy tiettyjen spekulatiivisten positioiden
ottamista, käytössä olisi kuitenkin oltava tietyt takeet.
3.3.4.5.  Riskinhallintapalvelujen
tarjoaminen asiakkaille
Ehdotetun asetuksen 12 artiklassa selvennetään,
että perusluottolaitos voi edelleen myydä tiettyjä riskinhallintatuotteita (ts.
johdannaisia) finanssi- ja pankkialan ulkopuolisille asiakkaille. Johdannaisten
myyminen asiakkaille lisää kuitenkin pankin riskejä ja voi sitä kautta muun
muassa mutkistaa sen kriisinratkaisua, minkä vuoksi siihen sovelletaan
eriasteisia takeita ja valvontaa. Näiden riskien vuoksi ehdotuksessa esitetään,
että perusluottolaitos voi myydä keskusvastapuolen selvitettäviksi soveltuvia
korko-, valuutta-, luotto-, päästöoikeus- ja hyödykejohdannaisia finanssialan
ulkopuolisille asiakkailleen, vakuutusyrityksille ja ammatillisia lisäeläkkeitä
tarjoaville laitoksille, mutta vain korko-, valuutta-, luotto-, hyödyke- ja
päästöoikeusriskeiltä suojautumiseksi ja siten, että seurauksena olevaan
positioriskiin sovelletaan ylärajoja. Tiettyjen johdannaisten tunnustaminen on
pankeille lisäkannustin standardoida kyseiset johdannaiset, mikä vastaa
Euroopan markkinarakenneasetuksen (EMIR)[18]
poliittisia tavoitteita.
3.3.4.6.  Kaupankäyntitoimien
eriyttämistä koskevat säännöt
Jos toimivaltaiset viranomaiset vaativat
edellä mainittujen kaupankäyntitoimien eriyttämistä ja nämä toimet pysyvät
pankkikonsernin sisällä, ne täytyisi siirtää erilliseen oikeussubjektiin
(jäljempänä ”kaupankäyntiyhteisö”). Kaupankäyntiyhteisön oikeudellisia,
taloudellisia, hallinnollisia ja toiminnallisia kytköksiä muuhun konserniin
olisi rajoitettava, jotta tosiasiallinen erottaminen voidaan varmistaa.
Ehdotetun asetuksen 13 artiklan 3 kohdassa todetaan, että jos toimintoja
eriytetään, konserni on organisoitava homogeenisiksi toiminnallisiksi
alaryhmiksi, jotka muodostuvat yhtäältä perusluottolaitoksista ja toisaalta
kaupankäyntiyhteisöistä. Ehdotetun asetuksen 13 artiklan 5–13 kohdassa
esitetään ehdot, joilla varmistetaan toimintojen vahva eriyttäminen
oikeudellisesti, taloudellisesti, hallinnollisesti ja toiminnallisesti.
Eriyttämisen jälkeen näissä säännöksissä esitettyjä vakavaraisuusvaatimuksia
olisi sovellettava kulloisiinkin alaryhmiin yksilöllisesti tai
alakonsolidointiryhmän tasolla.
Lisäksi 13 artiklan 11 kohdan säädetään
poikkeuksista pääomavaatimuksia koskevasta asetuksesta luopumalla tietyistä
vaatimuksista sen varmistamiseksi, että vakavaraisuusvaatimuksia (omat varat,
likviditeetti ja tiedonantovelvollisuus) sovelletaan alakonsolidointiryhmän
tasolla kulloistenkin alaryhmien toimintaan. Ryhmät, joiden katsotaan olevan
keskinäisiä yhtiöitä, osuuskuntia, säästölaitoksia tai vastaavia, harjoittavat
riskialtista kaupankäyntiä, minkä vuoksi niihin sovelletaan tämän ehdotuksen
vaatimuksia. Näillä laitoksilla on kuitenkin hyvin erityinen omistus- ja
varainhoitorakenne ja tärkeä rooli paikallis- ja aluetalouden rahoittajana.
Joidenkin eriyttämiseen liittyvien sääntöjen soveltaminen voisi johtaa pitkälle
meneviin muutoksiin tällaisten laitosten rakenteellisessa organisaatiossa. Tämä
voisi olla suhteetonta hyötyihin nähden, jos se edellyttäisi täydellistä
muutosta näiden yhteisöjen yrityskuvaan. Sen vuoksi toimivaltainen viranomainen
voi päättää, että asetuksen (EU) N:o 575/2013 49 artiklan 3 kohdan a tai b
alakohdan vaatimukset täyttävä perusluottolaitos voi pitää hallussaan
pääomainstrumentteja tai äänioikeuksia kaupankäyntiyhteisössä, jos
toimivaltainen viranomainen katsoo tällaisten pääomainstrumenttien tai
äänioikeuksien hallussapidon välttämättömäksi konsernin toiminnalle ja jos
luottolaitos on toteuttanut riittävät toimenpiteet tähän liittyvien riskien
lieventämiseksi asianmukaisesti.
Toisen olennaisen osan perusluottolaitoksen ja
kaupankäyntiyhteisön välisestä eriyttämisestä muodostavat suuria asiakasriskejä
koskevat rajoitukset. Ehdotetun asetuksen 14–17 artiklassa vahvistetaan tätä
koskevat säännöt. Säännöillä rajoitetaan sekä konsernin sisäisiä että ulkoisia
yksittäisiä ja yhteenlaskettuja suuria asiariskejä.
3.3.4.7.  Eriyttämissuunnitelma
Kaupankäyntitoimien varsinaista eriyttämistä
edeltää asianomaisten pankkien velvollisuus esittää ”eriyttämissuunnitelma”
toimivaltaisille viranomaisille. Ehdotetun asetuksen 18 artiklan mukaan tälle
suunnitelmalle olisi saatava hyväksyntä toimivaltaiselta viranomaiselta, jolla
on mahdollisuus vaatia siihen tarvittaessa muutoksia tai laatia eriyttämistä
varten oman suunnitelmansa siinä tapauksessa, että asianomainen pankki
laiminlyö tämän tehtävän.
3.3.4.8.  Toimivaltaisten viranomaisten
ja kriisinratkaisuviranomaisten välinen yhteistyö
Pankkien elvytys- ja kriisinratkaisudirektiivin
mukaan kriisinratkaisuviranomaiset voivat kriisinratkaisun suunnittelun
yhteydessä vaatia pankkeja tekemään rakenteellisia muutoksia (esim.
oikeudelliseen ja organisaatiorakenteeseensa), jos kriisinratkaisuviranomainen
pitää tätä tarpeellisena esteiden poistamiseksi tehokkaan kriisinratkaisun
tieltä. Ehdotetulla asetuksella pyritään kriisinratkaisua laajempiin
tavoitteisiin, mutta on tarpeen varmistaa, että asianomaiset viranomaiset
tekevät yhteistyötä keskenään. Ehdotetun asetuksen 19 artiklassa todetaan, että
jos toimivaltainen viranomainen päättää vaatia eriyttämistä, sen on
ilmoitettava tästä kriisinratkaisuviranomaisille (19 artiklan 1 kohta) ja
otettava huomioon mahdollinen purkamismahdollisuuksien arviointi, joka on
meneillään tai jonka kriisinratkaisuviranomaiset ovat jo tehneet pankkien
elvytys- ja kriisinratkaisudirektiivin 13 ja 13 a artiklan mukaisesti.
Samoin kriisinratkaisuviranomaisen on otettava huomioon toimivaltaisen
viranomaisen ilmoitus eriyttämispäätöksestä arvioidessaan laitoksen purkamismahdollisuuksia.
3.3.4.9.  Kaupankäyntiyhteisöltä
kielletyt toimet
Ehdotetun asetuksen 20 artiklassa säädetään,
ettei kaupankäyntiyhteisö saa harjoittaa tiettyjä toimintoja. Näitä ovat
talletussuojakelpoisten talletusten ottaminen ja maksupalveludirektiivissä[19] määriteltyjen
vähittäismaksupalvelujen tarjoaminen.
3.3.4.10.           Poikkeukset
Ehdotetussa asetuksessa vahvistetaan
yhdenmukaiset säännöt pankkien rakenteiden uudistamisen tavoitteista ja
välineistä sisämarkkinoilla. Sen 21 artikla mahdollistaa kuitenkin poikkeamisen
III luvun eriyttämisvaatimuksista luottolaitoksille, joihin sovellettava
kansallinen lainsäädäntö vastaa vaikutukseltaan tämän ehdotuksen III luvun
säännöksiä. Poikkeuksen myöntää komissio jäsenvaltion pyynnöstä sen jälkeen,
kun jäsenvaltio on saanut puoltavan lausunnon niiden pankkien valvonnasta
vastaavalta toimivaltaiselta viranomaiselta, joille poikkeusta haetaan. Jotta
poikkeusta voitaisiin hakea, kansallisen primaarilainsäädännön on oltava
annettu ennen 29. tammikuuta 2014 ja täytettävä 21 artiklan 1 kohdan kriteerit.
Tämä tarkoittaa sitä, että kansallisen lainsäädännön tavoitteiden, sen
aineellisen soveltamisalan ja talletuksia ottavan yhteisön oikeudellista,
taloudellista ja hallinnollista eriyttämistä koskevien säännösten on oltava
samanlaiset kuin ehdotetussa asetuksessa.
3.3.5.     Vaatimusten noudattaminen:
yhteisöt ja toimivaltaiset viranomaiset (V luku)
Useimmat 3 artiklan soveltamisalaan kuuluvat
pankit toimivat useissa maissa sekä sivuliikkeiden ja tytäryritysten
välityksellä. Niitä valvovat useat eri viranomaiset sekä kotimaassa (emoyritys
ja tytäryritykset eri jäsenvaltioissa) että vastaanottavassa maassa
(sivuliikkeet). Jotta voidaan varmistaa rakenteellisten uudistusten tehokas ja
toimiva täytäntöönpano konsernitasolla, 26 artikla antaa lopullisen
rakenteellista eriyttämistä koskevan päätösvallan konsolidointiryhmästä
vastaavalle johtavalle valvojalle. Tämä on myös eräissä kansallisissa
uudistusehdotuksissa omaksuttu lähestymistapa. Johtavan valvojan olisi ennen
päätösten tekemistä kuultava merkittävien konsernien tytäryritysten kotimaan
valvontaviranomaista.
3.3.6.     Suhteet kolmansiin maihin (VI
luku)
Asetuksen 27 artiklassa
valtuutetaan hyväksymään delegoituja säädöksiä kolmansien maiden
rakenteellisten uudistusten vastaavuuden tunnustamiseksi tiettyjen ehtojen
täyttyessä.
3.3.7.     Hallinnolliset seuraamukset ja
toimenpiteet (VII luku)
 Ehdotetun asetuksen VII
luku heijastaa seuraamuksia ja toimenpiteitä koskevia laaja-alaisia
politiikkoja, joita sovelletaan nykyään finanssialalla. Siinä määritellään
yhteinen lähestymistapa ehdotetun asetuksen keskeisten säännösten rikkomiseen
ja vahvistetaan hallinnolliset seuraamukset ja toimenpiteet, joihin
toimivaltaisille viranomaisille olisi annettava valtuudet keskeisten säännösten
rikkomisen varalta.
3.3.8.     Raportointi ja
uudelleentarkastelu (VIII luku)
Tämän ehdotuksen hyväksyminen toisi käyttöön
ensimmäiset rakenteellista eriyttämistä koskevat säännöt, joita sovelletaan
pankkeihin unionin tasolla. Sen vuoksi on tärkeää arvioida, ovatko edellä
kuvatut säännöt osoittautuneet tehokkaaksi ja tuloksekkaaksi tavaksi saavuttaa
rakenneuudistuksen tavoitteet. Tätä varten viimeisessä luvussa esitetään, millä
osa-alueilla komissio tarkastelee kehystä uudelleen sekä yleiseltä että
erityiseltä kannalta (34 artikla). Tarkasteluissa keskitytään muun muassa
kynnysarvojen soveltamiseen, 6 artiklassa tarkoitetun kiellon soveltamiseen ja
toimivuuteen, tarkastelun piiriin kuuluvien toimintojen laajuuteen sekä
parametrien soveltuvuuteen ja soveltamiseen.
3.3.9.     Aikataulu
Seuraavassa esitetään tämän ehdotuksen
keskeisten säännösten hyväksymis- ja täytäntöönpanoajankohdat olettaen, että
Euroopan parlamentti ja neuvosto hyväksyvät asetuksen lopullisen tekstin
viimeistään kesäkuussa 2015:
·
komissio hyväksyy keskeisten säännösten
täytäntöönpanon edellyttämät delegoidut säädökset viimeistään 1. tammikuuta
2016;
·
asetuksen soveltamisalaan kuuluvien ja sen
soveltamisesta vapautettujen pankkien luettelo julkaistaan 1. heinäkuuta 2016
ja sen jälkeen vuosittain;
·
omaan lukuun tapahtuvan kaupankäynnin kielto tulee
voimaan 1. tammikuuta 2017;
·
säännökset, jotka koskevat kaupankäyntitoimien
erottamista luottolaitoksista, tulevat voimaan 1. heinäkuuta 2018.
4.           Talousarviovaikutukset
Ehdotuksen rahoitus- ja talousarviovaikutukset
esitetään tähän ehdotukseen liitetyssä rahoitusselvityksessä.
2014/0020 (COD)
Ehdotus
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS
EU:n luottolaitosten häiriönsietokykyä
parantavista rakennetoimenpiteistä
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN
UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 114 artiklan,
ottavat huomioon Euroopan komission
ehdotuksen,
sen jälkeen kun esitys
lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu
kansallisille parlamenteille,
ottavat huomioon Euroopan talous- ja
sosiaalikomitean lausunnon[20],
ottavat huomioon Euroopan keskuspankin lausunnon[21],
ovat kuulleet Euroopan tietosuojavaltuutettua[22],
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä,
sekä katsovat seuraavaa:
(1)       Unionin rahoitusjärjestelmään
kuuluu yli 8 000 kooltaan, yritysrakenteeltaan ja liiketoimintamalliltaan
erilaista pankkia, joista muutamat ovat suuria pankkikonserneja, joiden
toiminta käsittää täyden valikoiman toimintoja. Nämä konsernit muodostuvat
monitahoisen oikeushenkilöiden ja konsernin sisäisten suhteiden verkon. Ne ovat
vahvasti kytköksissä toisiinsa pankkien välisen lainaksi antamisen ja ottamisen
sekä johdannaismarkkinoiden välityksellä. Jos nämä suuret pankit kaatuvat,
niiden kaatumisella voi olla erittäin laajakantoisia ja merkittäviä seurauksia.
(2)       Finanssikriisi on osoittanut,
miten tiukasti unionin pankit ovat kytköksissä toisiinsa ja mitä riskejä tästä
aiheutuu rahoitusjärjestelmälle. Näiden kytkösten ja riskien vuoksi pankkien
kriisinratkaisu on tähän saakka ollut haastavaa, käsittänyt kokonaisia
pankkikonserneja eikä ainoastaan niiden kannattamattomia osia ja vaatinut
runsaasti julkista tukea.
(3)       Unioni ja sen jäsenvaltiot
ovat finanssikriisin puhjettua tarkistaneet perusteellisesti pankkien sääntelyä
ja valvontaa ja alkaneet myös valmistella pankkiunionia. Finanssikriisin
vakavuuden vuoksi ja kaikkien pankkien kriisinratkaisun varmistamiseksi on
ollut tarpeen arvioida, olisiko aiheellista toteuttaa lisätoimenpiteitä, joilla
voitaisiin vielä vähentää suurimpien ja monitahoisimpien pankkien kaatumisen
todennäköisyyttä ja vaikutuksia. Tätä varten perustettiin korkean tason
työryhmä, jonka puheenjohtajana toimi Erkki Liikanen. Työryhmä suositti, että suurimpien
ja monitahoisimpien pankkien omaan lukuun harjoittama kaupankäynti ja muut
suuririskiset kaupankäyntitoiminnot olisi eriytettävä pankkikonsernissa
erilliseksi oikeushenkilöksi.
(4)       Käynnissä oleva
pankkisääntelyn uudistusohjelma lisää merkittävästi sekä yksittäisten pankkien
että koko pankkialan häiriönsietokykyä. Unionin suurimpien ja monitahoisimpien
pankkikonsernien joukossa on kuitenkin yhä niitä, jotka ovat liian suuria
kaatumaan ja liian suuria pelastettaviksi ja joiden hallinnointi, valvonta ja
kriisinratkaisu ovat liian monimutkaisia toteuttaa. Sen vuoksi on tärkeää, että
muita sääntelyaloitteita ja -toimenpiteitä täydennetään rakenneuudistuksella,
joka antaa mahdollisuuden käsitellä suoremmin monitahoisia konserneja,
konsernin sisäisiä tukia ja liiallisen riskinoton kannustimia. Monet
jäsenvaltiot ovat toteuttaneet tai aikovat toteuttaa toimenpiteitä
uudistaakseen pankkijärjestelmiensä rakennetta.
(5)       Euroopan parlamentti kehotti
3 päivänä heinäkuuta 2013 komissiota kehittämään periaatepohjaisen tavan
uudistaa Euroopan pankkialaa.
(6)       Tämä asetuksen
oikeusperustana on Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen
(SEUT-sopimuksen) 114 artiklan 1 kohta, joka antaa mahdollisuuden toteuttaa
kansallisia säännöksiä lähentäviä toimenpiteitä, joiden tavoitteena on
toteuttaa sisämarkkinat ja saada ne toimimaan hyvin.
(7)       Epäyhtenäiset kansalliset
lainsäädännöt, joissa ei pyritä samoihin poliittisiin päämääriin tavalla, joka
olisi yhteensopiva ja yhdenmukainen tässä asetuksessa suunniteltujen mekanismien
kanssa, lisäävät sitä vaaraa, että markkinatoimijat tekevät vääränlaisia
päätöksiä pääomanliikkeistä, koska keskenään erilaiset ja epäyhtenäiset säännöt
ja käytännöt voivat merkittävästi lisätä rajojen yli toimivien luottolaitosten
toimintakustannuksia ja johtaa siten tehottomampaan resurssien ja pääoman
kohdentamiseen kuin jos pääomanliikkeisiin sovellettaisiin samanlaisia ja
yhtenäisiä sääntöjä. Samoista syistä erilaiset ja epäyhtenäiset säännöt
vaikuttavat kielteisesti päätöksiin, joita markkinatoimijat tekevät siitä,
missä ja miten ne tarjoavat finanssipalveluja yli rajojen. Erilaiset ja
epäyhtenäiset säännöt voivat myös tahattomasti lisätä maantieteellistä
arbitraasia. Pääomanliikkeet ja rajojen yli tarjottavat palvelut ovat unionin
sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan kannalta olennaisia tekijöitä. EU:n
laajuisen lähestymistavan puuttuessa luottolaitosten on mukautettava
rakenteitaan ja toimintojaan toimiessaan eri maissa, mikä lisää entisestään
näiden laitosten monitahoisuutta ja pirstaloittaa sisämarkkinoita.
(8)       Kansallisten lainsäädäntöjen
epäyhtenäisyys vaikeuttaa myös koko sisämarkkinoilla sovellettavan yhteisen
säännöstön aikaansaamista. Lisäksi tällainen kehitys rajoittaisi yhteisen
valvontamekanismin[23],
jäljempänä ’YVM’, tehokkuutta, koska Euroopan keskuspankki, jäljempänä ’EKP’,
joutuisi soveltamaan valvonnassaan oleviin luottolaitoksiin erilaisia ja
epäyhtenäisiä lainsäädäntöjä, mikä lisäisi valvonnan kustannuksia ja
monimutkaisuutta. Lainsäädäntöjen epäyhtenäisyys vaikeuttaa myös rajojen yli
toimivien luottolaitosten hallintoa ja lisää niiden hallintokustannuksia, koska
niiden on varmistettava toisistaan poikkeavien ja mahdollisesti ristiriitaisten
sääntöjen noudattaminen. Yhteisellä kriisinratkaisumekanismilla[24] jouduttaisiin
vastaavasti ratkaisemaan sellaisten luottolaitosten kriisejä, joihin
sovellettaisiin mahdollisesti erilaisia kansallisia organisaatio- ja
toimintarakennetta koskevia vaatimuksia.
(9)       Unionin tasolla
toteutettavalla yhdenmukaistamisella voidaan varmistaa, että unionin pankkikonserneja,
joista monet toimivat useissa jäsenvaltioissa, säännellään yhteisten
rakennevaatimusten puitteissa. Näin voidaan välttää kilpailun vääristymät,
vähentää sääntelyn monimutkaisuutta, välttää lainsäädännön noudattamisesta
rajat ylittävissä toiminnoissa aiheutuvat tarpeettomat kustannukset, edistää
yhdentymisen etenemistä unionin markkinoilla ja karsia mahdollisuuksia käyttää
hyväksi sääntelyn katvealueita.
(10)     Sisämarkkinoiden toimivuuteen
tähtäävien tavoitteiden mukaisesti luottolaitokselle olisi voitava myöntää
poikkeus tiettyjen kaupankäyntitoimintojen eriyttämistä koskevista
säännöksistä, jos jäsenvaltio on antanut ennen 29 päivää tammikuuta 2014
kansallista primaarilainsäädäntöä (sen jälkeen annettu sekundaarilainsäädäntö
mukaan luettuna), jossa kielletään luottolaitoksia, jotka vastaanottavat
talletuksia yksityishenkilöiltä sekä pieniltä ja keskisuurilta yrityksiltä,
jäljempänä ’pk-yritykset’, harjoittamasta säänneltyä sijoitustoimintaa
päämiehenä ja pitämästä rahoitusvaroja kaupankäyntitarkoituksessa. Sen vuoksi
jäsenvaltiolla olisi oltava oikeus pyytää komissiota myöntämään poikkeus
tiettyjen kaupankäyntitoimintojen eriyttämistä koskevista säännöksistä
sellaiselle luottolaitokselle, joka kuuluu kyseisiä säännöksiä vastaavan
kansallisen lainsäädännön soveltamisalaan. Tämän ansiosta jäsenvaltioiden,
jotka ovat jo antaneet primaarilainsäädäntöä, jonka vaikutukset vastaavat tätä
asetusta ja ovat yhdenmukaisia sen kanssa, ei tarvitsisi mukauttaa jo voimassa
olevia säännöksiä. Jotta kansallisen lainsäädännön ja myöhempien
täytäntöönpanotoimenpiteiden vaikutukset eivät vaarantaisi sisämarkkinoiden
tavoitetta tai toimintaa, kyseisellä lainsäädännöllä ja siihen liittyvillä
valvonta- ja täytäntöönpanojärjestelyillä on pyrittävä varmistamaan, että luottolaitokset,
jotka ottavat vastaan talletussuojan piiriin kuuluvia talletuksia
yksityishenkilöiltä ja pk-yrityksiltä, noudattavat oikeudellisesti sitovia
vaatimuksia, jotka vastaavat tämän asetuksen säännöksiä ja ovat yhteensopivia
niiden kanssa. Toimivaltainen viranomainen, joka valvoo kyseisen kansallisen
lainsäädännön soveltamisalaan kuuluvaa luottolaitosta, olisi velvoitettava
antamaan lausunto, joka olisi liitettävä poikkeusta koskevaan pyyntöön.
(11)     EKP:llä on neuvoston asetuksen
(EU) N:o 1024/2013[25]
4 artiklan 1 kohdan i alakohdan mukaan valta hoitaa sellaisiin
rakennemuutoksiin liittyviä valvontatehtäviä, jotka vaaditaan luottolaitoksilta
rahoitukseen liittyvän stressitilanteen tai luottolaitoksen kaatumisen
ehkäisemiseksi, jos unionin lainsäädännössä nimenomaan edellytetään
toimivaltaisten viranomaisten hoitavan tällaisia tehtäviä.
(12)     Tämän asetuksen tavoitteena on
vähentää liiallista riskinottoa ja nopeaa taseen kasvua,
kriisinratkaisuongelmia, valvontaongelmia, eturistiriitoja, kilpailun vääristymiä
ja pääoman vääränlaista kohdentamista. Sen tavoitteena on myös suojata
sellaisia laitoksia muista toiminnoista aiheutuvilta tappioilta, joiden
harjoittamien toimintojen on aiheellista kuulua julkisen turvaverkon piiriin.
Tarvittavien sääntöjen olisi näin ollen edistettävä sitä, että pankit
keskittyvät jälleen asiakassuuntaisen ydintehtävänsä mukaisesti palvelemaan
reaalitaloutta, sekä estettävä se, että pankkien pääomaa varataan
kohtuuttomasti kaupankäyntiin eikä finanssialan ulkopuolisen talouden rahoittamiseen.
(13)     Tätä asetusta sovelletaan
ainoastaan sellaisiin luottolaitoksiin ja konserneihin, joiden
kaupankäyntitoiminnot ylittävät tässä asetuksessa säädetyt kynnysarvot. Näin
pyritään asetetun tavoitteen mukaisesti keskittymään nimenomaan joihinkin
suurimpiin ja monitahoisimpiin luottolaitoksiin ja konserneihin, jotka ovat
muista säädöksistä huolimatta yhä liian suuria kaatumaan ja liian suuria
pelastettaviksi ja joiden hallinnointi, valvonta ja kriisinratkaisu ovat yhä
liian mutkikkaita toteuttaa. Sen vuoksi tämän asetuksen säännöksiä olisi
sovellettava ainoastaan niihin unionin luottolaitoksiin ja konserneihin, jotka
ovat järjestelmän kannalta maailmanlaajuisesti merkittäviä tai jotka ylittävät
kaupankäyntitoiminnaltaan tai absoluuttiselta kooltaan tietyt kirjanpitoon
perustuvat suhteelliset ja absoluuttiset kynnysarvot. Jäsenvaltiot tai
toimivaltaiset viranomaiset voivat päättää vastaavien toimenpiteiden
määräämisestä myös pienemmille luottolaitoksille.
(14)     Tällä asetuksella olisi oltava
laaja alueellinen soveltamisala kilpailun vääristymisen ja säännösten
kiertämisen estämiseksi. Kolmansissa maissa olevat EU-emoyritysten
tytäryritykset tai kolmansiin maihin sijoittautuneiden luottolaitosten
EU-sivuliikkeet, jotka kuuluvat asetuksen soveltamisalaan, olisi kuitenkin
vapautettava sen soveltamisesta, jos ne ovat sellaisten toimenpiteiden
kohteina, joiden komissio katsoo vastaavan vaikutukseltaan tässä asetuksessa
säädettyjä toimenpiteitä. Toimivaltaisten viranomaisten olisi voitava antaa
vapautus myös sellaisten konsernien ulkomaisille tytäryrityksille, joilla on
EU-emoyritys, jos tytäryritykset ovat autonomisia ja niiden kaatumisella olisi
rajalliset vaikutukset koko konserniin.
(15)     Samaan konserniin kuuluvia
luottolaitoksia ja yhteisöjä olisi kiellettävä ostamasta ja myymästä
rahoitusinstrumentteja ja hyödykkeitä omaan lukuunsa, koska tällaisella
toiminnalla ei ole kovin paljon tai lainkaan yleishyödyllistä lisäarvoa ja
koska se on luonnostaan riskialtista.
(16)     Omaan lukuun tapahtuvaa
kaupankäyntiä on vaikea erottaa markkinatakauksesta. Tämän ongelman
ratkaisemiseksi omaan lukuun tapahtuvalle kaupankäynnille asetettu kielto olisi
rajoitettava koskemaan kaupankäyntiyksiköitä, muita yksiköitä, osastoja tai
kaupankäytäviä hoitavia henkilöitä, jotka ovat erikoistuneet nimenomaan omaan
lukuun tapahtuvaan kaupankäyntiin. Pankeilla ei saisi olla mahdollisuutta
kiertää tätä kieltoa pitämällä yhteisöjä, jotka eivät ole pankkeja ja jotka
käyvät kauppaa omaan lukuunsa, tai hyödyntämällä sijoituksia tällaisiin yhteisöihin.
(17)     Sen varmistamiseksi, että
yhteisöt, jotka kuuluvat omaan lukuun tapahtuvaa kaupankäyntiä koskevan kiellon
piiriin, voivat edelleen osallistua talouden rahoittamiseen, niille olisi
annettava mahdollisuus sijoittaa tyhjentävässä luettelossa mainittuihin
rahastoihin. Tähän tyhjentävään luettelon olisi kuuluttava suljetut ja
vivuttamattomat vaihtoehtoiset sijoitusrahastot, eurooppalaiset
riskipääomarahastot, eurooppalaiset yhteiskunnalliseen yrittäjyyteen
erikoistuneet rahastot ja eurooppalaiset pitkäaikaissijoitusrahastot. Sen
varmistamiseksi, että nämä rahastot eivät vaaranna niihin sijoittavien
luottolaitosten elinkelpoisuutta ja taloudellista vakautta, on olennaisen
tärkeää, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat, jotka ovat saaneet
toimiluvan ja joita valvotaan Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin
2011/61/EU[26]
säännösten mukaisesti, hoitavat suljettuja ja vivuttamattomia vaihtoehtoisia
sijoitusrahastoja, joihin luottolaitokset voivat yhä sijoittaa, ja että
kyseiset vaihtoehtoiset sijoitusrahastot ovat sijoittautuneet unioniin tai, jos
ne eivät ole sijoittautuneet unioniin, niitä markkinoidaan unionissa kyseisen
direktiivin sääntöjen mukaisesti.
(18)     Olisi sallittava, että omaan
lukuun tapahtuvaa kaupankäyntiä koskevan kiellon piiriin kuuluvat yhteisöt
käyttävät omaa pääomaansa tehdäkseen sijoituksia kassanhallintansa yhteydessä.
Kassanhallinnan olisi oltava toimintaa, jonka tavoitteena on säilyttää oman
pääoman arvo, hajauttaa luottoriski useisiin vastapuoliin ja maksimoida oman
pääoman likviditeetti. Yhteisöt, jota kuuluvat omaan lukuun tapahtuvaa
kaupankäyntiä koskevan kiellon piiriin, eivät saisi käteisvarojaan hallitessaan
pyrkiä saamaan rahamarkkinakorkoja suurempaa tuottoa, kun vertailuarvona
käytetään kolmen kuukauden korkealaatuisesta valtion joukkolainasta saatavaa
tuottoa.
(19)     Muut rahavarat kuin
käteisvarat ovat instrumentteja, joilla tavallisesti käydään kauppaa
rahamarkkinoilla, kuten valtion velkasitoumukset, kuntatodistukset,
sijoitustodistukset, yritystodistukset, pankkivekselit, lyhyen aikavälin
velkakirjat tai säänneltyjen rahamarkkinarahastojen osuudet tai osakkeet.
Lyhyeksimyynnin estämiseksi luottolaitoksille ei saisi antaa mahdollisuutta
myydä muita rahavaroja kuin niitä, jotka niillä on hallussaan.
(20)     Palkitsemisjärjestelmä, jolla
kannustetaan liialliseen riskinottoon, voi heikentää pankkien moitteetonta ja
tehokasta riskienhallintaa. Palkitsemissäännöksillä, joilla täydennetään tällä
alalla voimassa olevaa unionin lainsäädäntöä, olisi myötävaikutettava sen
estämiseen, että omaan lukuun tapahtuvaa kaupankäyntiä koskevaa kieltoa
kierretään. Kyseisillä säännöksillä olisi vastaavasti rajoitettava
perusluottolaitosten residuaalista tai salassa omaan lukuun tapahtuvaa
kaupankäyntiä vakaan riskienhallinnan yhteydessä.
(21)     Omaan lukuun tapahtuvaa
kaupankäyntiä koskevan kiellon piiriin kuuluvan yhteisön ylimmän hallintoelimen
olisi varmistettava kyseisen kiellon noudattaminen.
(22)     Omaan lukuun tapahtuvan
kaupankäynnin lisäksi suuret pankit harjoittavat monia muita
kaupankäyntitoimintoja, kuten markkinatakausta, riskialttiiseen
arvopaperistamiseen liittyvää liikkeeseenlaskua, sijoittamista ja järjestäjänä
toimimista tai monimutkaisten johdannaistransaktioiden strukturointia,
järjestämistä tai toteuttamista. Tällaiset kaupankäyntitoiminnot liittyvät
usein asiakkaan lukuun harjoitettavaan toimintaan, mutta ne voivat siitä
huolimatta antaa aihetta huoleen. Koska kyseiset toiminnot voivat kuitenkin
olla hyödyllisiä, niitä ei olisi kiellettävä suoraan. Sen sijaan olisi edellytettävä,
että toimivaltainen viranomainen arvioi niitä jälkikäteen, ja vaadittava
mahdollisesti niiden eriyttämistä konsernin muusta toiminnasta.
(23)     Jos toimivaltainen
viranomainen toteaa kaupankäyntitoimintoja arvioidessaan, että ne ylittävät
tietyt parametrit, jotka liittyvät suhteellisen kokoon, velkaantuneisuuteen,
monitahoisuuteen, kannattavuuteen, markkinariskiin ja keskinäisiin kytköksiin,
sen olisi vaadittava niiden eriyttämistä perusluottolaitoksesta, jollei
perusluottolaitos voi osoittaa toimivaltaista viranomaista tyydyttävällä
tavalla, että kyseiset kaupankäyntitoiminnot eivät uhkaa perusluottolaitoksen
rahoitusvakautta tai unionin koko rahoitusjärjestelmää, ottaen huomioon tämän
asetuksen tavoitteet.
(24)     Markkinatakaustoimintaan
liittyy erityisiä ongelmia. Kaupankäynti ja varasto voivat haitata pankin
kriisinratkaisumahdollisuuksia suuressa pankkikonsernissa, koska yksittäisiä
kaupankäyntipositioita käsitellään kriisinratkaisuprosessissa samalla tavoin
riippumatta siitä, ovatko ne asiakkaille annettujen markkinatakausten vai
keinottelun tuloksia. Lisäksi markkinatakaajat ovat kytköksissä muihin suuriin
pankkikonserneihin. Markkinatakaajat voivat myös altistua huomattaville
vastapuoliriskeille, ja markkinatakaustoiminta voi vaihdella käytännössä
erilaisten rahoitusinstrumenttien ja markkinamallien mukaan. Sen vuoksi tähän
toimintaan olisi kiinnitettävä erityistä huomiota toimivaltaisen viranomaisen
suorittamassa arvioinnissa.
(25)     Tietyt arvopaperistamiseen
liittyvät toiminnot ovat saaneet luottolaitokset kasvattamaan nopeasti riskejä,
keskittämään riskejä velkarahoitteisella sektorilla sekä lisäämään
merkittävästi rahoituksen välittäjien riippuvuutta lyhytaikaisesta velasta ja
niiden keskinäisiä kytköksiä. Jollei arvopaperistaminen täytä tiettyjä
vähimmäisvaatimuksia, joiden perusteella sitä voidaan pitää korkealaatuisena,
luottolaitokset altistuvat yhä merkittävälle likviditeettiriskille.
Sijoittaminen riskialttiisiin arvopapereistettuihin tuotteisiin voi myös luoda
rahoituslaitosten välille kytköksiä, jotka haittaavat hallittua ja nopeaa
kriisinratkaisua. Sen vuoksi näihin toimintoihin olisi kiinnitettävä erityistä
huomiota toimivaltaisen viranomaisen suorittamassa arvioinnissa.
(26)     Tehokkaan oikeudellisen,
taloudellisen, hallinnollisen ja toiminnallinen eriyttämisen varmistamiseksi
luottolaitosten ja kaupankäyntiyhteisöjen olisi noudatettava pääomaa,
likviditeettiä ja suuria asiakasriskejä koskevia sääntöjä toiminnallisen
alakonsernin tasolla. Niillä olisi oltava vahva ohjaus ja hallinto sekä
erilliset ylimmät hallintoelimet.
(27)     Konserneilla, joiden katsotaan
olevan keskinäisiä yhtiöitä, osuuskuntia, säästölaitoksia tai vastaavia, on
erityinen omistusrakenne ja taloudellinen rakenne. Joidenkin
eriyttämissääntöjen käyttöönotto voisi vaatia pitkälle meneviä muutoksia
tällaisten yhteisöjen organisaatiorakenteeseen, jolloin muutoksista saattaisi
koitua kohtuuttomasti kustannuksia hyötyihin verrattuna. Mikäli kyseiset
konsernit kuuluvat tämän asetuksen soveltamisalaan, toimivaltainen viranomainen
voi sallia, että perusluottolaitoksilla, jotka täyttävät asetuksen (EU) N:o
575/2013 49 artiklan 3 kohdan a tai b alakohdan vaatimukset, on hallussaan
pääomainstrumentteja tai äänioikeuksia kaupankäyntiyhteisössä, jos
toimivaltainen viranomainen katsoo, että pääomainstrumenttien tai
äänioikeuksien hallussapito on konsernin toiminnan kannalta välttämätöntä ja
että perusluottolaitos on toteuttanut riittävät toimenpiteet lieventääkseen
merkityksellisiä riskejä asianmukaisesti.
(28)     Suurten asiakasriskien rajoilla
pyritään suojaamaan luottolaitoksia tappioilta, jotka johtuvat liiallisesta
keskittymisestä yhteen asiakkaaseen tai asiakaskokonaisuuteen. Näiden
rajoitusten soveltaminen luottolaitoksen tai konsernin eriytettyjen osien
välillä sekä perusluottolaitoksen ja kaupankäyntitoimintoja harjoittavien
ulkopuolisten yhteisöjen välillä on erottamaton osa tätä asetusta.
Yksittäisistä riskirajoista huolimatta yhteenlasketut suuret asiakasriskit
voivat kuitenkin olla huomattavia. Sen vuoksi yksittäisiä rajoja olisi
täydennettävä yhteenlaskettujen suurten asiakasriskien rajalla. Jotta julkinen
turvaverkko kattaisi ainoastaan eriytettävät toiminnot ja jotta
kaupankäyntiyhteisön toiminnot erotettaisiin selvästi perusluottolaitoksesta,
kaupankäyntiyhteisöjä olisi kiellettävä ottamasta vastaan talletussuojan
piiriin kuuluvia talletuksia. Tämä kielto ei saisi estää sellaisten vakuuksien
toimittamista, jotka liittyvät tiukasti niiden kaupankäyntitoimintoihin. Jottei
kuitenkaan suljettaisi täydentävää luottolähdettä, kaupankäyntiyhteisöille
olisi annettava mahdollisuus myöntää luottoa kaikille asiakkailleen.
Kaupankäyntiyhteisön voi myös olla tarpeen tarjota tukkumaksu-, selvitys- ja
toimituspalveluja, mutta se ei saisi osallistua vähittäismaksupalveluihin.
(29)     Eriyttämisestä riippumatta
perusluottolaitoksen olisi kuitenkin voitava hallita omia riskejään. Sen vuoksi
olisi sallittava tietyt kaupankäyntitoiminnot, jos niiden tarkoituksena on
perusluottolaitoksen pääoman, likviditeetin ja rahoituksen vakaa hoito eivätkä
ne vaaranna sen rahoitusvakautta. Perusluottolaitosten on vastaavasti voitava
tarjota asiakkailleen tiettyjä tarpeellisia riskienhallintapalveluja. Tämä
olisi kuitenkin tehtävä altistamatta perusluottolaitosta tarpeettomille
riskeille ja vaarantamatta sen rahoitusvakautta. Suojaustoimintojen, joiden
tarkoituksena on oman riskin vakaa hallinta ja riskienhallintapalvelujen
tarjoaminen asiakkaille, voidaan katsoa, muttei välttämättä katsota kuuluvan
kansainvälisten tilinpäätösstandardien mukaiseen suojauslaskentaan.
(30)     Toimivaltaisten viranomaisten
ja asianomaisten kriisinratkaisuviranomaisten olisi kaikissa olosuhteissa
tehtävä tiivistä yhteistyötä toistensa kanssa ja niillä olisi oltava kaikki
niille asiaa koskevassa unionin lainsäädännössä annetut valtuudet, jotta
voitaisiin tehostaa tämän asetuksen mukaista päätöksentekomenettelyä ja
varmistaa, että toimenpiteet, jotka on toteutettava tämän asetuksen, Euroopan
parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1024/2013, direktiivin [BRRD] ja
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/36/EU[27] mukaisesti, ovat
yhdenmukaisia. Yhteistyövelvollisuuden olisi käsitettävä kaikki vaiheet
menettelyssä, joka johtaa toimivaltaisen viranomaisen lopulliseen päätökseen
määrätä rakennetoimenpiteitä.
(31)     Eriyttämisellä on merkittävä
vaikutus pankkikonsernien oikeudelliseen rakenteeseen sekä organisaatio- ja
toimintarakenteeseen. Jotta eriyttämistä sovellettaisiin tehokkaasti ja
tarkoituksenmukaisesti ja jotta estettäisiin konsernien maantieteellinen
eriyttäminen, konsolidointiryhmän valvojan olisi tehtävä eriyttämispäätökset
konsernitasolla tarvittaessa sen jälkeen, kun se on kuullut niistä
pankkikonsernin merkittävien tytäryritysten toimivaltaisia viranomaisia.
(32)     Jotta voitaisiin edistää
läpinäkyvyyttä ja oikeusvarmuutta kaikkien markkinatoimijoiden eduksi, Euroopan
pankkiviranomaisen, jäljempänä ’EPV’, olisi julkaistava verkkosivuillaan
luettelo luottolaitoksista ja konserneista, jotka ovat omaan lukuun tapahtuvan
kaupankäynnin kieltämistä ja tiettyjen kaupankäyntitoimintojen eriyttämistä
koskevien vaatimusten alaisia, ja pidettävä kyseinen luettelo ajan tasalla.
(33)     Jos vakavaraisuusvalvontaa
koskevien tietojen julkistamiseen ja tämän asetuksen soveltamiseen liittyy
henkilötietojen käsittelyä, kyseisiä tietoja olisi suojattava täysimittaisesti
unionin oikeudellisella kehyksellä. Toimivaltaisen viranomaisen olisi
erityisesti säilytettävä henkilötietoja vain tarvittavan ajan sovellettavien
tietosuojasääntöjen[28]
mukaisesti.
(34)     Eriyttäminen merkitsee sen
kohteena olevien pankkikonsernien oikeudellisen rakenteen sekä organisaatio- ja
toimintarakenteen muutoksia, joista kaikista aiheutuu kustannuksia. Jotta
rajoitettaisiin sitä riskiä, että kustannukset siirretään asiakkaiden
maksettaviksi, ja jotta luottolaitokset saisivat riittävästi aikaa panna
eriyttämispäätös hallitusti täytäntöön, eriyttämistä ei saisi alkaa soveltaa
heti asetuksen tultua voimaan vaan [julkaisutoimisto lisää tarkan
päivämäärän, joka on 18 kuukauden kuluttua tämän asetuksen
julkaisemispäivästä].
(35)     Jos eri yhteisöt, jotka
yksilöidään tämän asetuksen mukaisesti, tarjoavat kaikkia sijoituspalveluja tai
-toimintoja tai osaa niistä ammattimaisesti säännöllisenä ammatti- tai
liiketoimintana suurille, monitahoisille ja toisiinsa kytköksissä oleville
luottolaitoksille määrättyjen rakennemuutosten johdosta, niiden tarjonnassa
olisi noudatettava Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/39/EY[29] säännöksiä. Jos tässä
asetuksessa säädetään useampia rajoituksia kyseisten yhteisöjen
mahdollisuudelle suorittaa sijoituspalveluja kuin direktiivissä 2004/39/EY
määritellään, olisi ensisijaisesti sovellettava tämän asetuksen säännöksiä.
Näiden sijoituspalvelujen tai -toimintojen suorittaminen edellyttää direktiivi
2004/39/EY säännösten mukaisesti ennakkolupaa, lukuun ottamatta kuitenkaan
luottolaitoksia, jotka ovat saaneet toimiluvan direktiivin 2013/36/EU nojalla.
(36)     Komission olisi toimittava
yhteistyössä kolmansien maiden viranomaisten kanssa sellaisten toisiaan
tukevien ratkaisujen löytämiseksi, joilla voidaan varmistaa tämän asetuksen
säännösten ja kolmansien maiden asettamien vaatimusten välinen yhdenmukaisuus.
Tätä varten komission olisi voitava päättää, että kolmannen maan oikeudellinen
kehys vastaa tätä asetusta myös oikeudellisilta järjestelyiltään sekä valvonta-
ja täytäntöönpanojärjestelyiltään.
(37)     Jotta varmistettaisiin, että
tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvat yhteisöt noudattavat tästä asetuksesta
johtuvia velvoitteita ja että niitä kohdellaan samalla tavoin kaikkialla
unionissa, olisi varmistettava hallinnolliset seuraamukset ja toimenpiteet,
jotka ovat tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. Sen vuoksi tässä
asetuksessa vahvistettujen hallinnollisten seuraamusten ja toimenpiteiden olisi
täytettävä tietyt keskeiset vaatimukset, jotka koskevat tällaisten seuraamusten
ja toimenpiteiden osoittamista niiden kohteena oleville sekä niiden
soveltamisessa huomioon otettavia kriteerejä, niiden julkistamista, keskeisiä
seuraamusvaltuuksia ja hallinnollisten taloudellisten seuraamusten suuruutta.
(38)     Tässä asetuksessa asetettujen
vaatimusten täsmentämiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta antaa
SEUT-sopimuksen 290 artiklan nojalla säädöksiä tähän asetukseen tehtävistä
teknisistä mukautuksista, jotka koskevat seuraavia muita kuin sen keskeisiä
osia: sellaisia valtion joukkolainoja koskevan luettelon laajentaminen, joita
ei saisi kieltää 6 artiklan nojalla ja joiden osalta toimivaltaisten
viranomaisten ei tarvitse suorittaa uudelleentarkastelua tai harkita
eriyttämistä; sellaisten rajojen ja edellytysten vahvistaminen, joiden
perusteella toimivaltainen viranomainen toteaa, että tietyt
kaupankäyntitoiminnot on eriytettävä; sellaisia instrumentteja koskevan
luettelon laajentaminen, jotka sallitaan luottolaitoksen omien riskien
hallitsemiseksi; sellaisia instrumentteja koskevan luettelon laajentaminen,
joilla luottolaitos voi käydä kauppaa asiakkaiden riskien hallitsemiseksi;
sellaisen rajan laskeminen, jonka ylittyessä johdannaisia ei saa myydä eikä
kirjata perusluottolaitoksen taseeseen; suuret asiakasriskit ja luottoriskin
vähentämistekniikoiden tunnustaminen; kaupankäyntitoimintojen käsitteen
sellaisten osatekijöiden muuttaminen, joiden perusteella vahvistetaan tämän
asetuksen II ja III luvun soveltamisedellytykset; sen määrittäminen, millaiset
arvopaperistamiset eivät uhkaa perusluottolaitoksen rahoitusvakautta tai
unionin rahoitusjärjestelmää; perusteet, joilla arvioidaan kolmannen maan
oikeudellisen kehyksen ja valvontakehyksen vastaavuutta. On erityisen tärkeää,
että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös
asiantuntijatasolla. Komission olisi delegoituja säädöksiä valmistellessaan ja
laatiessaan varmistettava, että asianomaiset asiakirjat toimitetaan Euroopan
parlamentille ja neuvostolle yhtäaikaisesti, hyvissä ajoin ja asianmukaisesti.
(39)     Jotta voidaan varmistaa
yhdenmukaiset edellytykset tämän asetuksen ja erityisesti 21 ja 27 artiklan
säännösten täytäntöönpanolle, komissiolle olisi siirrettävä
täytäntöönpanovaltaa.
(40)     Finanssipalveluja koskevilla
teknisillä standardeilla olisi varmistettava johdonmukainen yhdenmukaistaminen
sekä tallettajien, sijoittajien ja kuluttajien asianmukainen suoja koko
unionissa. Koska EPV on elin, jolla on pitkälle menevää erityisasiantuntemusta,
on tehokasta ja asianmukaista antaa sen tehtäväksi laatia luonnokset teknisiksi
sääntely- ja täytäntöönpanostandardeiksi, joihin ei liity
menettelytapavalintoja. EPV:n olisi varmistettava tehokkaat hallinto- ja
raportointiprosessit laatiessaan teknisiä standardeja.
(41)     Komission olisi hyväksyttävä
SEUT-sopimuksen 291 artiklan mukaisilla täytäntöönpanosäädöksillä sekä
asetuksen (EU) N:o 1093/2010[30]
10–14 artiklan mukaisesti EPV:n laatimat tekniset sääntelystandardit, jotka
koskevat menetelmää, jolla johdonmukaisesti mitataan ja sovelletaan parametreja
sellaisen kynnysarvon laskemiseksi, jonka ylittyessä kaupankäyntitoiminnot
olisi eriytettävä. Komission ja EPV:n olisi varmistettava, että kaikki
kyseeseen tulevat laitokset voivat soveltaa näitä standardeja oikeasuhteisina
laitosten ja niiden toiminnan luonteeseen, laajuuteen ja monimuotoisuuteen
nähden.
(42)     Komissiolle olisi siirrettävä
valta hyväksyä SEUT-sopimuksen 291 artiklan mukaisilla
täytäntöönpanosäädöksillä sekä asetuksen (EU) N:o 1093/2010 15 artiklan
mukaisesti EPV:n laatimat tekniset täytäntöönpanostandardit, jotka koskevat
menetelmää, jolla lasketaan luottolaitosten ja konsernien harjoittamien
kaupankäyntitoimintojen määrä, sekä yhtenäistä mallia, jota käytetään
julkistettaessa luottolaitosten ja emoyritysten kaupankäyntitoimintojen
kokonaismäärä ja niiden osatekijät, ja sellaisten menettelyjen ja lomakkeiden
määrittämistä, joita käytetään vaihdettaessa EPV:n kanssa tietoja
seuraamuksista.
(43)     Suhteellisuusperiaatteen
mukaisesti on tarpeen ja aiheellista vahvistaa omaan lukuun tapahtuvalle
kaupankäynnille asetettua kieltoa ja tiettyjen kaupankäyntitoimintojen
eriyttämistä koskevat säännöt, jotta voidaan tavoitteen mukaisesti estää
suurten, monitahoisten ja toisiinsa kytköksissä olevien luottolaitosten
järjestelmäriskit, rahoitukseen liittyvät stressitilanteet tai kaatuminen.
Tässä asetuksessa ei Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklan 4 kohdan
mukaisesti ylitetä sitä, mikä on tarpeen aiottujen tavoitteiden
saavuttamiseksi.
(44)     Euroopan unionin
perusoikeuskirjan, jäljempänä ’perusoikeuskirja’, 47 artiklassa tunnustetaan
unionin oikeuden sekä kansallisten lainsäädäntöjen ja käytäntöjen mukainen
elinkeinovapaus. Jokaisella henkilöllä unionissa on oikeus käynnistää
liiketoiminta tai jatkaa sitä joutumatta syrjinnän tai tarpeettomien
rajoitusten kohteeksi. Perusoikeuskirjan 17 artiklalla suojataan myös
osakeomistusta omaisuutena. Osakkeenomistajilla on oikeus nauttia hankkimastaan
omaisuudesta ja käyttää ja luovuttaa sitä sekä oikeus siihen, ettei omaisuutta
riistetä osakkeenomistajalta vastoin tämän tahtoa. Omaan lukuun tapahtuvan
kaupankäynnin kieltäminen ja tiettyjen kaupankäyntitoimintojen eriyttäminen,
joista tässä asetuksessa säädetään, voivat vaikuttaa elinkeinovapauteen sekä
osakkeenomistajien omistusoikeuteen, koska osakkeenomistajat eivät voi
tällaisessa tilanteessa nauttia vapaasti omaisuudestaan.
(45)     Elinkeinovapautta ja
osakkeenomistajien oikeuksia koskevien rajoitusten olisi oltava
perusoikeuskirjan 52 artiklan mukaisia. Näihin oikeuksiin kajoaminen ei
saisi olla suhteetonta. Näin ollen kaupankäyntitoimintojen kieltämistä tai
eriyttämistä olisi vaadittava vain, kun sillä edistetään yleisen edun
mukaisesti unionin pankkimarkkinoiden moitteetonta toimintaan ja
rahoitusvakautta. Osakkeenomistajia, joita rajoitukset koskevat, ei saisi estää
käyttämästä muista laillisia oikeuksiaan, kuten oikeutta tehokkaisiin
oikeussuojakeinoihin ja puolueettomaan tuomioistuimeen.
(46)     Tässä asetuksessa
kunnioitetaan perusoikeuksia ja noudatetaan periaatteita, jotka on vahvistettu
perusoikeuskirjassa, ja erityisesti oikeutta nauttia yksityis- ja perhe-elämän
kunnioitusta, oikeutta henkilötietojen suojaan, elinkeinovapautta,
omistusoikeutta, oikeutta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin ja puolueettomaan
tuomioistuimeen, oikeutta puolustukseen ja ne bis in idem -periaatteen
noudattamista. Tätä asetusta on sovellettava näiden oikeuksien ja periaatteiden
mukaisesti.
(47)     Koska yhteisöt, joita omaan
lukuun tapahtuvalle kaupankäynnille asetettu kielto koskee, tarvitsevat
riittävästi aikaa pannakseen kiellon täytäntöön, tässä asetuksessa säädetään,
että kieltoa sovelletaan [julkaisutoimisto lisää tarkan päivämäärän, joka on
18 kuukauden kuluttua tämän asetuksen julkaisemisesta]. Tässä asetuksessa
säädetyt menettelyt, joilla toimivaltainen viranomainen tekee päätöksen siitä,
että kaupankäyntitoiminnot on erotettava perusluottolaitoksesta, sekä
menettelyt, joita sovelletaan konserneihin tällaisten päätösten jälkeen, ovat
vastaavasti monimutkaisia ja niiden noudattaminen ja vastuullinen ja kestävä
täytäntöönpano vievät aikaa. Sen vuoksi on asianmukaista, että näitä säännöksiä
sovelletaan [julkaisutoimisto lisää tarkan päivämäärän, joka on 36
kuukauden kuluttua tämän asetuksen julkaisemisesta],
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:
I luku
Yleiset säännökset
1 artikla
Tavoitteet
Tämän asetuksen tarkoituksena on estää
rahoitusjärjestelmässä monitahoisten ja toisiinsa kytköksissä olevien
yhteisöjen, erityisesti luottolaitosten, järjestelmäriskit, rahoitukseen
liittyvät stressitilanteet tai kaatuminen sekä saavuttaa seuraavat tavoitteet:
a)           liiallisen riskinoton vähentäminen
luottolaitoksessa;
b)           luottolaitoksen eri osien välisten
olennaisten eturistiriitojen poistaminen;
c)           resurssien virheellisen
kohdentamisen välttäminen sekä kannustaminen luotonantoon reaalitaloudelle;
d)           vääristymättömien
kilpailuedellytysten edistäminen kaikkien luottolaitosten hyväksi
sisämarkkinoilla;
e)           järjestelmäriskiin johtavien
keskinäisten sidossuhteiden vähentäminen finanssialalla;
f)            luottolaitoksen tehokkaan hoidon,
seurannan ja valvonnan helpottaminen;
g)           konsernin hallitun kriisinratkaisun
ja elvytyksen helpottaminen.
2 artikla
Kohde
Tässä asetuksessa vahvistetaan säännöt
a)           omaan lukuun tapahtuvan
kaupankäynnin kieltämisestä;
b)           tiettyjen kaupankäyntitoimintojen
eriyttämisestä.
3 artikla
Soveltamisala
1.           Tätä asetusta sovelletaan
seuraaviin yhteisöihin:
a)      luottolaitokset tai EU-emoyritykset,
mukaan luettuina kaikki sivuliikkeet ja tytäryritykset niiden sijaintipaikasta
riippumatta, jos kyseinen laitos tai yritys on direktiivin 2013/36/EU 131 artiklaa
sovellettaessa määritetty maailmanlaajuiseksi järjestelmän kannalta
merkittäväksi laitokseksi (G-SII);
b)      seuraavat yhteisöt, jos kyseisen yhteisön
kokonaisvarat ovat kolmena peräkkäisenä vuonna vähintään 30 miljardia euroa ja
sen kaupankäyntitoiminnot ovat vähintään 70 miljardia euroa tai 10 prosenttia
sen kokonaisvaroista:
i)       unioniin sijoittautuneet
luottolaitokset, jotka eivät ole emoyrityksiä eivätkä tytäryrityksiä, mukaan
luettuina kaikki niiden sivuliikkeet niiden sijaintipaikasta riippumatta;
ii)      EU-emoyritykset, mukaan luettuina kaikki
sivuliikkeet ja tytäryritykset niiden sijaintipaikasta riippumatta, jos yksi
konserniin kuuluvista yhteisöistä on unioniin sijoittautunut luottolaitos;
iii)     kolmansiin maihin sijoittautuneiden
luottolaitosten EU-sivuliikkeet.
4 artikla
Soveltamisalan ulkopuolelle jäävä
toiminta
1.           Tätä asetusta ei sovelleta
seuraaviin:
a)      kolmansiin maihin sijoittautuneiden
luottolaitosten EU-sivuliikkeet, jos niihin sovelletaan 27 artiklan
1 mukaisesti vastaavaksi katsottavaa oikeudellista kehystä;
b)      EU-emoyritysten kolmansiin maihin
sijoittautuneet sivuliikkeet, jos niihin sovelletaan 27 artiklan
1 mukaisesti vastaavaksi katsottavaa oikeudellista kehystä;
c)      direktiivin 2013/36/EU 2 artiklan 5
kohdan 2–23 alakohdassa tarkoitetut yhteisöt.
2.           Edellä olevan 1 kohdan b
alakohdan lisäksi toimivaltainen viranomainen voi vapauttaa III luvun
vaatimuksista sellaisiin kolmansiin maihin sijoittautuneet EU-emoyritysten
sivuliikkeet, joissa ei katsota olevan 10–16 artiklaa ja 20 artiklaa vastaaviksi
katsottavia sääntöjä, jos kyseinen toimivaltainen viranomainen on vakuuttunut
siitä, että
a)      on olemassa kriisinratkaisustrategia,
josta unionissa oleva konsernitason kriisinratkaisuviranomainen ja
vastaanottavan kolmannen maan viranomainen ovat sopineet keskenään;
b)      kolmanteen maahan sijoittautunutta
EU-emoyrityksen tytäryritystä koskeva kriisinratkaisustrategia ei vaikuta
haitallisesti sen jäsenvaltion (niiden jäsenvaltioiden) rahoitusvakauteen,
johon (joihin) EU-emoyritys ja muut konserniin kuuluvat yhteisöt ovat
sijoittautuneet.
5 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa tarkoitetaan
1.           ’luottolaitoksella’ Euroopan
parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 575/2013[31] 4 artiklan 1 kohdan 1
alakohdassa määriteltyä luottolaitosta;
2.           ’konsernilla’ emoyritystä ja
sen tytäryrityksiä;
3.           ’kriisinratkaisulla’
direktiivin [BRRD] 2 artiklan 1 kohdassa määriteltyä kriisinratkaisua;
4.           ’omaan lukuun tapahtuvalla
kaupankäynnillä’ kaupankäyntiä, jossa käytetään omaa pääomaa tai lainarahaa
position ottamiseksi minkä tahansa tyyppisessä liiketoimessa
rahoitusinstrumenttien tai hyödykkeiden ostoa, myyntiä tai muunlaista hankintaa
tai luovutusta varten ja jonka ainoana tarkoituksena on voiton tuottaminen
omaan lukuun ilman yhteyttä asiakkaan lukuun tapahtuvaan todelliseen tai
ennakoituun toimintaan tai sellaiselta riskiltä suojautuminen, joka aiheutuu
yhteisölle asiakkaan lukuun tapahtuvan todellisen tai ennakoidun toiminnan
tuloksena, ja jossa käytetään tällaiseen position ottamiseen ja voiton
tuottamiseen erikoistuneita kaupankäyntiyksiköitä, muita yksiköitä, osastoja
tai kaupankäyntiä hoitavia henkilöitä, myös erityisten verkkopohjaisten omaan
lukuun tapahtuvan kaupankäynnin järjestelmien välityksellä;
5.           ’EU-emoyrityksellä’
jäsenvaltiossa olevaa emoyritystä, joka ei ole toisen yrityksen tytäryritys
missään jäsenvaltiossa;
6.           ’tytäryrityksellä’ Euroopan
parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/34/EU[32] 2 artiklan 10
kohdassa määriteltyä tytäryritystä;
7.           ’toimivaltaisella
viranomaisella’ asetuksen (EU) N:o 575/2013 4 artiklan 1 kohdan 40 alakohdassa
määriteltyä toimivaltaista viranomaista, mukaan luettuna EKP neuvoston
asetuksen (EU) N:o 1024/2013 mukaisesti;
8.           ’laitoksella’ asetuksen (EU)
N:o 575/2013 4 artiklan 1 kohdan 3 alakohdassa määriteltyä laitosta;
9.           ’emoyrityksellä’ direktiivin
2013/34/EU 2 artiklan 9 kohdassa määriteltyä emoyritystä, mukaan luettuina
laitos, rahoitusalan holdingyhtiö, rahoitusalan sekaholdingyhtiö ja monialan
holdingyhtiö;
10.         ’rahoitusinstrumenteilla’
direktiivin 2004/39/EY liitteessä I olevassa C osassa määriteltyjä
rahoitusvälineitä;
11.         ’ylimmällä hallintoelimellä’
direktiivin 2013/36/EU 3 artiklan 1 kohdan 7 alakohdassa määriteltyä
ylintä hallintoelintä tai vastaavaa elintä, jos kyseinen yhteisö ei ole laitos;

12.         ’markkinatakauksella’
rahoituslaitoksen sitoumusta tarjota säännöllisesti ja jatkuvasti
markkinalikviditeettiä antamalla tietystä rahoitusinstrumentista osto- ja
myyntitarjouksia tai toteuttamalla osana tavanomaista liiketoimintaansa
asiakkaiden aloitteesta tai vastauksena asiakkaiden osto- ja
myyntitoimeksiantoihin suoritettavia toimeksiantoja altistumatta kuitenkaan
kummassakaan tapauksessa olennaiselle markkinariskille;
13.         ’järjestäjällä’ asetuksen (EU)
N:o 575/2013 4 artiklan 1 kohdan 14 alakohdassa määriteltyä järjestäjää;
14.         ’arvopaperistamisella’
asetuksen (EU) N:o 575/2013 4 artiklan 1 kohdan 61 alakohdassa määriteltyä
arvopaperistamista;
15.         ’johdannaiskaupalla’
johdannaisten ostoa ja myyntiä;
16.         ’perusluottolaitoksella’
luottolaitosta, joka vähintään ottaa vastaan talletuksia, jotka kuuluvat
talletussuojajärjestelmän piiriin direktiivin 94/19/EY[33] mukaisesti;
17.         ’hyödykkeellä’ komission
asetuksen (EY) N:o 1287/2006[34]
2 artiklan 1 kohdassa määriteltyä hyödykettä;
18.         ’konserniin kuuluvalla
yhteisöllä’ konserniin kuuluvaa oikeushenkilöä;
19.         ’finanssiyhteisöllä’ yhteisöä,
joka kuuluu yhteen seuraavista luokista:
–
asetuksen (EU) N:o 575/2013 4 artiklan 1 kohdan 27
alakohdassa määritellyt finanssialan yhteisöt;
–
direktiivissä 2011/61/EU määritellyt, suljetut ja
vivuttamattomat vaihtoehtoiset sijoitusrahastot, jäljempänä ’vaihtoehtoiset
sijoitusrahastot’, kun ne ovat sijoittautuneet unioniin tai, jos ne eivät ole
sijoittautuneet unioniin, kun niitä markkinoidaan unionissa Euroopan
parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/61/EU[35] 35 tai 40 artiklan
mukaisesti, sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 345/2013[36] 3 artiklan b
alakohdassa määritellyt, vaatimukset täyttävät riskipääomarahastot, asetuksen
(EU) N:o 346/2013[37]
3 artiklan b alakohdassa määritellyt, vaatimukset täyttävät
yhteiskunnalliseen yrittäjyyteen erikoistuneet rahastot ja asetuksen (EU) N:o
[XXX/XXXX][38]
mukaisesti eurooppalaisiksi pitkäaikaissijoitusrahastoiksi hyväksytyt
vaihtoehtoiset sijoitusrahastot;
–
direktiivin 2009/65/EY[39] 1 artiklan 2 kohdassa
määritellyt yhteissijoitusyritykset;
–
asetuksen (EU) N:o 575/2013 4 artiklan 1 kohdan 66
alakohdassa määritellyt arvopaperistamista varten perustetut erillisyhtiöt;
20.         ’pk-yrityksellä’ yritystä,
jonka palveluksessa on vähemmän kuin 250 työntekijää ja jonka vuosiliikevaihto
on enintään 50 miljoonaa euroa ja/tai vuosittaisen taseen loppusumma on
enintään 43 miljoonaa euroa;
21.         ’sijoitustoiminnan
harjoittamisella päämiehenä’ arvopapereiden ja sopimusperusteisten sijoitusten
ostamista, myymistä, merkitsemistä tai merkintäsitoumusten antamista
päämiehenä;
22.         ’konsolidointiryhmän
valvojalla’ toimivaltaista viranomaista, joka vastaa EU-emoyrityksen ja sen
tytäryritysten valvonnasta asetuksen (EU) N:o 575/2013 4 artiklan 1 kohdan
48 alakohdan määritelmän mukaisesti konsolidoinnin perusteella.
II luku
Kielletyt toiminnot
6 artikla
Tiettyjen kaupankäyntitoimintojen
kieltäminen
1.           Edellä 3 artiklassa
tarkoitetut yhteisöt eivät saa
a)      harjoittaa omaan lukuun tapahtuvaa
kaupankäyntiä;
b)      omalla pääomallaan tai lainarahalla ja
ainoastaan tuottaakseen voittoa omaan lukuunsa
i)       hankkia tai pitää hallussaan direktiivin
2011/61/EU 4 artiklan 1 kohdan a alakohdassa määriteltyjen vaihtoehtoisten
sijoitusrahastojen osuuksia tai osakkeita;
ii)      sijoittaa johdannaisiin, todistuksiin,
indekseihin tai muihin rahoitusinstrumentteihin, joiden kehitys liittyy
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen osakkeisiin tai osuuksiin;
iii)     omistaa sellaisen yhteisön osuuksia tai
osakkeita, joka harjoittaa omaan lukuun tapahtuvaa kaupankäyntiä tai hankkii
vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osuuksia tai osakkeita.
2.           Edellä 1 kohdan a alakohdassa
säädettyä kieltoa ei sovelleta
a)      jäsenvaltioiden tai asetuksen (EU) N:o
575/2013 117 artiklan 2 kohdassa ja 118 artiklassa lueteltujen yhteisöjen liikkeeseen
laskemiin rahoitusinstrumentteihin;
b)      tilanteeseen, jossa 3 artiklassa
tarkoitettu yhteisö täyttää kaikki seuraavat edellytykset:
i)       se käyttää omaa pääomaansa osana
kassanhallintaprosessejaan;
ii)      se yksinomaan omistaa, ostaa, myy tai
muulla tavoin hankkii tai luovuttaa käteisvaroja tai muita rahavaroja. Muiden
rahavarojen on oltava oman pääoman perusvaluutan määräisiä erittäin likvidejä
sijoituksia, jotka voidaan muuntaa helposti tietyksi rahamääräksi, joihin
liittyy vähäinen arvon muuttumisen riski, joiden maturiteetti on enintään 397
päivää ja joista saatava tuotto vastaa korkeintaan kolmen kuukauden
korkealaatuisen valtion joukkolainan korkoa.
3.           Edellä 1 kohdan b alakohdassa
säädettyjä rajoituksia ei sovelleta direktiivissä 2011/61/EU ja sen
täytäntöönpanosäädöksissä määriteltyihin suljettuihin ja vivuttamattomiin
vaihtoehtoisiin sijoitusrahastoihin, kun ne ovat sijoittautuneet unioniin tai,
jos ne eivät ole sijoittautuneet unioniin, kun niitä markkinoidaan unionissa
direktiivin 2011/61/EU 35 tai 40 artiklan mukaisesti, eikä asetuksen (EU) N:o
345/2013 3 artiklan b alakohdassa määriteltyihin vaatimukset täyttäviin
riskipääomarahastoihin, asetuksen (EU) N:o 346/2013 3 artiklan b alakohdassa
määriteltyihin vaatimukset täyttäviin yhteiskunnalliseen yrittäjyyteen
erikoistuneisiin rahastoihin ja asetuksen (EU) N:o [XXX/XXXX] mukaisesti
eurooppalaisiksi pitkäaikaissijoitusrahastoiksi hyväksyttyihin vaihtoehtoisiin
sijoitusrahastoihin.
4.           Kunkin 3 artiklassa
tarkoitetun yhteisön ylimmän hallintoelimen on varmistettava, että 1 kohdassa
säädettyjä vaatimuksia noudatetaan.
5.           Edellä olevia 1–4 kohdan
vaatimuksia sovelletaan [julkaisutoimisto lisää tarkan päivämäärän, joka on
18 kuukauden kuluttua asetuksen julkaisemisesta].
6.           Siirretään komissiolle valta
antaa 36 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä seuraavien
rahoitusinstrumenttien vapauttamiseksi 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetusta
kiellosta:
a)      kolmansien maiden liikkeeseen laskemat,
muut kuin 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetut rahoitusinstrumentit, jos kyseiset
kolmannet maat soveltavat vähintään unionissa sovellettavia valvonta- ja
sääntelyjärjestelyjä vastaavia järjestelyjä ja jos kyseisiin
rahoitusinstrumentteihin liittyviin saamisiin sovelletaan 0 prosentin
riskipainoa asetuksen (EU) N:o 575/2013 115 artiklan mukaisesti;
b)      jäsenvaltioiden aluehallintojen
liikkeeseen laskemat rahoitusinstrumentit, joihin liittyviin saamisiin
sovelletaan 0 prosentin riskipainoa asetuksen (EU) N:o 575/2013 115
artiklan mukaisesti.
7 artikla
Palkitsemista koskevat säännöt
Edellä 3 artiklassa tarkoitettujen yhteisöjen
palkitsemisjärjestelmä on suunniteltava ja pantava täytäntöön siten, ettei
sillä suoraan tai välillisesti kannusteta ketään henkilöstön jäsentä
suorittamaan 6 artiklan 1 kohdassa kiellettyjä toimintoja eikä palkita ketään
henkilöstön jäsentä tällaisten toimintojen suorittamisesta, sanotun kuitenkaan
rajoittamatta direktiivissä 2013/36/EU vahvistettujen palkitsemissääntöjen
soveltamista.
III luku
Tiettyjen kaupankäyntitoimintojen
eriyttäminen
8 artikla
Soveltamisalaan kuuluvat toiminnot
1.           Sovellettaessa tätä lukua
kaupankäyntitoimintoihin kuuluvat muut toiminnot kuin seuraavat:
a)      sellaisten talletusten vastaanottaminen,
jotka kuuluvat talletussuojajärjestelmän piiriin Euroopan parlamentin ja
neuvoston direktiivin 94/19/EY[40]
mukaisesti;
b)      luotonanto, johon sisältyvät
kulutusluotot, kiinnitysluotot, myyntilaskujen rahoitus takautumisoikeuksin ja
ilman takautumisoikeutta (factoring) ja kauppatapahtumien rahoitus (mukaan
luettuna forfeiting-rahoitus);
c)      rahoitusleasing;
d)      Euroopan parlamentin ja neuvoston
direktiivin 2007/64/EY[41]
4 artiklan 3 kohdassa määritellyt maksupalvelut;
e)      muiden maksuvälineiden (esimerkiksi
matkasekit ja pankkivekselit) liikkeeseenlasku ja hoitaminen siltä osin kuin
tällainen toiminta ei kuulu d alakohdan soveltamisalaan;
f)       välitystoiminta rahamarkkinoilla,
arvopaperisäilytys ja -hoito;
g)      luottotietopalvelut;
h)      säilytyspalvelut;
i)       sähköisen rahan liikkeeseenlasku.
2.           Tämän luvun vaatimuksia ei
sovelleta jäsenvaltioiden tai asetuksen (EU) N:o 575/2013 117 artiklan 2
kohdassa ja 118 artiklassa lueteltujen yhteisöjen liikkeeseen laskemien
rahoitusinstrumenttien ostoon tai myyntiin.
3.           Siirretään komissiolle valta
antaa 35 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä seuraavien rahoitusinstrumenttien
vapauttamiseksi vaatimuksista:
a)      kolmansien maiden liikkeeseen laskemat,
muut kuin 2 kohdassa tarkoitetut rahoitusinstrumentit, jos kyseiset kolmannet
maat soveltavat vähintään unionissa sovellettavia valvonta- ja
sääntelyjärjestelyjä vastaavia järjestelyjä ja jos kyseisiin
rahoitusinstrumentteihin liittyviin saamisiin sovelletaan 0 prosentin
riskipainoa asetuksen (EU) N:o 575/2013 115 artiklan mukaisesti;
b)      jäsenvaltioiden aluehallintojen
liikkeeseen laskemat rahoitusinstrumentit, joihin liittyviin saamisiin
sovelletaan 0 prosentin riskipainoa asetuksen (EU) N:o 575/2013 115 artiklan
mukaisesti.
9 artikla
Velvollisuus arvioida toimintoja
1.           Toimivaltaisen viranomaisen
on arvioitava seuraavien yhteisöjen kaupankäyntitoimintoja, erityisesti
markkinatakauksia, sijoituksia arvopaperistamiseen ja arvopaperistamisen
järjestäjänä toimimista sekä johdannaiskauppaa muilla kuin 11 ja 12 artiklan
nojalla sallituilla johdannaisilla:
a)      unioniin sijoittautuneet
perusluottolaitokset, jotka eivät ole emoyrityksiä eivätkä tytäryrityksiä,
mukaan luettuina kaikki niiden sivuliikkeet niiden sijaintipaikasta
riippumatta;
b)      EU-emoyritykset, mukaan luettuina kaikki
sivuliikkeet ja tytäryritykset niiden sijaintipaikasta riippumatta, jos yksi
konserniin kuuluvista yhteisöistä on unioniin sijoittautunut perusluottolaitos;
c)      kolmansiin maihin sijoittautuneiden
luottolaitosten EU-sivuliikkeet.
2.           Suorittaessaan 1 kohdassa
tarkoitettua arviointia toimivaltaisen viranomaisen on käytettävä seuraavia
parametreja:
a)      kaupankäyntitarkoituksessa pidettävien
rahoitusvarojen suhteellinen suuruus, jota mitataan jakamalla kyseiset
rahoitusvarat kokonaisvaroilla;
b)      kaupankäyntitarkoituksessa pidettäviin
rahoitusvaroihin liittyvä velkaantuneisuus, jota mitataan jakamalla kyseiset
rahoitusvarat rajoituksettomilla ensisijaisilla omilla varoilla;
c)      vastapuoliluottoriskin suhteellinen
merkitys, jota mitataan jakamalla johdannaisten käypä arvo yhteenlasketuilla
kaupankäyntitarkoituksessa pidettävillä rahoitusvaroilla;
d)      kaupankäyntitarkoituksessa pidettävien
johdannaisten suhteellinen monimutkaisuus, jota mitataan jakamalla
kaupankäyntitarkoituksessa pidettävät tason 2 ja 3 johdannaiset
kaupankäyntitarkoituksessa pidettävillä johdannaisilla ja
kaupankäyntitarkoituksessa pidettävillä rahoitusvaroilla;
e)      kaupankäynnin tuottoihin perustuva
suhteellinen kannattavuus, jota mitataan jakamalla kaupankäynnin tuotot
yhteenlasketuilla nettotuotoilla;
f)       markkinariskin suhteellinen merkitys,
jota mitataan laskemalla kaupankäyntitarkoituksessa pidettävien rahoitusvarojen
ja -velkojen välisen erotuksen absoluuttinen arvo ja jakamalla se
kaupankäyntitarkoituksessa pidettävien rahoitusvarojen ja
kaupankäyntitarkoituksessa pidettävien rahoitusvelkojen välisellä
yksinkertaisella keskiarvolla;
g)      keskinäiset kytkökset, joita mitataan
direktiivin 2013/36/EU 131 artiklan 18 kohdassa tarkoitetulla
menetelmällä;
h)      luotto- ja likviditeettiriski, jotka
aiheutuvat perusluottolaitoksen antamista sitoumuksista ja takauksista.
3.           Toimivaltaisen viranomaisen
on saatava arviointinsa valmiiksi viimeistään [julkaisutoimisto lisää
päivämäärän, joka on 18 kuukauden kuluttua asetuksen julkaisemisesta] ja
tehtävä sen jälkeen arviointeja säännöllisesti ja vähintään kerran vuodessa.
4.           EPV laatii teknisten
sääntelystandardien luonnokset, joissa täsmennetään, miten parametrit mitataan,
ja esitetään tarvittaessa yksityiskohtaiset tiedot 2 kohdassa tarkoitetuista
parametreista ja niiden mittaamisesta käyttämällä valvontatietoja. Lisäksi
teknisten sääntelystandardien luonnoksissa esitetään toimivaltaiselle
viranomaiselle menetelmä, jolla parametreja voidaan mitata ja soveltaa
yhdenmukaisesti.
EPV toimittaa nämä teknisten sääntelystandardien
luonnokset komissiolle viimeistään [julkaisutoimisto lisää päivämäärän, joka
on 1 kuukausi asetuksen julkaisemisesta].
Siirretään komissiolle valta antaa ensimmäisessä
alakohdassa tarkoitetut tekniset sääntelystandardit asetuksen (EU) N:o
1093/2010 10–14 artiklan mukaisesti.
10 artikla
Toimivaltaisen viranomaisen valta
vaatia, ettei perusluottolaitos harjoita tiettyjä toimintoja
1.           Jos toimivaltainen
viranomainen toteaa 9 artiklan 1 kohdan tarkoitetun arvioinnin perusteella,
että 9 artiklan 2 kohdan a–h alakohdassa tarkoitettuihin parametreihin
liittyvät ja 5 kohdassa tarkoitetussa delegoidussa säädöksessä määritetyt rajat
ja edellytykset täyttyvät, ja katsoo sen vuoksi, että perusluottolaitoksen
rahoitusvakauteen tai unionin koko rahoitusjärjestelmään kohdistuu uhka ottaen
huomioon 1 artiklassa tarkoitetut tavoitteet, sen on viimeistään kahden
kuukauden kuluttua arvioinnin valmistumisesta käynnistettävä menettely, joka
johtaa 3 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettuun päätökseen.
2.           Jos 1 kohdassa tarkoitetut
rajat ja edellytykset eivät täyty, toimivaltainen viranomainen voi kuitenkin
käynnistää menettelyn, joka johtaa 3 kohdan kolmannessa alakohdassa
tarkoitettuun päätökseen, jos se toteaa 9 artiklan 1 kohdan tarkoitetun
arvioinnin perusteella, että perusluottolaitoksen harjoittama
kaupankäyntitoiminto, lukuun ottamatta johdannaiskauppaa muilla kuin 11 ja
12 artiklan nojalla sallituilla johdannaisilla, uhkaa perusluottolaitoksen
rahoitusvakautta tai unionin koko rahoitusjärjestelmää ottaen huomioon 1
artiklassa tarkoitetut tavoitteet.
3.           Toimivaltaisen viranomaisen
on ilmoitettava 1 tai 2 kohdassa tarkoitetuista päätelmistään
perusluottolaitokselle ja annettava sille mahdollisuus esittää kirjallisia
huomautuksia kahden kuukauden kuluessa ilmoituksen päivämäärästä.
Jollei
perusluottolaitos osoita ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun määräajan kuluessa
toimivaltaista viranomaista tyydyttävällä tavalla, että päätelmään johtaneet
syyt eivät ole perusteltuja, toimivaltaisen viranomaisen on tehtävä päätös,
joka osoitetaan perusluottolaitokselle ja jossa vaaditaan, ettei se harjoita
kyseisissä päätelmissä yksilöityjä kaupankäyntitoimintoja. Toimivaltaisen
viranomaisen on perusteltava ja julkistettava päätöksensä.
Jos toimivaltainen
viranomainen 1 kohtaa sovellettaessa päättää antaa perusluottolaitoksen
harjoittaa kyseisiä kaupankäyntitoimintoja, sen on myös perusteltava ja
julkistettava päätöksensä.
Jos toimivaltainen
viranomainen 2 kohtaa sovellettaessa päättää antaa perusluottolaitoksen
harjoittaa kaupankäyntitoimintoja, sen on tehtävä asiasta päätös, joka
osoitetaan perusluottolaitokselle.
Ennen kuin toimivaltainen
viranomainen tekee tässä kohdassa tarkoitetun päätöksen, sen on kuultava EPV:tä
suunnittelemansa päätöksen perusteista ja päätöksen mahdollisia vaikutuksista
unionin rahoitusvakauteen ja sisämarkkinoiden toimintaan. Toimivaltaisen
viranomaisen on ilmoitettava EPV:lle myös lopullisesta päätöksestään.
Toimivaltaisen
viranomaisen on tehtävä lopullinen päätöksensä kahden kuukauden kuluessa siitä,
kun se on saanut ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut kirjalliset
huomautukset.
4.           Toimivaltaisen viranomaisen
on tarkasteltava 3 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettuja päätöksiä
uudelleen viiden vuoden välein.
5.           Komissio antaa [julkaisutoimisto
lisää tarkan päivämäärän, joka on kuuden kuukauden kuluttua tämän asetuksen
julkaisemisesta] 35 artiklan mukaisesti delegoidut säädökset, joissa
a)      määritetään parametrien osalta
a)       kullekin 9 artiklan 1 kohdan a–h
alakohdassa säädetylle parametrille merkityksellinen raja, jonka ylittyessä
kyseisen kaupankäyntitoiminnon riskitasoa pidetään yksinään merkittävänä;
b)      edellytykset, mukaan luettuna se, kuinka
monien kyseisistä parametreista ja minä yhdistelmänä niiden on ylitettävä
rajansa, jotta toimivaltainen viranomainen käynnistäisi 10 artiklan 1 kohdassa
tarkoitetun menettelyn.
c)       Edellä ii alakohdassa tarkoitettujen
edellytysten määrityksessä on ilmoitettava myös kyseisen kaupankäyntitoiminnon
merkittävä kokonaisriski, joka aiheutuu, kun useat parametrit ovat ylittäneet i
alakohdassa tarkoitetut merkitykselliset rajat;
b)      täsmennetään, minkätyyppisen arvopaperistamisen
ei katsota uhkaavan perusluottolaitoksen rahoitusvakautta tai unionin koko
rahoitusjärjestelmää kunkin seuraavan näkökohdan osalta:
i)       rakenteelliset tekijät, kuten
rakenteeseen sisältyvä maturiteettitransformaatio ja rakenteen yksinkertaisuus;
ii)      kohde-etuuksien laatu ja niihin
liittyvien vakuuksien ominaisuudet;
iii)     arvopaperistamisen ja sen
kohde-etuuksien listaus- ja läpinäkyvyysominaisuudet;
iv)     merkintäsitoumusprosessin tehokkuus ja
laatu.
11 artikla
Oman riskin vakaa hallinta
1.           Perusluottolaitos, josta on
tehty 10 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu päätös, voi harjoittaa
kaupankäyntitoimintoja, jos niiden ainoana tarkoituksena on
perusluottolaitoksen pääoman, likviditeetin ja rahoituksen vakaa hoito.
Pääomansa,
likviditeettinsä ja rahoituksensa vakaan hoidon yhteydessä perusluottolaitos
saa käyttää taseensa kokonaisriskiltä suojautumiseen ainoastaan korko-,
valuutta- ja luottojohdannaisia, jotka soveltuvat keskusvastapuolimääritykseen.
Perusluottolaitoksen on osoitettava toimivaltaiselle valvontaviranomaiselle,
että suojaustoiminto on suunniteltu vähentämään perusluottolaitoksen
yksittäisten positioiden tai kokonaispositioiden tiettyjä tunnistettavissa
olevia riskejä ja että ne vähentävät niitä todistettavasti tai lieventävät
niitä merkittävästi.
2.           Rajoittamatta direktiivissä
2013/36/EU vahvistettujen palkitsemissääntöjen soveltamista,
suojaustoimintoihin osallistuvaan luottolaitoksen henkilöstöön sovellettavassa
palkitsemisjärjestelmässä on
a)      pyrittävä estämään residuaaliset tai
salassa omaan lukuun tapahtuvat kaupankäyntitoiminnot, jotka on naamioitu
riskienhallinnaksi tai muulla tavoin;
b)      otettava huomioon perusluottolaitoksen
oikeutetut suojaustavoitteet yhtenä kokonaisuutena ja varmistettava, että
myönnettävät palkkiot eivät määräydy suoraan tällaisten toimintojen tuottaman
voiton perusteella vaan että niissä otetaan huomioon, miten tehokkaasti
toiminnoilla yleisesti katsoen vähennetään tai lievennetään riskejä.
Ylimmän
hallintoelimen on varmistettava, että perusluottolaitoksen palkitsemisjärjestelmä
on ensimmäisen alakohdan säännösten mukainen, ja otettava tällöin huomioon
riskikomitean lausunto, jos tällainen komitea on perustettu direktiivin
2013/36/EU 76 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
3.           Siirretään komissiolle valta
antaa tämän asetuksen 35 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä 1 kohdassa
tarkoitettujen rahoitusinstrumenttien täydentämiseksi muilla
rahoitusinstrumenteilla, myös muuntyyppisillä johdannaisilla, ja erityisesti
niillä, jotka kuuluvat Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o
648/2012[42]
11 artiklassa säädettyjen velvoitteiden piiriin, jotta voidaan ottaa huomioon
rahoitusinstrumentit, joilla on sama vaikutus rahoitusvakauteen kuin 1 kohdassa
mainituilla rahoitusinstrumenteilla pääoman, likviditeetin ja rahoituksen
vakaan hoidon kannalta.
12 artikla
Riskienhallintapalvelujen tarjoaminen
asiakkaille
1.           Perusluottolaitos, josta on
tehty 10 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu päätös, saa myydä
keskusvastapuolimääritykseen soveltuvia korko-, valuutta-, luotto-, päästöoikeus-
ja hyödykejohdannaisia sekä päästöoikeuksia finanssialan ulkopuolisille
asiakkailleen, 5 artiklan 19 kohdan ensimmäisessä ja kolmannessa
luetelmakohdassa tarkoitetuille finanssiyhteisöille, vakuutusyrityksille ja
ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoaville laitoksille, jos seuraavat edellytykset
täyttyvät:
a)      myynnin ainoana tarkoituksena on korko-,
valuutta-, luotto-, hyödyke- tai päästöoikeusriskiltä suojautuminen;
b)      johdannaisista ja päästöoikeuksista
aiheutuvaa positioriskiä koskevat luottolaitoksen omien varojen vaatimukset
eivät ylitä sen kokonaisriskin pääomavaatimuksen osuutta, joka määritetään
komission delegoidussa säädöksessä 2 kohdan mukaisesti.
Jos b alakohdan
vaatimus ei täyty, luottolaitos ei saa myydä johdannaisia ja päästöoikeuksia
eikä merkitä niitä taseeseensa.
2.           Siirretään komissiolle valta
antaa 35 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joissa
a)      annetaan mahdollisuus myydä muita kuin 1
kohdassa mainittuja rahoitusinstrumentteja ja erityisesti asetuksen (EU)
N:o 648/2012 11 artiklassa säädettyjen velvoitteiden piiriin kuuluvia
rahoitusinstrumentteja tämän artiklan 1 kohdassa lueteltujen tyyppisille
asiakkaille riskiltä suojautumista varten;
b)      määritetään perusluottolaitoksen omien
varojen vaatimusten osuus, jonka ylittyessä tämän artiklan 1 kohdassa
tarkoitettuja johdannaisia ja päästöoikeuksia ei saa myydä eikä merkitä
perusluottolaitoksen taseeseen.
13 artikla
Erillisiä konserniin kuuluvia yhteisöjä
koskevat säännöt
1.           Jos toimivaltainen
viranomainen on 10 artiklan 3 kohdan mukaisesti tehnyt päätöksen siitä, että
perusluottolaitos ei saa harjoittaa tiettyjä kaupankäyntitoimintoja, ja jos
kyseinen perusluottolaitos kuuluu konserniin, eriytettäviä
kaupankäyntitoimintoja saa harjoittaa ainoastaan sellainen konserniin kuuluva
yhteisö, joka on oikeudellisesti, taloudellisesti ja toiminnallisesti erillinen
(”kaupankäyntiyhteisö”) perusluottolaitoksesta.
2.           Jos 9 artiklan 1 kohdassa
tarkoitettu yhteisö on omasta aloitteestaan päättänyt eriyttää 9 artiklan
soveltamisalaan kuuluvat kaupankäyntitoiminnot perusluottolaitoksesta ja saanut
eriyttämissuunnitelmalleen hyväksynnän 18 artiklassa säädetyn menettelyn
mukaisesti, eriytettyihin yhteisöihin sovelletaan tämän artiklan 3–13 kohtaa,
14–17 artiklaa ja 20 artiklaa.
3.           EU-emoyrityksen on varmistettava,
että konserni, johon kuuluu perusluottolaitoksia ja kaupankäyntiyhteisöjä,
strukturoidaan siten, että alakonsolidointiryhmän tasolla luodaan kaksi
erillistä alakonsernia, joista ainoastaan toiseen kuuluu perusluottolaitoksia.
4.           Perusluottolaitoksen
EU-emoyrityksen on varmistettava tarpeen mukaan, että perusluottolaitos voi
jatkaa toimintaansa, vaikka kaupankäyntiyhteisöstä tulisi maksukyvytön.
5.           Perusluottolaitoksella ei saa
olla hallussaan pääomainstrumentteja tai äänioikeuksia kaupankäyntiyhteisössä.
Sen estämättä, mitä ensimmäisessä alakohdassa
säädetään, toimivaltainen viranomainen voi sallia, että perusluottolaitoksilla,
jotka täyttävät asetuksen (EU) N:o 575/2013 49 artiklan 3 kohdan a tai b
alakohdan vaatimukset, on hallussaan pääomainstrumentteja tai äänioikeuksia
kaupankäyntiyhteisössä, jos toimivaltainen viranomainen katsoo, että
pääomainstrumenttien tai äänioikeuksien hallussapito on konsernin toiminnan
kannalta välttämätöntä ja että perusluottolaitos on toteuttanut riittävät
toimenpiteet lieventääkseen merkityksellisiä riskejä asianmukaisesti.
Perusluottolaitokselle, joka ei ole
keskusluottolaitos eikä alueellinen luottolaitos, ei saa missään tapauksessa
antaa lupaa pitää suoraan hallussaan pääomainstrumentteja tai äänioikeuksia
missään kaupankäyntiyhteisössä.
Toimivaltaisen viranomaisen on kuultava EPV:tä
ennen kuin se tekee tämän kohdan mukaisen päätöksen.
Toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava
päätöksestään EPV:lle. EPV julkaisee luettelon laitoksista, joihin on
sovellettu tätä kohtaa.
6.           Perusluottolaitoksen ja
kaupankäyntiyhteisön on laskettava liikkeeseen omat velkainstrumenttinsa
yksilöllisesti tai alakonsolidointiryhmän tasolla, jollei tämä ole
ristiriidassa asianomaisten kriisinratkaisuviranomaisten direktiivin [BRRD]
mukaisesti sopiman kriisinratkaisusuunnitelman kanssa.
7.           Kaikkien sopimusten ja muiden
liiketoimien, jotka tehdään perusluottolaitoksen ja kaupankäyntiyhteisön
välillä, on oltava yhtä edullisia perusluottolaitoksen kannalta kuin
vertailukelpoiset sopimukset ja liiketoimet, jotka tehdään sellaisten
yhteisöjen kanssa, jotka eivät kuuluu samaan alakonserniin, tai joihin
osallistuu tällaisia yhteisöjä.
8.           Perusluottolaitoksen ja
kaupankäyntiyhteisön ylimmän hallintoelimen jäsenistä valtaosan on oltava
henkilöitä, jotka eivät ole toisen kyseisen yhteisön ylimmän hallintoelimen
jäseniä. Kummankaan yhteisön ylimmän hallintoelimen jäsenistä kukaan ei saa
kuulua toimivaan johtoon molemmissa yhteisöissä, lukuun ottamatta kuitenkaan
emoyrityksen riskienhallintavastaavaa.
9.           Perusluottolaitoksen,
kaupankäyntiyhteisön ja niiden emoyritysten ylimmillä hallintoelimillä on
velvollisuus turvata eriyttämisen tavoitteet.
10.         Kaupankäyntiyhteisöllä ja
perusluottolaitoksella on kummallakin oltava sovellettavan kansallisen
lainsäädännön mukaisesti nimi tai nimitys, jonka perusteella yleisö voi
helposti päätellä, kumpi yhteisö on kaupankäyntiyhteisö ja kumpi
perusluottolaitos.
11.         Rakenteellisesti eriytettyjen
laitosten on noudatettava asetuksen (EU) N:o 575/2013 toisessa, kolmannessa, neljännessä,
kuudennessa, seitsemännessä ja kahdeksannessa osassa sekä direktiivin
2013/36/EU VII osastossa säädettyjä velvoitteita alakonsolidointiryhmän tasolla
tämän artiklan 3 kohdan mukaisesti.
12.         Poiketen siitä, mitä asetuksen
(EU) N:o 575/2013 6 artiklan 1 kohdassa ja 7 artiklassa säädetään,
kyseisen asetuksen toisessa, kolmannessa, neljännessä ja kahdeksannessa osassa
säädettyjä velvoitteita sovelletaan alakonsolidointiryhmän tasolla tämän
artiklan 3 kohdan mukaisesti.
13.         Poiketen siitä, mitä asetuksen
(EU) N:o 575/2013 6 artiklan 4 kohdassa ja 8 artiklassa säädetään,
kyseisen asetuksen kuudennen osan vaatimuksia sovelletaan
alakonsolidointiryhmän tasolla tämän artiklan 3 kohdan mukaisesti.
14 artikla
Konsernin sisäisten suurten
asiakasriskien rajat
1.           Laskettaessa 2 kohdassa
säädettyä konsernin sisäisten suurten asiakasriskien rajaa kaikki 13 artiklan 3
mukaisesti samaan alakonserniin kuuluvat yhteisöt katsotaan yhdeksi asiakkaaksi
tai asetuksen (EU) N:o 575/2013 4 artiklan 1 kohdan 39 alakohdassa tarkoitetuksi
yhdeksi asiakaskokonaisuudeksi.
2.           Kun on määrätty tämä luvun
mukaisia toimenpiteitä, perusluottolaitoksella ei saa olla konsernin sisäistä
asiakasriskiä, joka on yli 25 prosenttia
perusluottolaitoksen hyväksyttävästä pääomasta ja liittyy yhteisöön, joka ei
kuuluu samaan alakonserniin kuin perusluottolaitos itse. Konsernin
sisäisten suurten asiakasriskien rajaa sovelletaan alakonsolidointiryhmän
tasolla, kun on ensin otettu huomioon asetuksen (EU) N:o 575/2013 399–403
artiklan ja tämän asetuksen 16 artiklan mukaisten luottoriskin vähentämisen ja
vapautusten vaikutus.
15 artikla
Konsernin ulkopuolisten suurten
asiakasriskien rajat
1.           Sen lisäksi, mitä asetuksen
(EU) N:o 575/2013 395 artiklan 1 kohdassa säädetään, perusluottolaitoksella ei
saa olla seuraavia asiakasriskejä, kun on määrätty tämän luvun mukaisia
toimenpiteitä:
a)      finanssiyhteisöön liittyvä suuri
asiakasriski, joka on yli 25 prosenttia perusluottolaitoksen hyväksyttävästä
pääomasta. Kyseistä asiakasriskien rajaa sovelletaan yksilöllisesti ja
alakonsolidointiryhmän tasolla, kun on otettu huomioon asetuksen (EU) N:o
575/2013 399–403 artiklan ja tämän asetuksen 16 artiklan mukaisten luottoriskin
vähentämisen ja vapautusten vaikutus.
b)      finanssiyhteisöihin liittyvät suuret
asiakasriskit, joka ovat yhteensä yli 200 prosenttia perusluottolaitoksen
hyväksyttävästä pääomasta. Kyseistä asiakasriskien rajaa sovelletaan
yksilöllisesti ja alakonsolidointiryhmän tasolla, kun on otettu huomioon
asetuksen (EU) N:o 575/2013 399–403 artiklan ja tämän asetuksen 16 artiklan
mukaisten luottoriskin vähentämisen ja vapautusten vaikutus.
2.           Siirretään komissiolle valta
antaa 35 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joilla mukautetaan 1 kohdan
b alakohdassa säädettyä yhteenlaskettujen konsernin ulkopuolisten suurten
asiakasriskien rajaa sen perusteella, missä määrin luottoriskin vähentäminen on
hyväksytty.
16 artikla
Luottoriskin vähentämistekniikat
Sen lisäksi, mitä asetuksen (EU) N:o 575/2013
399–403 artiklassa säädetään, riskiarvojen laskentaan sovelletaan luottoriskin
vähentämistekniikkojen hyväksymistä koskevia rajoituksia tämän asetuksen 14 ja
15 artiklassa tarkoitettujen suurten asiakasriskien rajojen noudattamiseksi,
kun on määrätty tämän luvun mukaisia toimenpiteitä.
Siirretään komissiolle valta antaa 35 artiklan
mukaisesti delegoituja säädöksiä, joissa määritetään, missä määrin luottoriskin
vähentämistekniikat, mukaan luettuina hyväksyttävän luottosuojan tyypit ja
niitä koskevat rajat, hyväksytään ensimmäistä alakohtaa sovellettaessa sen
varmistamiseksi, että luottoriskin vähentämistekniikat eivät petä riskien
toteutuessa, jolloin luottosuoja voidaan toteuttaa tehokkaasti.
17 artikla
Poikkeus suuria asiakasriskejä
koskevista siirtymäsäännöksistä
Poiketen siitä, mitä asetuksen (EU) N:o 575/2013
493 artiklan 3 kohdassa säädetään, kyseisessä kohdassa säädettyjä poikkeuksia
ei sovelleta sellaisten perusluottolaitosten asiakasriskeihin, jotka ovat
olleet tämän asetuksen mukaisten rakennetoimenpiteiden kohteina.
18 artikla
Eriyttämissuunnitelma
1.           Kun toimivaltainen
viranomainen on tehnyt 10 artiklan 3 kohdan mukaisesti päätöksen siitä, että
perusluottolaitos ei saa harjoittaa tiettyjä kaupankäyntitoimintoja,
perusluottolaitoksen tai tarvittaessa sen EU-emoyrityksen on toimitettava
toimivaltaiselle viranomaiselle eriyttämissuunnitelma kuuden kuukauden kuluessa
päivästä, jona 10 artiklan 3 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettu päätös
tehdään.
Vastaavasti, kun 9 artiklan 1 kohdan tarkoitettu
yhteisö on päättänyt eriyttää 9 artiklassa säädetyn arviointivelvollisuuden
piiriin kuuluvat kaupankäyntitoiminnot perusluottolaitoksesta, sen on
toimitettava 9 artiklassa tarkoitetun arviointijakson alussa suunnitelma, jossa
esitetään eriyttämisen yksityiskohdat. Suunnitelman on sisällettävä ainakin
tämän artiklan 2 kohdan a ja b alakohdassa vaaditut tiedot.
2.           Eriyttämissuunnitelmassa on
selvitettävä yksityiskohtaisesti, miten eriyttäminen toteutetaan.
Suunnitelman on
sisällettävä ainakin seuraavat:
a)      eritelmä perusluottolaitoksesta
eriytettävistä varoista ja toiminnoista;
b)      yksityiskohtaiset tiedot siitä, miten 13
artiklassa tarkoitettuja sääntöjä sovelletaan;
c)      eriyttämisen aikataulu.
3.           Toimivaltaisen viranomaisen
on arvioitava 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut suunnitelmat ja tehtävä kuuden
kuukauden kuluessa eriyttämissuunnitelman toimittamisesta päätös sen
hyväksymisestä tai vaadittava siihen muutoksia.
4.           Jos toimivaltainen
viranomainen vaatii eriyttämissuunnitelmaan muutoksia, perusluottolaitoksen tai
tarvittaessa sen EU-emoyrityksen on kolmen kuukauden kuluessa toimivaltaisen
viranomaisen esittämästä vaatimuksesta toimitettava eriyttämissuunnitelma, joka
sisältää vaaditut muutokset.
5.           Toimivaltaisen viranomaisen
on tehtävä päätös suunnitelman hyväksymisestä tai hylkäämisestä yhden kuukauden
kuluessa siitä, kun suunnitelma on toimitettu sille uudelleen. Jos
toimivaltainen viranomainen hylkää suunnitelman, sen on yhden kuukauden
kuluessa hylkäämisestä tehtävä päätös sellaisesta eriyttämissuunnitelmasta,
joka sisältää tarvittavat mukautukset.
6.           Jos perusluottolaitos tai
tarvittaessa sen EU-emoyritys ei toimita eriyttämissuunnitelmaa 1 kohdan
mukaisesti, toimivaltaisen viranomaisen on viimeistään kolmen kuukauden
kuluttua 1 kohdassa tarkoitetun määräajan päättymisestä tehtävä päätös, joka
sisältää eriyttämissuunnitelman.
7.           Jos perusluottolaitos tai
tarvittaessa sen EU-emoyritys ei toimita eriyttämissuunnitelmaa, joka sisältää
toimivaltaisen viranomaisen vaatimat muutokset, toimivaltaisen viranomainen on
tehtävä viimeistään yhden kuukauden kuluttua 4 kohdan ensimmäisessä alakohdassa
säädetystä määräajasta päätös, joka sisältää eriyttämissuunnitelman.
8.           Perusluottolaitoksen tai
tarvittaessa sen EU-emoyrityksen on osoitettava toimivaltaiselle
viranomaiselle, että se on toteuttanut hyväksytyn suunnitelman.
9.           Luottolaitoksen tai
EU-emoyrityksen ylimmän hallintoelimen on varmistettava, että
eriyttämissuunnitelma on toteutettu toimivaltaisen viranomaisen antaman
hyväksynnän mukaisesti.
19 artikla
Toimivaltaisten viranomaisten ja
asianomaisten kriisinratkaisuviranomaisten välinen yhteistyö
1.           Ennen kuin toimivaltainen
viranomainen tekee 10 artiklan 3 kohdan tarkoitetun päätöksen, sen on
ilmoitettava asiasta direktiivin [BRRD] 3 artiklan mukaisesti nimetylle
asianomaiselle kriisinratkaisuviranomaiselle.
2.           Kun toimivaltainen viranomainen
suorittaa 9 artiklan mukaisesti arvioinnin ja vaatii 10 artiklan mukaisesti
perusluottolaitosta olemaan harjoittamatta tiettyjä toimintoja, sen on otettava
huomioon kaikki asianomaisten kriisinratkaisuviranomaisten parhaillaan tai
aiemmin direktiivin [BRRD] 13 ja 13 a artiklan nojalla suorittamat
purkamismahdollisuuksien arvioinnit.
3.           Toimivaltaisen viranomaisen
on tehtävä asianomaisen kriisinratkaisuviranomaisen kanssa yhteistyötä ja
vaihdettava tietoja, jotka katsotaan tarvittavan sen tehtävien hoitamiseen.
4.           Toimivaltaisen viranomaisen
on varmistettava, että tämän luvun nojalla määrättävät toimenpiteet ovat
yhdenmukaisia asetuksen (EU) N:o 1024/2013 13 artiklan b alakohdan,
asetuksen (EU) N:o [SRM] 8 artiklan 9 kohdan, direktiivin [BRRD] 13, 13 a, 14
ja 15 artiklan ja direktiivin 2013/36/EU 104 artiklan nojalla määrättävien
toimenpiteiden kanssa.
20 artikla
Kaupankäyntiyhteisöltä kiellettävät
toiminnot
Kaupankäyntiyhteisö ei saa
a)           ottaa vastaan direktiivin 94/19/EY
mukaisesti talletussuojajärjestelmän piiriin kuuluvia talletuksia, paitsi jos
talletuksissa on kyse kaupankäyntitoimintoihin liittyvästä vakuuksien
toimittamisesta;
b)           tarjota direktiivin 2007/64/EY 4
artiklan 3 kohdan määriteltyä maksupalveluja a alakohdassa tarkoitettujen
toimintojen yhteydessä, paitsi jos maksupalvelut ovat oheispalveluja ja
ehdottoman tarpeellisia kaupankäyntitoimintoihin liittyvien vakuuksien
toimittamiseksi.
21 artikla
Poikkeus III luvun vaatimuksista
1.           Komissio voi jäsenvaltion
pyynnöstä myöntää poikkeuksen tämän luvun vaatimuksista luottolaitokselle, joka
ottaa vastaa talletuksia yksityishenkilöiltä ja pk-yrityksiltä, jotka kuuluvat
ennen 29 päivää tammikuuta 2014 annetun kansallisen primaarilainsäädännön
soveltamisalaan, jos kyseinen kansallinen lainsäädäntö täyttää seuraavat
vaatimukset:
a)      sen tarkoituksena on estää 1 artiklassa
tarkoitetut rahoitukseen liittyvät stressitilanteet tai yhteisöjen kaatuminen
ja järjestelmäriskit;
b)      se estää luottolaitoksia, jotka ottavat
vastaan talletussuojan piiriin kuuluvia talletuksia yksityishenkilöiltä ja
pk-yrityksiltä, harjoittamasta säänneltyä sijoitustoimintaa päämiehenä ja
pitämästä rahoitusvaroja kaupankäyntitarkoituksessa; kansallisessa
lainsäädännössä voidaan kuitenkin säätää rajoitetuista poikkeuksista, jotka antavat
talletuksia yksityishenkilöiltä ja pk-yrityksiltä vastaanottavalle
luottolaitokselle mahdollisuuden toteuttaa riskejä vähentäviä toimintoja,
joiden tarkoituksena on luottolaitoksen pääoman, likviditeetin ja rahoituksen
vakaa hoito, sekä tarjota asiakkaille rajoitettuja riskienhallintapalveluja;
c)      jos luottolaitos, joka ottaa vastaan
talletuksia yksityishenkilöiltä ja pk-yrityksiltä, kuuluu konserniin,
kansallisella lainsäädännöllä varmistetaan, että luottolaitos on
oikeudellisesti eriytetty konserniin kuuluvista yhteisöistä, jotka harjoittavat
säänneltyä sijoitustoimintaa päämiehenä tai pitävät rahoitusvaroja
kaupankäyntitarkoituksessa, ja kyseisessä lainsäädännössä säädetään seuraavaa:
i)       luottolaitos, joka ottaa vastaan
talletussuojan piiriin kuuluvia talletuksia yksityishenkilöiltä ja
pk-yrityksiltä, voi tehdä päätöksiä itsenäisesti muista konserniin kuuluvista
yhteisöistä riippumatta;
ii)      luottolaitoksella, joka ottaa vastaan
talletussuojan piiriin kuuluvia talletuksia yksityishenkilöiltä ja pk-yrityksiltä,
on ylin hallintoelin, joka on riippumaton muista konserniin kuuluvista
yhteisöistä ja riippumaton itse luottolaitoksesta;
iii)     luottolaitokseen, joka ottaa vastaan
talletussuojan piiriin kuuluvia talletuksia yksityishenkilöiltä ja
pk-yrityksiltä, sovelletaan sille itselleen asetettuja pääoma- ja
likviditeettivaatimuksia;
iv)     luottolaitos, joka ottaa vastaan
talletussuojan piiriin kuuluvia talletuksia yksityishenkilöiltä ja
pk-yrityksiltä, ei saa tehdä sopimuksia tai toteuttaa liiketoimia muiden konserniin
kuuluvien yhteisöjen kanssa muilla kuin sellaisilla ehdoilla, jotka vastaavat
13 artiklan 7 kohdan tarkoitettuja ehtoja.
2.           Jäsenvaltion, joka haluaa
saada poikkeuksen kyseisen kansallisen lainsäädännön soveltamisalaan kuuluvalle
luottolaitokselle, on lähetettävä komissiolle poikkeusta koskeva pyyntö ja
liitettävä siihen pyynnön kohteena olevaa luottolaitosta valvovan
toimivaltaisen viranomaisen myönteinen lausunto. Pyynnössä on esitettävä kaikki
kyseisen kansallisen lainsäädännön arvioimiseen tarvittavat tiedot ja
ilmoitettava, mitä luottolaitoksia pyydetty poikkeus koskee. Jos komissio
katsoo, ettei sillä ole kaikkia tarvittavia tietoja, se ilmoittaa kyseiselle
jäsenvaltiolle kahden kuukauden kuluessa pyynnön vastaanottamisesta, mitä
lisätietoja tarvitaan.
Komission saatua
kaikki tiedot, jotka se katsoo tarvittavan poikkeuspyynnön arvioimiseen, se
ilmoittaa pyynnön esittäneelle jäsenvaltiolle yhden kuukauden kuluessa
pitävänsä toimitettuja tietoja riittävinä.
Kun komissio on
kuullut EPV:tä suunnitellun päätöksenä perusteista ja mahdollisista
vaikutuksista unionin rahoitusvakauteen ja sisämarkkinoiden toimintaan, se
tekee viiden kuukauden kuluessa toisessa alakohdassa tarkoitetun ilmoituksen
antamisesta täytäntöönpanopäätöksen, jossa todetaan, ettei kansallinen
lainsäädäntö ole ristiriidassa tämän luvun kanssa, ja myönnetään poikkeus 1
kohdassa tarkoitetussa pyynnössä mainituille luottolaitoksille. Kun komissio
aikoo ilmoittaa kansallisen lainsäädännön olevan ristiriidassa tämän luvun
kanssa ja evätä poikkeuksen, se esittää vastalauseensa yksityiskohtaisesti ja
antaa pyynnön esittäneelle jäsenvaltiolle mahdollisuuden esittää kirjallisia
huomautuksia yhden kuukauden kuluessa komission vastalauseiden
ilmoittamispäivästä. Komissio tekee kolmen kuukauden kuluessa tämän määräajan
päättymisestä täytäntöönpanopäätöksen poikkeuksen myöntämisestä tai
epäämisestä.
Jos kansallista
lainsäädäntöä muutetaan, jäsenvaltion on annettava muutokset tiedoksi
komissiolle. Komissio voi tarkastella kolmannessa alakohdassa tarkoitettua
täytäntöönpanopäätöstä uudelleen.
Jos kansallista
lainsäädäntöä, jonka ei ole ilmoitettu olevan ristiriidassa tämän luvun kanssa,
ei sovelleta enää luottolaitoksen, jolle on myönnetty poikkeus tämän luvun
vaatimuksia, poikkeus on peruutettava kyseisen luottolaitoksen osalta.
Komissio ilmoittaa
päätöksestään EPV:lle. EPV julkaisee luettelon luottolaitoksista, joille on
myönnetty poikkeus tämän artiklan mukaisesti. Luettelo pidetään jatkuvasti ajan
tasalla.
IV luku
II ja III luvun vaatimusten soveltamisalaan
kuuluvat yhteisöt
22 artikla
Kynnysarvojen laskemista koskevat
säännöt
1.           Sovellettaessa 3 artiklan b
alakohdan ii alakohtaa kynnysarvojen laskenta perustuu EU-emoyrityksen
konsernitilinpäätökseen.
2.           Sovellettaessa 3 artiklan b
alakohdan iii alakohtaa kynnysarvojen laskenta perustuu unionissa
harjoitettuihin toimintoihin.
3.           Laskennassa ei oteta huomioon
vakuutus- ja jälleenvakuutusyritysten eikä muiden finanssialan ulkopuolisten
yritysten varoja ja velkoja.
4.           Toimivaltaisen viranomaisen
on [julkaisutoimisto lisää tarkan päivämäärän, joka on 12 kuukauden
kuluttua tämän asetuksen julkaisemisesta] yksilöitävä luottolaitokset ja
konsernit, jotka kuuluvat tämän asetuksen soveltamisalaan 3 artiklan
mukaisesti, ja ilmoitettava niistä välittömästi EPV:lle.
Saatuaan
toimivaltaisen viranomaisen ilmoituksen EPV julkaisee ensimmäisessä alakohdassa
tarkoitetun luettelon viipymättä. Luettelo pidetään jatkuvasti ajan tasalla.
23 artikla
Kaupankäyntitoimintojen laskeminen
1.           Sovellettaessa 3 artiklaa
kaupankäyntitoiminnot on laskettava sovellettavan tilinpäätösjärjestelmän
mukaisesti seuraavalla tavalla.
Kaupankäyntitoiminnot
= (TSA + TSL + DA + DL)/2, jossa
a)      kaupankäyntitarkoituksessa pidettäviin
arvopapereihin liittyvät varat (Trading Securities Assets, TSA) ovat yhtenä
kokonaisuutena hoidettavaan salkkuun kuuluvia omaisuuseriä, joita on
todistettavasti viime aikoina toistuvasti käytetty lyhyen aikavälin voiton
tavoitteluun, johdannaisvaroja lukuun ottamatta;
b)      kaupankäyntitarkoituksessa pidettäviin
arvopapereihin liittyvät velat (Trading Securities Liabilities, TSL) ovat
yhtenä kokonaisuutena hoidettavaan salkkuun kuuluvia velkoja, jotka on otettu
siinä tarkoituksessa, että ne ostetaan takaisin lyhyen ajan kuluessa, ja joita
on todistettavasti viime aikoina toistuvasti käytetty lyhyen aikavälin voiton
tavoitteluun, johdannaisvaroja lukuun ottamatta;
c)      johdannaisvarat (Derivative Assets, DA)
ovat johdannaisia, joilla on positiivinen jälleenhankinta-arvo ja jotka eivät
ole suojausjohdannaisia tai kytkettyjä johdannaisia;
d)      johdannaisvelat (Derivative Liabilities,
DL) ovat johdannaisia, joilla on negatiivinen jälleenhankinta-arvo ja jotka
eivät ole suojausjohdannaisia.
2.           Kaupankäyntitoimintojen
laskennassa ei oteta huomioon vakuutus- ja jälleenvakuutusyritysten eikä muiden
finanssialan ulkopuolisten yritysten varoja ja velkoja.
3.           EPV laatii teknisten
täytäntöönpanostandardien luonnokset, joissa vahvistetaan 1 kohdassa
tarkoitettujen kaupankäyntitoimintojen laskentamenetelmä ottaen huomioon
sovellettavien tilinpäätösjärjestelmien väliset erot.
EPV toimittaa nämä
teknisten täytäntöönpanostandardien luonnokset komissiolle viimeistään [julkaisutoimisto
lisää päivämäärän, joka on 1 kuukauden kuluttua asetuksen
julkaisemispäivästä].
Siirretään
komissiolle valta hyväksyä ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut tekniset
täytäntöönpanostandardit asetuksen (EU) N:o 1093/2010 15 artiklan mukaisesti.
4.           Siirretään komissiolle valta
muuttaa tämän asetuksen 35 artiklan mukaisilla delegoiduilla säädöksillä tämän
artiklan 1 kohdan a–d alakohdassa tarkoitettujen kaupankäyntitoimintojen
osatekijöitä sovellettavien tilinpäätösjärjestelmien muutosten huomioon
ottamiseksi.
24 artikla
Kaupankäyntitoimintoja koskevien
tietojen toimittaminen toimivaltaiselle viranomaiselle
1.           Edellä 3 artiklassa
tarkoitettujen yhteisöjen on toimitettava toimivaltaiselle viranomaiselle
ensimmäisen kerran [julkaisutoimisto lisää päivämäärän, joka on 9
kuukauden kuluttua tämän asetuksen julkaisemispäivästä] ja sen
jälkeen vuosittain merkitykselliset tiedot kaupankäyntitoimintojensa
kokonaismäärästä ja niiden osatekijöistä 23 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
2.           EPV laatii teknisten
täytäntöönpanostandardien luonnokset, joissa määritetään yhtenäinen malli 1
kohdassa tarkoitetulle raportoinnille ja kyseisen mallin käyttöohjeet.
EPV toimittaa nämä
teknisten täytäntöönpanostandardien luonnokset komissiolle viimeistään [julkaisutoimisto
lisää päivämäärän, joka on 1 kuukauden kuluttua asetuksen
julkaisemispäivästä].
Siirretään
komissiolle valta hyväksyä ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut tekniset
täytäntöönpanostandardit asetuksen (EU) N:o 1093/2010 15 artiklan mukaisesti.
V luku
Asetuksen noudattaminen
Ensimmäinen jakso
Yhteisöt
25 artikla
Tämän asetuksen soveltamisalaan
kuuluvien yhteisöjen velvollisuudet
1.           Tämän asetuksen
soveltamisalaan kuuluvien yhteisöjen on toteutettava asianmukaiset
toimenpiteet, jotka antavat toimivaltaisille viranomaisille mahdollisuuden
saada tiedot, jotka tarvitaan tämän asetuksen noudattamisen arvioimiseen.
2.           Tämän asetuksen soveltamisalaan
kuuluvien yhteisöjen on toimitettava toimivaltaiselle viranomaiselle kaikki
tiedot, mukaan luettuina 9 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun
parametriperusteiseen arviointiin tarvittavat tiedot, jotka tarvitaan sen
arvioimiseksi, noudattavatko ne tätä asetusta. Lisäksi kyseisten yhteisöjen on
varmistettava, että niiden sisäiset valvontamenetelmät sekä hallinnolliset ja
kirjanpitomenettelyt mahdollistavat kaikkina aikoina sen valvomisen, että
yhteisöt noudattavat tätä asetusta.
3.           Tämän asetuksen soveltamisalaan
kuuluvien yhteisöjen on rekisteröitävä kaikki liiketoimensa ja dokumentoitava
tätä asetusta sovellettaessa käytettävät järjestelmänsä ja prosessinsa siten,
että toimivaltainen viranomainen voi kaikkina aikoina valvoa tämän asetuksen
noudattamista.
Toinen jakso
Toimivaltaiset viranomaiset
26 artikla
Toimivaltaisten
viranomaisten valtuudet ja tehtävät
1.           Toimivaltaisten viranomaisten
on käytettävä niille annettuja valtuuksia asiaa koskevan unionin lainsäädännön
mukaisesti hoitaessaan tehtäviä, jotka on annettu niille tämän asetuksen
mukaisesti.
2.           Toimivaltaisen viranomaisen
on valvottava tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien yhteisöjen toimintoja
sekä jatkuvasti arvioitava tämän asetuksen noudattamista ja varmistettava sen
noudattaminen.
3.           Toimivaltaisilla
viranomaisilla on oltava valtuudet vaatia EU-emoyritystä, joka ei ole säännelty
yhteisö mutta jonka tytäryrityksistä vähintään yksi on säännelty yhteisö,
varmistamaan, että sen säännellyt tytäryritykset noudattavat tätä asetusta.
4.           Tätä asetusta sovellettaessa
konsolidointiryhmän valvojana pidetään kaikkien sellaisten konserniin kuuluvien
yhteisöjen suhteen toimivaltaista viranomaista, jotka kuuluvat samaan
konserniin kuin EU-emoyritys ja joihin sovelletaan tätä asetusta.
Jos EU-emoryrityksen
tytäryritys on sijoittautunut toiseen jäsenvaltioon kuin EU-emoyritys ja sitä
valvoo eri valvoja kuin EU-emoyritystä ja jos tytäryritys on asetuksen (EU) N:o
1024/2013 6 artiklan 4 kohdan mukaisesti merkittävä, konsolidointiryhmän
valvojan on kuultava merkittävän tytäryrityksen kotijäsenvaltion toimivaltaista
viranomaista kaikista tämän asetuksen nojalla tekemistään päätöksistä.
VI luku
Suhteet kolmansiin maihin
27 artikla
Kolmannen maan oikeudellinen kehyksen
vastaavuus
1.           Komissio voi jäsenvaltion tai
kolmannen maan toimivaltaisen viranomaisen pyynnöstä tai omasta aloitteestaan
antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joissa vahvistetaan seuraavaa:
a)      kolmannen maan oikeudellisilla
järjestelyillä sekä valvonta- ja täytäntöönpanojärjestelyillä varmistetaan, että
luottolaitokset ja emoyritykset kyseisessä kolmannessa maassa noudattavat
sitovia vaatimuksia, jotka vastaavat 6 artiklassa, 10–16 artiklassa ja 20
artiklassa säädettyjä vaatimuksia;
b)      kolmannen maan oikeudellisessa kehyksessä
säädetään tosiasiallisesta ja vastaavasta järjestelmästä, jolla tunnustetaan
kolmansien maiden kansallisissa lainsäädännöissä säädettyjen
rakennetoimenpiteiden tunnustamisesta.
2.           Komissio voi muuttaa
päätöstään tai peruuttaa sen, jos edellytykset, joiden perusteella päätös on tehty,
eivät enää täyty.
3.           Siirretään komissiolle valta
antaa tämän asetuksen 35 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä sellaisten
perusteiden vahvistamisesta, joilla arvioidaan, vastaako kolmannen maan
oikeudellinen kehys ja valvontakehys tätä asetusta.
Komissio antaa
delegoidun säädöksen [julkaisutoimisto lisää tarkan päivämäärän, joka on
24 kuukauden kuluttua asetuksen voimaantulosta].
4.           EPV vahvistaa järjestelyt,
joita sovelletaan yhteistyöhön sellaisten kolmansien maiden asianomaisten
toimivaltaisten viranomaisten kanssa, joiden oikeudellisen kehyksen ja
valvontakehyksen on katsottu vastaavan tätä asetusta 1–3 kohdan mukaisesti.
Järjestelyissä on määritettävä ainakin vähimmäisvaatimukset, jotka molempien
lainkäyttöalueiden asianomaisten toimivaltaisten viranomaisten välisen
tietojenvaihdon on täytettävä.
VII luku
Hallinnolliset seuraamukset ja toimenpiteet
28 artikla
Hallinnolliset seuraamukset ja
toimenpiteet
1.           Rajoittamatta 26 artiklan
mukaisia toimivaltaisten viranomaisten valvontavaltuuksia ja jäsenvaltioiden
oikeutta säätää ja määrätä rikosseuraamuksia jäsenvaltioiden on kansallisen
lainsäädännön mukaisesti annettava toimivaltaisille viranomaisille valtuudet
määrätä hallinnollisia seuraamuksia ja muita hallinnollisia toimenpiteitä
vähintään seuraavista rikkomisista:
a)      6 artiklassa säädetyn kiellon rikkominen;

b)      24 artiklan 1 kohdan mukaisesti
toimitettavien tietojen manipulointi.
Jäsenvaltioiden on
annettava toimivaltaisille viranomaisille valta määrätä hallinnollisia
seuraamuksia ja toimenpiteitä luottolaitokselle ja kaikille konserniin
kuuluville yhteisöille, myös monialan holdingyhtiölle, vakuutusyritykselle tai
jälleenvakuutusyritykselle.
Jos ensimmäisessä
alakohdassa tarkoitettuja säännöksiä sovelletaan oikeushenkilöihin,
jäsenvaltioiden on säädettävä, että velvoitteita rikottaessa toimivaltaiset
viranomaiset voivat kansallisessa lainsäädännössä säädetyin edellytyksin
soveltaa seuraamuksia ylimmän hallintoelimen jäseniin ja muihin
yksityishenkilöihin, jotka ovat kansallisen lainsäädännön mukaan vastuussa
rikkomisesta.
2.           Edellä olevaa 1 kohtaa
sovellettaessa määrättyjen hallinnollisten seuraamusten ja toimenpiteiden on
oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia.
3.           Jos jäsenvaltiot ovat
päättäneet vahvistaa rikosseuraamuksia 1 kohdassa tarkoitettujen säännösten
rikkomisesta, niiden on varmistettava, että asianmukaiset toimenpiteet on
toteutettu sen varmistamiseksi, että toimivaltaisella viranomaisella on kaikki
tarvittavat valtuudet tehdä yhteistyötä oikeusviranomaisten kanssa lainkäyttöalueellaan
vastaanottaakseen tietoja rikostutkinnasta tai rikosoikeudenkäynneistä, jotka
on aloitettu 6 artiklan mahdollisten rikkomisten ja 24 artiklan 1 kohdassa
mukaisesti toimitettujen tietojen manipuloinnin vuoksi ja antaakseen samalla
tavalla tietoja muille toimivaltaisille viranomaisille ja EPV:lle, jotta ne
voivat noudattaa velvollisuuttaan tehdä yhteistyötä keskenään ja tarvittaessa
EPV:n kanssa 1 kohtaa sovellettaessa.
Toimivaltaiset
viranomaiset voivat myös tehdä yhteistyötä muiden jäsenvaltioiden
toimivaltaisten viranomaisten helpottaakseen niiden seuraamusvaltuuksien
käyttöä.
4.           Jäsenvaltioiden on
kansallisen lainsäädännön mukaisesti annettava toimivaltaisille viranomaisille
valta määrätä ainakin seuraavia hallinnollisia seuraamuksia ja muita toimenpiteitä
1 kohdassa tarkoitetuista rikkomisista:
a)      määräys, jossa rikkomisesta vastuussa
olevaa henkilöä vaaditaan lopettamaan rikkominen ja olemaan toistamatta sitä;
b)      vastuussa olevan henkilön saamien
voittojen tai välttämien tappioiden luovuttaminen, jos ne ovat määritettävissä;
c)      julkinen varoitus, jossa ilmoitetaan
vastuullinen henkilö ja rikkomisen luonne;
d)      toimiluvan peruuttaminen tai
keskeyttäminen;
e)      vastuulliseksi katsotulle luonnolliselle
henkilölle määrättävä väliaikainen kielto toimia johtotehtävissä 3 artiklassa
tarkoitetussa yhteisössä;
f)       rikkomisten toistuessa vastuulliseksi
katsotulle luonnolliselle henkilölle määrättävä pysyvä kielto toimia
johtotehtävissä 3 artiklassa tarkoitetussa yhteisössä;
g)      sellaisten hallinnollisten taloudellisten
enimmäisseuraamusten määrääminen, jotka ovat vähintään kolme kertaa niin suuret
kuin rikkomisella saadut voitot tai vältetyt tappiot, jos ne voidaan määrittää;
h)      kun on kyse luonnollisesta henkilöstä,
vähintään 5 000 000 euron suuruiset hallinnolliset taloudelliset
enimmäisseuraamukset tai niissä jäsenvaltioissa, joissa euro ei ole virallinen
valuutta, vastaava arvo kansallisena valuuttana tämän asetuksen
voimaantulopäivänä;
i)       kun on kyse oikeushenkilöstä,
hallinnolliset taloudelliset enimmäisseuraamukset, joiden määrä on vähintään 10
prosenttia oikeushenkilön ylimmän hallintoelimen hyväksymän viimeisen
käytettävissä olevan tilinpäätöksen mukaisesta vuotuisesta
kokonaisliikevaihdosta; jos oikeushenkilö on emoyritys tai sellaisen
emoyrityksen tytäryritys, jonka on laadittava direktiivin 2013/34/EU mukaisesti
konsernitilinpäätös, kyseinen vuotuinen kokonaisliikevaihto on koko konsernin
emoyrityksen ylimmän hallintoelimen hyväksymän viimeisen käytettävissä olevan
vuotuisen konsernitilinpäätöksen mukainen vuotuinen kokonaisliikevaihto tai
vastaava tulotyyppi asianomaisen tilinpäätösjärjestelmän mukaisesti;
Jäsenvaltiot voivat säätää, että toimivaltaisilla
viranomaisilla voi olla tässä kohdassa tarkoitettujen valtuuksien lisäksi muita
valtuuksia, ja ne voivat säätää ankarammista ja soveltamisalaltaan laajemmista
seuraamuksista kuin tässä kohdassa esitetään.
5.           Jäsenvaltioiden on
ilmoitettava 1 kohdassa tarkoitetuista säännöistä komissiolle ja EPV:lle
viimeistään [julkaisutoimisto lisää tarkan päivämäärän, joka on 24
kuukauden kuluttua asetuksen voimaantulosta]. Niiden on ilmoitettava
komissiolle ja EPV:lle viipymättä kaikista kyseisten sääntöjen muutoksista.
29 artikla
Valvontavaltuuksien käyttö ja
seuraamukset
1.           Jäsenvaltioiden on
varmistettava, että määritettäessä hallinnollisten seuraamusten tyyppiä ja
tasoa toimivaltaiset viranomaiset ottavat huomioon kaikki merkitykselliset
seikat, joihin kuuluvat esimerkiksi
a)      rikkomisen vakavuus ja kesto;
b)      rikkomisesta vastuussa olevan henkilön
vastuun aste;
c)      rikkomisesta vastuussa olevan henkilön
taloudellinen vahvuus, jota osoittavat esimerkiksi oikeushenkilön
kokonaisliikevaihto tai luonnollisen henkilön vuosiansiot;
d)      rikkomisesta vastuussa olevan henkilön
saamien voittojen tai välttämien tappioiden suuruus, jos ne ovat
määritettävissä;
e)      rikkomisesta vastuussa olevan henkilön
yhteistyön aste toimivaltaisen viranomaisen kanssa, tämän kuitenkaan
rajoittamatta tarvetta varmistaa henkilön luopuminen saamistaan voitoista tai
välttämistään tappioista;
f)       rikkomisesta vastuussa olevan henkilön
aiemmat rikkomiset;
g)      rikkomisesta vastuussa olevan henkilön
toimenpiteet, joilla estetään rikkomisen toistuminen;
h)      rikkomisen mahdolliset koko järjestelmää
koskevat seuraukset.
30 artikla
Rikkomisista ilmoittaminen
1.           Toimivaltaisten viranomaisten
on otettava käyttöön tehokkaat mekanismit, joilla toimivaltaisille
viranomaisille voidaan ilmoittaa 28 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuista
todellisista tai mahdollisista rikkomisista.
2.           Edellä 1 kohdassa
tarkoitettuihin mekanismeihin on sisällyttävä ainakin seuraavat:
a)      erityismenettelyt rikkomisia koskevien
ilmoitusten vastaanottamista ja niihin liittyviä jatkotoimia varten, mukaan
luettuna turvallisten viestintäkanavien luominen kyseisiä ilmoituksia varten;
b)      asianmukainen suojelu sellaisille
työsopimuksen perusteella työskenteleville henkilöille työssään, jotka
ilmoittavat rikkomistapauksista tai joita syytetään rikkomistapauksista,
kostotoimilta, syrjinnältä tai muuntyyppiseltä epäoikeudenmukaiselta
kohtelulta;
c)      rikkomistapauksesta ilmoittavan henkilön
ja sen luonnollisen henkilön henkilötietojen suojeleminen, jonka väitetään
olevan vastuussa rikkomisesta, menettelyn kaikissa vaiheissa, mukaan luettuna
suojelu asianomaisten henkilöiden henkilöllisyyden salassa pitämiseksi, sanotun
kuitenkaan vaikuttamatta tapauksiin, joissa kansallisessa lainsäädännössä
vaaditaan tällaista tietojen ilmaisemista tutkinnan tai sitä seuraavan
oikeudenkäynnin yhteydessä.
3.           Jäsenvaltioiden on
edellytettävä, että työnantajilla on käytössään asianmukaiset sisäiset
menettelyt, joilla niiden työntekijät voivat ilmoittaa 28 artiklan 1 kohdassa
tarkoitetuista rikkomisista.
4.           Jäsenvaltiot voivat myöntää
henkilöille, jotka antavat merkityksellisiä tietoja tämän asetuksen
mahdollisesta rikkomisesta, taloudellisia kannustimia kansallisen lainsäädännön
mukaisesti, jos kyseisillä henkilöillä ei ole jo ennestään oikeudellista tai
sopimukseen perustuvaa velvollisuutta ilmoittaa tällaiset tiedot ja
edellyttäen, että tiedot ovat uusia ja ne johtavat hallinnollisen seuraamuksen
tai toimenpiteen tai rikosseuraamuksen määräämiseen tämän asetuksen
rikkomisesta.
31 artikla
Tietojenvaihto EPV:n kanssa
1.           Toimivaltaisten viranomaisten
on vuosittain toimitettava EPV:lle yhdistetyt tiedot kaikista 28 artiklan
mukaisesti määräämistään hallinnollisista toimenpiteistä, seuraamuksista ja
sakoista. EPV julkistaa nämä tiedot vuosikertomuksessa.
2.           Jos jäsenvaltiot ovat
päättäneet määrätä rikosseuraamuksia 28 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen
säännösten rikkomisesta, niiden toimivaltaisten viranomaisten on vuosittain
toimitettava EPV:lle henkilötietojen osalta tunnistamattomiksi muutetut ja
yhdistetyt tiedot kaikista toteutetuista rikostutkinnoista ja määrätyistä
rikosseuraamuksista. EPV julkistaa nämä tiedot vuosikertomuksessa.
3.           Jos toimivaltainen
viranomainen on julkistanut hallinnollisen toimenpiteen tai seuraamuksen tai
rikosseuraamuksen, sen on ilmoitettava tästä samanaikaisesti EPV:lle.
4.           EPV laatii luonnokset
teknisistä täytäntöönpanostandardeista, joissa määritetään menettelyt ja
lomakkeet 1 ja 2 kohdassa tarkoitettua tietojenvaihtoa varten.
EPV toimittaa nämä teknisten
täytäntöönpanostandardien luonnokset komissiolle viimeistään [julkaisutoimisto
lisää päivämäärän, joka on 12 kuukauden kuluttua asetuksen julkaisemispäivästä].
Siirretään komissiolle valta hyväksyä
ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut tekniset täytäntöönpanostandardit
asetuksen (EU) N:o 1095/2010 15 artiklan mukaisesti.
32 artikla
Päätösten julkaiseminen
1.           Jollei kolmannen alakohdan
soveltamisesta muuta johdu, toimivaltaisen viranomaisen on julkaistava
verkkosivuillaan kaikki päätökset, joissa määrätään hallinnollinen seuraamus
tai muu toimenpide 6 artiklan rikkomisesta tai 28 artiklan 1 kohdassa
tarkoitetusta taloudellisen raportoinnin manipuloinnista, välittömästi sen
jälkeen, kun päätöksen kohteena olevalle henkilölle on ilmoitettu kyseisestä
päätöksestä.
Ensimmäisen
alakohdan nojalla julkaistuissa tiedoissa on ilmoitettava vähintään rikkomisen
tyyppi ja luonne sekä päätöksen kohteena olevan henkilön henkilöllisyys.
Ensimmäistä ja
toista alakohtaa ei sovelleta päätöksiin, joissa määrätään luonteeltaan
tutkinnallisia toimenpiteitä.
Jos toimivaltainen
viranomainen tapauskohtaisen arvioinnin perusteella katsoo, että päätöksen
kohteena olevan oikeushenkilön henkilöllisyyden tai luonnollisen henkilön
henkilötietoja julkistaminen olisi suhteetonta, tai jos näiden tietojen
julkistaminen vaarantaisi meneillään olevia tutkimuksia tai
rahoitusmarkkinoiden vakautta, sen on tehtävä jokin seuraavista:
a)      lykättävä julkaisemista niin kauan kuin
lykkäämisen syyt ovat olemassa;
b)      julkaistava päätös ilman henkilöiden
nimiä kansallisen lainsäädännön mukaisesti, jos tällaisella julkaisemisella
voidaan varmistaa asianomaisten henkilötietojen tehokas suoja, ja tarvittaessa
lykättävä kyseisten tietojen julkaisemista kohtuullisen ajan, jos on
oletettavaa, että nimettömän julkaisemisen syyt lakkaavat olemasta olemassa
kyseisen ajanjakson aikana;
c)      jätettävä päätös julkaisematta, jos
toimivaltainen viranomainen katsoo, että a tai b alakohdan mukainen
julkaiseminen ei riitä varmistamaan, että
i)       rahoitusmarkkinoiden vakaus säilyy; tai
ii)      tällaisten päätösten julkaisemisen on
oikeasuhteista niiden toimenpiteiden osalta, jotka on katsottava
vähämerkityksisiksi.
2.           Jos päätökseen haetaan
muutosta kansallisilta oikeus-, hallinto- tai muilta viranomaisilta,
toimivaltaisten viranomaisten on lisäksi julkaistava välittömästi
verkkosivuillaan nämä tiedot ja mahdolliset myöhemmät tiedot muutoksenhaun
tuloksesta. Muutoksenhaun kohteena olevan päätöksen kumoamisesta annettu päätös
on myös julkaistava.
3.           Toimivaltaisten viranomaisten
on varmistettava, että tämän artiklan mukaisesti julkaistu päätös on saatavilla
niiden verkkosivuilla vähintään viiden vuoden ajan julkaisupäivästä. Kyseisiin
päätöksiin sisältyvät henkilötiedot säilytetään toimivaltaisen viranomaisen
verkkosivuilla ainoastaan tarpeellisen ajan kulloinkin sovellettavien
tietosuojasääntöjen mukaisesti.
VIII luku
Kertomukset ja uudelleentarkastelu
33 artikla
EPV:n kertomukset
EPV
laatii yhteistyössä EAMV:n kanssa seuraavat kertomukset ja toimittaa ne
komissiolle [julkaisutoimisto lisää päivämäärän, joka on 12 kuukauden
kuluttua asetuksen julkaisemisesta]:
a)           kertomus 9 artiklan 2 kohdan a–h
alakohdassa säädettyjen parametrien mahdollisista rajoista sekä
arvopaperistamistyypeistä, jotka eivät EPV:n mielestä uhkaa
perusluottolaitoksen rahoitusvakautta tai unionin rahoitusjärjestelmää;
b)           kertomus siitä, olisiko 11 artiklan
1 kohdassa lueteltuihin johdannaisiin ja rahoitusinstrumentteihin lisättävä
muuntyyppisiä johdannaisia ja rahoitusinstrumentteja luottolaitoksen oman
riskin vakaata hallintaa varten;
c)           kertomus siitä, olisiko sallittava
myös muiden kuin 12 artiklan 1 kohdassa lueteltujen suojaukseen tarkoitettujen
rahoitusinstrumenttien myyminen asiakkaille, sekä 12 artiklan 2 kohdan b
alakohdassa tarkoitetusta omien varojen vaatimusten osuudesta, jonka ylittyessä
johdannaisia ei saa myydä.
34 artikla
Uudelleentarkastelu
Komissio
seuraa säännöllisesti, miten tässä asetuksessa vahvistetut säännöt vaikuttavat
1 artiklassa säädettyjen tavoitteiden saavuttamiseen ja unionin koko
rahoitusjärjestelmän vakauteen, ottaen huomioon markkinarakenteen muutokset ja
tällä asetuksella säänneltyjen yhteisöjen kehitys ja toiminta, sekä tekee
aiheelliset ehdotukset. Uudelleentarkastelussa olisi erityisesti kiinnitettävä
huomiota 3 artiklassa tarkoitettujen kynnysarvojen soveltamiseen,
6 artiklassa säädetyn kiellon soveltamiseen ja toimivuuteen, 8 artiklassa
tarkoitettujen toimintojen valikoimaan ja 9 artiklassa säädettyjen parametrien
sopivuuteen. Otettuaan huomioon toimivaltaisten viranomaisten näkemykset
komissio antaa viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2020 ja säännöllisesti sen
jälkeen Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen, jossa käsitellään
muun muassa edellä mainittuja seikkoja ja johon sisällytetään tarvittaessa
säädösehdotus.
IX luku
Loppusäännökset
35 artikla
Siirretyn säädösvallan käyttäminen
1.           Siirretään komissiolle valta
antaa delegoituja säädöksiä tässä artiklassa säädetyin edellytyksin.
2.           Siirretään komissiolle 6
artiklan 6 kohdassa, 8 artiklan 3 kohdassa, 10 artiklan 5 kohdassa, 11
artiklan 3 kohdassa, 12 artiklan 2 kohdassa, 15 artiklan 2 kohdassa,
16 artiklan toisessa kohdassa, 23 artiklan 4 kohdassa ja 27 artiklan 3
kohdassa tarkoitettu valta antaa delegoituja säädöksiä määräämättömäksi ajaksi
38 artiklassa tarkoitetusta päivästä alkaen.
3.           Euroopan parlamentti tai
neuvosto voi milloin tahansa peruttaa 6 artiklan 6 kohdassa, 8 artiklan 3
kohdassa, 10 artiklan 5 kohdassa, 11 artiklan 3 kohdassa, 12 artiklan
2 kohdassa, 15 artiklan 2 kohdassa, 16 artiklan toisessa kohdassa, 23
artiklan 4 kohdassa ja 27 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun säädösvallan
siirron. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan tuossa päätöksessä mainittu
säädösvallan siirto. Päätös tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona
se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, tai jonakin
myöhempänä, päätöksessä mainittuna päivänä. Päätös ei vaikuta jo voimassa
olevien delegoitujen säädösten pätevyyteen.
4.           Heti kun komissio on antanut
delegoidun säädöksen, komissio antaa sen tiedoksi yhtäaikaisesti Euroopan
parlamentille ja neuvostolle.
5.           Edellä olevien 6 artiklan 6
kohdan, 8 artiklan 3 kohdan, 10 artiklan 5 kohdan, 11 artiklan 3 kohdan,
12 artiklan 2 kohdan, 15 artiklan 2 kohdan 16 artiklan toisen kohdan, 23
artiklan 4 kohdan ja 27 artiklan 3 kohdan nojalla annettu delegoitu säädös
tulee voimaan ainoastaan, jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole kahden
kuukauden kuluessa siitä, kun asianomainen säädös on annettu tiedoksi Euroopan
parlamentille ja neuvostolle, ilmaissut vastustavansa sitä tai jos sekä
Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ennen mainitun määräajan päättymistä
ilmoittaneet komissiolle, että ne eivät vastusta säädöstä. Euroopan parlamentin
tai neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa jatketaan kahdella kuukaudella.
36 artikla
Voimaantulo ja soveltaminen
Tämä asetus tulee voimaan
kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan
unionin virallisessa lehdessä.
Tätä asetusta sovelletaan sen
voimaantulopäivästä, lukuun ottamatta 6 artiklaa, jota sovelletaan [julkaisutoimisto
lisää tarkan päivämäärän, joka on 18 kuukauden kuluttua asetuksen
julkaisemista], sekä 13–18 artiklaa ja 20 artiklaa, joita sovelletaan [julkaisutoimisto
lisää tarkan päivämäärän, joka on 36 kuukauden kuluttua asetuksen
julkaisemista].
Tämä asetus on
kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa
jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä
Euroopan parlamentin puolesta                    Neuvoston puolesta
Puhemies                                                       Puheenjohtaja
SÄÄDÖSEHDOTUKSEEN
LIITTYVÄ RAHOITUSSELVITYS
1.           PERUSTIEDOT
EHDOTUKSESTA/ALOITTEESTA
              1.1.    Ehdotuksen/aloitteen nimi
              1.2.    Toimintalohko(t) toimintoperusteisessa johtamis- ja
budjetointijärjestelmässä (ABM/ABB)
              1.3.    Ehdotuksen/aloitteen luonne
              1.4.    Tavoite (Tavoitteet)
              1.5.    Ehdotuksen/aloitteen perustelut
              1.6.    Toiminnan ja sen rahoitusvaikutusten kesto
              1.7.    Hallinnointitapa (Hallinnointitavat)
2.           HALLINNOINTI
              2.1.    Seuranta- ja raportointisäännöt
              2.2.    Hallinnointi- ja valvontajärjestelmä
              2.3.    Toimenpiteet petosten ja sääntöjenvastaisuuksien
ehkäisemiseksi
3.           EHDOTUKSEN/ALOITTEEN
ARVIOIDUT RAHOITUSVAIKUTUKSET
              3.1.    Kyseeseen tulevat monivuotisen rahoituskehyksen
otsakkeet ja menopuolen budjettikohdat
              3.2.    Arvioidut vaikutukset menoihin
              3.2.1. Yhteenveto
arvioiduista vaikutuksista menoihin
              3.2.2. Arvioidut
vaikutukset toimintamäärärahoihin
              3.2.3. Arvioidut
vaikutukset hallintomäärärahoihin
              3.2.4. Yhteensopivuus
nykyisen monivuotisen rahoituskehyksen kanssa
              3.2.5. Ulkopuolisten
tahojen rahoitusosuudet
              3.3.    Arvioidut vaikutukset tuloihin
SÄÄDÖSEHDOTUKSEEN
LIITTYVÄ RAHOITUSSELVITYS
1.           PERUSTIEDOT
EHDOTUKSESTA/ALOITTEESTA
1.1.        Ehdotuksen/aloitteen nimi
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus EU:n
luottolaitosten häiriönsietokykyä parantavista rakennetoimenpiteistä
1.2.        Toimintalohko(t)
toimintoperusteisessa johtamis- ja budjetointijärjestelmässä (ABM/ABB)[43]
Sisämarkkinat – finanssimarkkinat
1.3.        Ehdotuksen/aloitteen luonne
ý Ehdotus/aloite liittyy uuteen toimeen.
1.4.        Tavoite (Tavoitteet)
1.4.1.     Komission monivuotinen
strateginen tavoite (monivuotiset strategiset tavoitteet), jonka (joiden)
saavuttamista ehdotus/aloite tukee
Vähennetään rahoitusvakautta koskevia riskejä
sekä palautetaan sijoittajien ja muiden markkinatoimijoiden luottamus
finanssimarkkinoihin.
1.4.2.     Erityistavoite
(erityistavoitteet) sekä toiminto (toiminnot) toimintoperusteisessa johtamis-
ja budjetointijärjestelmässä
Ottaen huomioon edellä mainitut yleiset
tavoitteet asetuksella pyritään estämään järjestelmäriskien ja rahoitukseen
liittyvän stressitilanteen syntyminen sekä suurien, monitahoisten ja
keskinäisissä kytköksissä toimivien pankkien kaatuminen. Asetuksen
erityistavoitteina on
·
vähentää liiallista riskinottoa luottolaitoksissa,
·
poistaa luottolaitoksen eri osien välisen
merkittävät eturistiriidat,
·
välttää resurssien virheellinen kohdentaminen ja
edesauttaa luotonantoa reaalitaloudelle,
·
varmistaa vääristymättömät kilpailuedellytykset
kaikille laitoksille sisämarkkinoilla,
·
vähentää järjestelmäriskeihin johtavia keskinäisiä
kytköksiä finanssialalla,
·
helpottaa luottolaitoksen tehokasta hoitoa,
seurantaa ja valvontaa, ja
·
helpottaa konsernin hallittua kriisinratkaisua ja
elvytystä.
1.4.3.     Odotettavissa olevat tulokset
ja vaikutukset
Selvitys siitä, miten
ehdotuksella/aloitteella on tarkoitus vaikuttaa edunsaajien/kohderyhmän
tilanteeseen
Liiallisen riskinoton vähentäminen
luottolaitoksessa.
Luottolaitoksen eri osien välisten
eturistiriitojen vähentäminen.
Resurssien virheellisen kohdentamisen
vähentäminen ja luotonannon lisääminen reaalitaloudelle.
Kilpailun vääristymisen vähentäminen
sisämarkkinoilla.
Keskinäisten kytkösten vähentäminen
finanssialalla.
Luottolaitoksen hoidon, seurannan ja valvonnan
tehostaminen.
Suurimpien ja monitahoisimpien
pankkikonsernien kriisinratkaisun ja elvytyksen hallitumpi läpivienti.
1.4.4.     Tulos- ja
vaikutusindikaattorit
Selvitys siitä,
millaisin indikaattorein ehdotuksen/aloitteen toteuttamista seurataan
Ehdotuksen arvioinnissa voidaan käyttää seuraavia
indikaattoreja:
·
niiden pankkien lukumäärä ja koko, joihin
sovelletaan vaatimuksia rakenteellista eriyttämisestä
·
toimien jakaminen talletustoiminta- ja
kaupankäyntiyhteisölle
·
transaktiovolyymit, kurssierot tai likviditeetti
merkityksellisillä markkinoilla
·
niiden pankkien markkinaosuuksien suuntaukset,
joihin sovelletaan rakenteellista eriyttämistä
·
markkinoiden keskittyminen toimissa, joihin
sovelletaan rakenteellista eriyttämistä
·
uudet markkinatulokkaat toimissa, joihin
sovelletaan rakenteellista eriyttämistä
·
suuntaukset niiden pankkien kannattavuudessa,
joihin sovelletaan rakenteellista eriyttämistä
·
mittarit implisiittisten julkisten tukien
laajuudelle
·
mittarit TBTF-pankkien rahoituskustannusedulle
·
mittarit TBTF-pankkien luotonanto- ja lainaustoiminnalle.
1.5.        Ehdotuksen/aloitteen
perustelut
1.5.1.     Lyhyellä tai pitkällä
aikavälillä täytettävät vaatimukset
Euroopan unioni ja sen jäsenvaltiot ovat
finanssikriisin puhjettua tarkistaneet perusteellisesti pankkien sääntelyä ja
valvontaa.
Pankkialalla EU on käynnistänyt joukon
uudistuksia, jotta voidaan lisätä pankkien häiriönsietokykyä ja vähentää
mahdollisen pankkien kaatumisen vaikutuksia tavoitteena luoda turvallisempi,
vakaampi, läpinäkyvämpi ja vastuullisempi rahoitusjärjestelmä, joka toimii koko
talouden ja yhteiskunnan hyväksi (erityisesti uusi pääomavaatimuksia koskeva
asetus ja direktiivi (CRR/CRD IV) sekä ehdotettu pankkien elvytys- ja
kriisinratkaisudirektiivi (BRRD).
EU:n pankkiala ja yksittäiset pankit ovat
kuitenkin edelleen sekä absoluuttisesti että suhteellisesti mitaten hyvin
suuria. Suurimmat pankit ovat aktiivisempia monimutkaisissa
kaupankäyntitoimissa ja harjoittavat enemmän toimintaa rajojen yli hyvin monien
oikeussubjektien kautta.
Monet EU:n jäsenvaltiot ja kolmannet maat ovat
näin ollen menneet askeleen pidemmälle ja panneet tai panemassa täytäntöön
rakenteellisia uudistuksia pankkialoillaan puuttuakseen ongelmiin, joita
suurimpiin ja monitahoisimpiin rahoituslaitoksiin liittyy. Myös kansainvälisten
instituutiot, kuten G20, finanssimarkkinoiden vakauden valvontaryhmä (FSB),
Kansainvälinen järjestelypankki (BIS), Kansainvälinen valuuttarahasto (IMF) ja
Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestö (OECD) ovat painottaneet
tällaisten uudistusten merkitystä muun muassa laitosten purkamismahdollisuuksien
kannalta ja vaatineet laajaa ja globaalia keskustelua pankkien
liiketoimintamalleista.
1.5.2.     EU:n osallistumisesta saatava
lisäarvo
EU:n tason toiminnalle on tämän kehityksen
valossa vankat perusteet. Vaikka kansallisilla uudistuksilla pyritään samaan
yleistavoitteeseen, ne ovat yksityiskohdiltaan erilaisia. Tämä vääristää
laitosten sijoittautumispäätöksiä, kun TBTF-pankit saattavat siirtää
toimintojaan tai siirtyä toiseen jäsenvaltioon. EU:n tason toimenpide olisi
siksi tehokkaampi. Yhtenäisten sääntöjen tarve on erityisen suuri
pankkiunionille, jotta voidaan helpottaa yhteisen valvontamekanismin (SSM)
valvontatehtäviä ja yhteisen kriisinratkaisumekanismin (SRM)
kriisinratkaisutoimia.
1.5.3.     Vastaavista toimista saadut
kokemukset
n/a
1.5.4.     Yhteensopivuus muiden
kyseeseen tulevien välineiden kanssa ja mahdolliset synergiaedut
Pankkialalla EU on jo käynnistänyt joukon
uudistuksia, jotta voidaan parantaa pankkien häiriönsietokykyä ja vähentää
pankkien kaatumisen mahdollisuutta ja vaikutuksia. Niihin sisältyy
toimenpiteitä, joilla lujitetaan pankkien vakavaraisuutta (CRR/CRDIV-pakettiin
kuuluvat pääoma- ja likviditeettivaatimukset), lisätään pankkien
purkamismahdollisuuksia (ehdotettu BRRD), taataan parempi suoja talletuksille
(talletusten vakuusjärjestelmistä annetun direktiivin tarkistaminen), lisätään
läpinäkyvyyttä, puututaan johdannaisten riskeihin ja parannetaan
markkinarakenteita (Euroopan markkinarakenneasetus EMIR ja siihen liittyvät
muutokset rahoitusmarkkinadirektiivissä MiFID). Lisäksi jotta saadaan
katkaistua negatiivinen takaisinkytkentä valtioiden ja pankkien riskien välillä
ja palauttaa luottamus euroon ja pankkijärjestelmään, Euroopan komissio on
vaatinut pankkiunionin kehittämistä ottamalla käyttöön yhteinen sääntökirja,
jota sovelletaan kaikkiin pankkeihin koko EU:ssa. Tähän sisältyvät yhteinen
valvontamekanismi ja yhteinen kriisinratkaisumekanismi, jotka ovat pakollisia
euroalueen jäsenille mutta joihin muut jäsenvaltiot voivat osallistua
vapaaehtoisesti.
Tästä laaja-alaisesta uudistusohjelmasta
huolimatta tarvitaan lisätoimenpiteitä, jota voidaan vähentää TBTF-pankkien
kaatumisen todennäköisyyttä ja vaikutuksia. Tällaisia toimenpiteitä kannatetaan
maailmanlaajuisesti, kuten G20-maiden johtajien ja ministerien viimeaikaiset
lausunnot osoittavat.
Pankkien kaatumisen vaikutuksia tarkastellen
BRRD:n täytäntöönpano tasoittaa tietä normaalien EU:n pankkien hallitulle
kriisinratkaisulle ja sitä kautta vähentää tuntuvasti tällaisten pankkien
kaatumisesta julkiselle taloudelle aiheutuvia vaikutuksia.
Kriisinratkaisuvaltuuksien käyttö asettaa TBTF-pankkien tapauksessa haasteen
niiden laajojen, monitahoisten ja yhdentyneiden tase- ja yhtiörakenteiden
vuoksi. Vaikka mahdollisuus siihen, että julkiseen tukeen joudutaan turvautumaan,
on varmasti pienentynyt, se ei silti ehkä vieläkään ole täysin poistunut, jos
valtuuksia ei käytetä kaikilta osin kaikissa tapauksissa. Laajan ja
monitahoisen pankin kaatumisella voi siksi edelleen olla merkittävä vaikutus.
Kaikki tämä saattaa selittää markkinoiden näkemyksiä jäljellä olevista
implisiittisistä tuista ja edellyttää lisäselvennystä mahdollisten
rakenteellisten lisätoimenpiteiden muodossa. Rakenteiden uudistaminen lisäisi
viranomaisten käytössä olevia toimintamahdollisuuksia kaatuvien pankkikonsernien
tapauksessa. Hallitun kriisinratkaisun uskottavuuden lisääminen myös parantaisi
ennakoivasti markkinakuria ja pankkien tasedynamiikkaa.  Rakenneuudistukset
voisivat tehostaa BRRD:llä myönnettyjä uusia valtuuksia TBTF-pankkien
tapauksessa, kun kriisinratkaisuviranomaisten käsittelemät taseet olisivat
erillisiä, toisistaan eroteltuja ja yksinkertaisempia. Tämä helpottaisi
pankkikonserniin kuuluvien eri yhteisöjen seurantaa ja arviointia ja lisäisi
kriisinratkaisuviranomaisten käytössä olevia vaihtoehtoja. TBTF-pankkeja
koskevat lisätoimenpiteet olisivat BRRD:n suhteellisuusperiaatteen mukaisia.
1.6.        Toiminnan ja sen
rahoitusvaikutusten kesto
ý Ehdotuksen/aloitteen mukaisen toiminnan kestoa ei ole rajattu.
Asetuksen on määrä tulla voimaan ja sitä on
määrä alkaa soveltaa 2015–2017 siten, että omaan lukuun tapahtuvan kaupan
kieltoa noudatetaan tammikuusta 2017 ja mahdollisia eriyttämisvaatimuksia
heinäkuusta 2018.
1.7.        Hallinnointitapa
(Hallinnointitavat)[44]
Vuoden 2014 talousarviosta lähtien
¨ Suora hallinnointi, jonka komissio toteuttaa käyttämällä
–
¨ yksiköitään, myös unionin edustustoissa olevaa henkilöstöään
–
¨ toimeenpanovirastoja
¨ hallinnointi yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa
ý Välillinen hallinnointi, jossa täytäntöönpanotehtäviä on
siirretty
–
¨ kolmansille maille tai niiden nimeämille elimille
–
¨ kansainvälisille järjestöille ja niiden erityisjärjestöille
(tarkennettava)
–
¨ Euroopan investointipankille tai Euroopan investointirahastolle
–
¨ varainhoitoasetuksen 208 ja 209 artiklassa tarkoitetuille
elimille
–
¨ julkisoikeudellisille elimille
–
¨ sellaisille julkisen palvelun tehtäviä hoitaville
yksityisoikeudellisille elimille, jotka antavat riittävät rahoitustakuut
–
¨ sellaisille jäsenvaltion yksityisoikeuden mukaisille elimille, joille
on annettu tehtäväksi julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuden
täytäntöönpano ja jotka antavat riittävät rahoitustakuut
–
¨ henkilöille, joille on annettu tehtäväksi toteuttaa SEU-sopimuksen V
osaston mukaisia yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan erityistoimia ja
jotka nimetään asiaa koskevassa perussäädöksessä.
–       Jos käytetään useampaa kuin yhtä
hallinnointitapaa, huomautuksille varatussa kohdassa olisi annettava
lisätietoja.
Huomautukset:
Euroopan pankkiviranomainen (EPV) on
sääntelyvirasto, joka toimii komission valvonnassa.
2.           HALLINNOINTI
2.1.        Seuranta- ja
raportointisäännöt
Ehdotuksen mukaan komission olisi
tarkasteltava ehdotettujen toimenpiteiden toimivuutta säännöllisin välein.
2.2.        Hallinnointi- ja
valvontajärjestelmä
2.2.1.     Todetut riskit
Tähän ehdotukseen liittyvien määrärahojen
säännönmukaiseen, taloudelliseen, tehokkaaseen ja tulokselliseen käyttöön ei
ennakoida sisältyvän uusia riskejä, joita EPV:n nykyinen sisäisen valvonnan
kehys ei kattaisi.
2.2.2.     Tiedot käyttöön otetusta
sisäisen valvonnan järjestelmästä.
n.a.
2.2.3.     Arvio tarkastusten
kustannustehokkuudesta ja odotettavissa olevasta virheriskin tasosta.
n.a.
2.3.        Toimenpiteet petosten ja
sääntöjenvastaisuuksien ehkäisemiseksi
Petosten, lahjonnan ja muun laittoman
toiminnan torjumiseksi EPV:hen sovelletaan rajoituksetta Euroopan
petostentorjuntaviraston (OLAF) tutkimuksista 25 päivänä toukokuuta 1999
annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1073/1999 säännöksiä.
EPV liittyy Euroopan parlamentin, Euroopan
unionin neuvoston ja Euroopan yhteisöjen komission välillä Euroopan
petostentorjuntaviraston (OLAF) sisäisistä tutkimuksista 25 päivänä
toukokuuta 1999 tehtyyn toimielinten väliseen sopimukseen ja antaa välittömästi
asianmukaiset määräykset, jotka koskevat kaikkia EPV:n työntekijöitä.
Rahoituspäätöksissä ja niistä johtuvissa
täytäntöönpanoa koskevissa sopimuksissa tai asiakirjoissa on määrättävä
nimenomaisesti, että tilintarkastustuomioistuin ja OLAF voivat tarvittaessa
tehdä tarkastuksia EPV:n varojen edunsaajien tiloissa ja näiden varojen
jakamisesta vastaavan henkilöstön tiloissa.
EPV:n perustamisesta annetun asetuksen 64 ja
65 artiklassa säädetään EPV:n talousarvion toteutuksesta ja valvonnasta sekä
sovellettavista varainhoitoa koskevista säännöistä.
3.           EHDOTUKSEN/ALOITTEEN
ARVIOIDUT RAHOITUSVAIKUTUKSET
3.1.        Kyseeseen tulevat
monivuotisen rahoituskehyksen otsakkeet ja menopuolen budjettikohdat
·      Talousarviossa jo olevat budjettikohdat
Monivuotisen rahoituskehyksen otsakkeiden ja
budjettikohtien mukaisessa järjestyksessä
 Monivuotisen rahoituskehyksen otsake || Budjettikohta || Määrärahalaji || Rahoitusosuudet
   || JM/EI-JM ([45])   || EFTA-mailta[46]   || Ehdokasmailta[47]   || Kolmansilta mailta || Varainhoitoasetuksen 21 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetut rahoitusosuudet
 1.a || 12.0302 Euroopan pankkiviranomainen (EBA)   || JM || KYLLÄ || KYLLÄ || EI || EI
·      Uudet perustettaviksi esitetyt budjettikohdat
3.2.        Arvioidut vaikutukset
menoihin
Säädöksellä on seuraavat vaikutukset menoihin:
·
Kahden uuden väliaikaisen toimihenkilön ottaminen
EPV:n palvelukseen (2 väliaikaista toimihenkilöä tammikuusta 2016) — ks.
liitteestä lisätiedot väliaikaisten toimihenkilöiden tehtävistä ja kustannusten
(joista 40 % rahoittaa EU ja 60 % jäsenvaltiot) laskentatavasta.
·
Uusiin tehtäviin käytetään henkilöresursseja, jotka
ovat käytettävissä vuotuisessa määrärahojen jakomenettelyssä, ottaen huomioon
erillisvirastoja koskeva rahoitussuunnitelma ja budjettirahoitukset, joita
sovelletaan kaikkiin EU:n elimiin. EPV:n uusiin tehtäviin tarvitsemat resurssit
ovat yhdenmukaiset ja yhteensopivat suhteessa EPV:n henkilöstö- ja
rahoitusohjelmointiin, joka on määritelty komission hiljattaisessa
tiedonannossa Euroopan parlamentille ja neuvostolle – Hajautettujen
virastojen henkilöstö- ja rahoitusresurssien ohjelmointi kaudelle 2014–2020
(COM(2013) 519).
3.2.1.     Yhteenveto arvioiduista
vaikutuksista menoihin
milj. euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella)
 Monivuotisen rahoituskehyksen otsake || Numero || 1a Älykäs ja osallistava kasvu — taloudellinen, sosiaalinen ja alueellinen yhteenkuuluvuus
 PO: MARKT ||   ||   || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || YHTEENSÄ
  Toimintamäärärahat ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 12.0302 Euroopan pankkiviranomainen (EBA) || Sitoumukset || (1) || 0,00 || 0,00 || 0,16 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,76
 Maksut || (2) || 0,00 || 0,00 || 0,16 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,76
 Tiettyjen ohjelmien määrärahoista katettavat hallintomäärärahat[48]   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Budjettikohdan numero ||   || (3) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 MARKT PO:n määrärahat YHTEENSÄ || Sitoumukset || =1+1a +3 || 0,00 || 0,00 || 0,16 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,76
 Maksut || =2+2a +3 || 0,00 || 0,00 || 0,16 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,76
  Toimintamäärärahat YHTEENSÄ || Sitoumukset || (4) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Maksut || (5) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
  Tiettyjen ohjelmien määrärahoista katettavat hallintomäärärahat YHTEENSÄ || (6) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Monivuotisen rahoituskehyksen OTSAKKEESEEN 1.a kuuluvat määrärahat YHTEENSÄ || Sitoumukset || =4+ 6 || 0,00 || 0,00 || 0,16 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,76
 Maksut || =5+ 6 || 0,00 || 0,00 || 0,16 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,15 || 0,76
 Maksut || =5+ 6 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Monivuotisen rahoituskehyksen otsake || 5 || ”Hallintomenot”
milj. euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella)
   ||   ||   || Vuosi N || Vuosi N+1 || Vuosi N+2 || Vuosi N+3 || ja näitä seuraavat vuodet (ilmoitetaan kaikki vuodet, joille ehdotuksen/aloitteen vaikutukset ulottuvat, ks. kohta 1.6) || YHTEENSÄ
 PO: ||
  Henkilöresurssit ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
  Muut hallintomenot ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 <….> PO YHTEENSÄ || Määrärahat ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Monivuotisen rahoituskehyksen OTSAKKEESEEN 5 kuuluvat määrärahat YHTEENSÄ || (Sitoumukset yhteensä = maksut yhteensä) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
milj. euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella)
   ||   ||   || Vuosi N[49]   || Vuosi N+1 || Vuosi N+2 || Vuosi N+3 || ja näitä seuraavat vuodet (ilmoitetaan kaikki vuodet, joille ehdotuksen/aloitteen vaikutukset ulottuvat, ks. kohta 1.6) || YHTEENSÄ
 Monivuotisen rahoituskehyksen OTSAKKEISIIN 1–5 kuuluvat määrärahat YHTEENSÄ || Sitoumukset ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Maksut ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
3.2.2.     Arvioidut vaikutukset
toimintamäärärahoihin
–
¨  Ehdotus/aloite ei edellytä toimintamäärärahoja.
–
ý  Ehdotus/aloite edellyttää toimintamäärärahoja seuraavasti:
Maksusitoumusmäärärahat, milj. euroa (kolmen
desimaalin tarkkuudella)
 Tavoitteet ja tuotokset   ò ||   ||   || Vuosi N || Vuosi N+1 || Vuosi N+2 || Vuosi N+3 || ja näitä seuraavat vuodet (ilmoitetaan kaikki vuodet, joille ehdotuksen/aloitteen vaikutukset ulottuvat, ks. kohta 1.6) || YHTEENSÄ
 TUOTOKSET
 Tyyppi[50]   || Keskimäär. kustanukset || nro || Kustannus || nro || Kustannus || nro || Kustannus || nro || Kustannus || nro || Kustannus || nro || Kustannus || nro || Kustannus || Lukumäärä yhteensä || Kustannukset yhteensä
 ERITYISTAVOITE 1[51] ...   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 – Tuotos ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 – Tuotos ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 – Tuotos ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Välisumma erityistavoite 1 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 ERITYISTAVOITE 2 ... ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 – Tuotos ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Välisumma erityistavoite 2 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 KUSTANNUKSET YHTEENSÄ ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
3.2.3.     Arvioidut vaikutukset
hallintomäärärahoihin
3.2.3.1.  Yhteenveto
–
ý  Ehdotus/aloite ei edellytä hallintomäärärahoja.
–
¨  Ehdotus/aloite edellyttää hallintomäärärahoja seuraavasti:
milj. euroa (kolmen
desimaalin tarkkuudella)
   || Vuosi N[52]   || Vuosi N+1 || Vuosi N+2 || Vuosi N+3 || ja näitä seuraavat vuodet (ilmoitetaan kaikki vuodet, joille ehdotuksen/aloitteen vaikutukset ulottuvat, ks. kohta 1.6) || YHTEENSÄ
 Monivuotisen rahoituskehyksen OTSAKE 5 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Henkilöresurssit ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Muut hallintomenot ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Monivuotisen rahoituskehyksen OTSAKE 5, välisumma ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Monivuotisen rahoituskehyksen OTSAKKEESEEN 5 sisältymättömät[53]   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Henkilöresurssit ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Muut hallintomenot ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Monivuotisen rahoituskehyksen OTSAKKEESEEN 5 sisältymättömät, välisumma ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 YHTEENSÄ ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
Henkilöresursseja
koskeva määrärahatarve katetaan toimen hallinnointiin jo osoitetuilla
pääosaston määrärahoilla ja/tai pääosastossa toteutettujen
uudelleenjärjestelyjen tuloksena saaduilla määrärahoilla sekä tarvittaessa
sellaisilla lisäresursseilla, jotka toimea hallinnoiva pääosasto voi saada käyttöönsä
vuotuisessa määrärahojen jakomenettelyssä talousarvion puitteissa.
3.2.3.2.   Henkilöresurssien
arvioitu tarve
–
ý  Ehdotus/aloite ei edellytä henkilöresursseja.
–
¨  Ehdotus/aloite edellyttää henkilöresursseja seuraavasti:
Arvio kokoaikaiseksi henkilöstöksi muutettuna
 ||   || Vuosi N || Vuosi N+1 || Vuosi N+2 || Vuosi N+3 || ja näitä seuraavat vuodet (ilmoitetaan kaikki vuodet, joille ehdotuksen/aloitteen vaikutukset ulottuvat, ks. kohta 1.6)
 ||  Henkilöstötaulukkoon sisältyvät virat/toimet (virkamiehet ja väliaikaiset toimihenkilöt) ||   ||
 || XX 01 01 01 (päätoimipaikka ja komission edustustot EU:ssa) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || XX 01 01 02 (edustustot EU:n ulkopuolella) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || XX 01 05 01 (epäsuora tutkimustoiminta) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || 10 01 05 01 (suora tutkimustoiminta) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
               Ulkopuolinen henkilöstö (kokoaikaiseksi muutettuna)[54]   ||
 || XX 01 02 01 (kokonaismäärärahoista katettavat sopimussuhteiset toimihenkilöt, kansalliset asiantuntijat ja vuokrahenkilöstö) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || XX 01 02 02 (sopimussuhteiset ja paikalliset toimihenkilöt, kansalliset asiantuntijat, vuokrahenkilöstö ja nuoremmat asiantuntijat EU:n ulkopuolisissa edustustoissa) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || XX 01 04 yy[55]   || – päätoimipaikassa   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || — edustustoissa ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || XX 01 05 02 (epäsuora tutkimustoiminta: sopimussuhteiset toimihenkilöt, kansalliset asiantuntijat ja vuokrahenkilöstö) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || 10 01 05 02 (suora tutkimustoiminta: sopimussuhteiset toimihenkilöt, kansalliset asiantuntijat ja vuokrahenkilöstö) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || Muu budjettikohta (mikä?) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || YHTEENSÄ ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
XX viittaa kyseessä
olevaan toimintalohkoon eli talousarvion osastoon.
Henkilöresurssien tarve
katetaan toimen hallinnointiin jo osoitetulla pääosaston henkilöstöllä ja/tai
pääosastossa toteutettujen henkilöstön uudelleenjärjestelyjen tuloksena
saadulla henkilöstöllä sekä tarvittaessa sellaisilla lisäresursseilla, jotka
toimea hallinnoiva pääosasto voi saada käyttöönsä vuotuisessa määrärahojen
jakomenettelyssä talousarvion puitteissa.
Kuvaus henkilöstön
tehtävistä:
 Virkamiehet ja väliaikaiset toimihenkilöt ||
 Ulkopuolinen henkilöstö ||
3.2.4.     Yhteensopivuus nykyisen monivuotisen
rahoituskehyksen kanssa
–
ý  Ehdotus/aloite on nykyisen monivuotisen rahoituskehyksen mukainen.
–
EPV:n uusiin tehtäviin tarvitsemat resurssit ovat
yhdenmukaiset ja yhteensopivat suhteessa monivuotiseen rahoituskehykseen
2014–2020 ja EPV:n henkilöstö- ja rahoitusohjelmointiin, joka on määritelty
komission hiljattaisessa tiedonannossa Euroopan parlamentille ja neuvostolle – Hajautettujen
virastojen henkilöstö- ja rahoitusresurssien ohjelmointi kaudelle 2014–2020
(COM(2013) 519).
–
¨  Ehdotus/aloite edellyttää monivuotisen rahoituskehyksen asianomaisen
otsakkeen rahoitussuunnitelman muuttamista.
Selvitys rahoitussuunnitelmaan tarvittavista
muutoksista, mainittava myös kyseeseen tulevat budjettikohdat ja määrät
[...]
–
¨  Ehdotus/aloite edellyttää joustovälineen varojen käyttöön ottamista
tai monivuotisen rahoituskehyksen tarkistamista[56].
Selvitys tarvittavista toimenpiteistä, mainittava myös
kyseeseen tulevat rahoituskehyksen otsakkeet, budjettikohdat ja määrät
[...]
3.2.5.     Ulkopuolisten tahojen
rahoitusosuudet
–
Ehdotuksen/aloitteen rahoittamiseen osallistuu
ulkopuolisia tahoja seuraavasti (arvio):
määrärahat, milj. euroa (kolmen desimaalin
tarkkuudella)
   || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || Yhteensä
 Jäsenvaltiot || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00
 Yhteisrahoituksella katettavat määrärahat YHTEENSÄ || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00
3.3.        Arvioidut vaikutukset
tuloihin
–
¨  Ehdotuksella/aloitteella ei ole vaikutuksia tuloihin.
–
¨  Ehdotuksella/aloitteella on vaikutuksia tuloihin seuraavasti:
¨         vaikutukset omiin varoihin
¨         vaikutukset sekalaisiin tuloihin
milj. euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella)
 Tulopuolen budjettikohta || Käytettävissä olevat määrärahat kuluvana varainhoitovuonna || Ehdotuksen/aloitteen vaikutus[57]
 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020
 Momentti.... ||   || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00
Vastaava(t) menopuolen
budjettikohta (budjettikohdat) käyttötarkoitukseensa sidottujen sekalaisten
tulojen tapauksessa:
Selvitys tuloihin
kohdistuvan vaikutuksen laskentamenetelmästä
Liite: EU:n luottolaitosten
häiriönsietokykyä parantavat rakennetoimenpiteet
Arvio: EPV
Komission
ehdotuksen mukaan EPV laatii neljä delegoitua säädöstä ja kuusi teknistä
standardia, joilla pyritään varmistamaan, että hyvin teknisluonteiset
säännökset pannaan yhdenmukaisesti täytäntöön koko EU:ssa.
Komission
olisi hyväksyttävä EPV:n laatimat tekniset sääntelystandardit, jotka koskevat
menetelmiä parametrien johdonmukaiselle mittaamiselle ja soveltamiselle
laskettaessa kynnysarvoja kaupankäyntitoimien eriyttämiselle. Komission ja
EPV:n olisi varmistettava, että kaikki kyseiset laitokset voivat soveltaa näitä
standardeja oikeasuhteisina laitosten ja niiden toiminnan luonteeseen,
laajuuteen ja monitahoisuuteen nähden. Lisäksi komission olisi hyväksyttävä
täytäntöönpanosäädöksillä EPV:n laatimat tekniset täytäntöönpanostandardit,
jotka koskevat menetelmiä luottolaitosten ja emoyhtiöiden kaupankäyntitoimien
määrän laskemiselle ja yhdenmukaista mallia luottolaitosten ja emoyhtiöiden
kaupankäyntitoimien kokonaismäärän ja osatekijöiden ilmoittamiselle.
Suunniteltu työ edellyttää kahden- ja monenvälisiä kokouksia sidosryhmien
kanssa, vaihtoehtojen analysointia ja arviointia, kuulemisasiakirjojen
laatimista, sidosryhmien julkista kuulemista, jäsenvaltioiden
valvontaviranomaisista muodostuvien pysyvien asiantuntijaryhmien perustamista
ja hallinnointia, tilapäisten asiantuntijaryhmien perustamista ja
hallinnointia, kuulemisessa saatujen vastausten analysointia,
kustannus-hyötyanalyysien laatimista sekä säädöstekstien laatimista.
Asetuksen
oletetaan tulevan voimaan vuoden 2015 loppuun mennessä. EPV:n lisäresursseja
tarvitaan sen vuoksi vasta vuodesta 2016 alkaen. Vaadittujen tehtävien
hoitamiseen tarvitaan pitkällä aikavälillä kaksi väliaikaista toimihenkilöä.
Komission delegoidut säädökset:
·
Parametrit: kumottavissa olevat olettamat (taso,
lukumäärä)
·
Riskinhallintatuotteiden tarjoaminen: taso, jonka
ylittyessä kaupankäyntiyhteisön on tarjottava riskinhallintatuotteita
·
Eriyttämistä koskevat säännöt – suuret
asiakasriskit:  hyväksyttävät luottoriskin vähentämistekniikat
·
Maantieteellinen soveltamisala:
vastaavuuskriteerit.
Komission tekniset
täytäntöönpanostandardit:
·
Omaan lukuun tapahtuvan kaupankäynnin kielto –
menetelmä kaupankäyntitoimien laskemiselle yleisen kynnysarvon tarkoituksiin
·
Omaan lukuun tapahtuvan kaupankäynnin kielto –
yhdenmukainen malli kaupankäyntitoimien ilmoittamiselle
·
Eriyttäminen – parametrit: johdonmukainen
mittaaminen ja soveltaminen
·
Raportointivelvollisuus (tiedot ja voimaantulo)
·
Kauppatietorekisterien rekisteröinti
·
Viranomaisten pääsy kauppatietorekisterien
tietoihin.
Lisäresursseja koskeva oletus:
·
Oletuksena kaksi lisätointa väliaikaisina
toimihenkilöinä tehtäväryhmässä ja palkkaluokassa AD7.
·
Eri henkilöstöryhmien keskimääräiset
palkkakustannukset perustuvat budjettipääosaston ohjeisiin.
·
Palkan korjauskerroin (Lontoo) on 1.344.
·
Virkamatkakustannukset arvioidaan 10 000
euroksi.
·
Työhönottoon liittyvät kustannukset (matka- ja
hotellikulut, lääkärintarkastukset, asettautumis- ja muut korvaukset,
muuttokustannukset jne.) ovat arviolta 12 700 euroa.
Seuraavien kolmen vuoden aikana tarvittavien
määrärahojen lisäystarpeen laskentamenetelmä esitetään tarkemmin seuraavassa
taulukossa. Laskennassa otetaan huomioon se, että 40 prosenttia
kustannuksista rahoitetaan unionin talousarviosta.
 Kustannuslaji || Laskelma || Määrä (tuhansina euroina)
 2016 || 2017 || 2018 || Yhteensä
 Henkilöstömenot ||   ||   ||   ||   ||
 11 Palkat ja korvaukset || =2 × 132 × 1.344 || 355 || 355 || 355 || 1 064
 12 Työhönottoon liittyvät kustannukset || =2 × 13 || 25 ||   ||   || 25
 13 Virkamatkakulut || =2 × 10 || 20 || 20 || 20 || 60
 YHTEENSÄ: Henkilöstömenot ||   || 400 || 375 || 375 || 1 150
   ||   ||   ||   ||   ||
 josta unionin rahoitusosuus (40 %) ||   || 160 || 150 || 150 || 460
 josta jäsenvaltioiden rahoitusosuus (60 %) ||   || 240 || 225 || 225 || 690
[1]               Työryhmän toimeksianto ja jäsenet: http://ec.europa.eu/internal_market/bank/docs/high-level_expert_group/mandate_en.pdf
[2]               Korkean tason työryhmä esitti myös seuraavat
suositukset: 2) tervehdyttämis- ja kriisinratkaisusuunnitelma voi
pankkikohtaisesti vaatia toimintojen laajempaa erottamista, 3) velkakirjojen
arvon alaskirjausta on käytettävä kriisinratkaisuvälineenä, 4)
kaupankäyntitarkoituksessa pidettäviin varoihin ja kiinteistöihin liittyvien
lainojen pääomavaatimuksia on tarkasteltava uudelleen ja 5) on ryhdyttävä
toimenpiteisiin, joiden tavoitteena on vahvistaa pankkien hallintoa ja
valvontaa pankkivalvonnan ja markkinakurin lujittamiseksi.
[3]               Euroopan parlamentti (McCarthy 2013), EU:n pankkialan
rakenteiden uudistaminen, 2013/2021 (INI).
[4]               Ilmaisulla ”liian suuri kaatuakseen” (too big to fail,
TBTF) tarkoitetaan sitä, että pankki on liian tärkeä, liiaksi keskinäisissä
kytköksissä tai liian monitahoinen, jotta sen voitaisiin antaa kaatua. Ks. myös
Euroopan komissio (2013b).
[5]               Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi XX/XXXX/EU
luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten elvytys- ja
kriisinratkaisukehyksestä sekä neuvoston direktiivien 77/91/ETY ja 82/891/EY,
direktiivien 2001/24/EY, 2002/47/EY, 2004/25/EY, 2005/56/EY, 2007/36/EY ja
2011/35/EY ja asetuksen (EU) N:o 1093/2010 muuttamisesta (EUVL L [...]).
[6]               COM(2012) 102 final,
http://ec.europa.eu/internal_market/bank/docs/shadow/green-paper_fi.pdf.
[7]           Määritelmää
käytetään FSB:n 27. lokakuuta 2011 julkistamassa selvityksessä Shadow
Banking: Strengthening Oversight and Regulation,
http://www.financialstabilityboard.org/publications/r_111027a.pdf.
[8]               P7_TA(2012)0427,
http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?type=TA&reference=P7-TA-2012-0427&language=EN.
[9]               Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan
parlamentille Varjopankkitoiminta – Finanssialan uusien riskien torjuminen,
COM(2013) 614.
[10]             Korkean tason työryhmän EU:n pankkialan rakenteiden
uudistamisesta järjestämä kuuleminen, touko-/kesäkuu 2012. http://ec.europa.eu/internal_market/consultations/2012/banking_sector_en.htm.
Korkean tason työryhmä sai 83 vastausta, joista suurin osa pankeilta ja muilta
rahoituslaitoksilta. Seuraavaksi eniten vastauksia saatiin vähittäisasiakkailta
ja niiden järjestöiltä ja loput yritysasiakkailta.
[11]             Sidosryhmäkuuleminen korkean tason työryhmän suosituksista
EU:n pankkialan rakenteiden uudistamiseksi, http://ec.europa.eu/internal_market/consultations/2012/hleg-banking_en.htm.
Lähes puolet saaduista 89 vastauksesta tuli pankkialan
toimijoilta.
[12]             ”Consultation by the Commission on the Structural
Reform of the Banking Sector”, http://ec.europa.eu/internal_market/consultations/2013/banking-structural-reform/index_en.htm. Komission yksiköt saivat yli 500 vastausta.
Vastauksia saatiin pankeilta ja muilta rahoituslaitoksilta, yritysasiakkailta,
sijoittajilta, viranomaisilta, kuluttajajärjestöiltä ja yksityishenkilöiltä –
vastauksia saatiin yksityishenkilöiltä 439 ja kuluttajajärjestöiltä 11
kappaletta.
[13]             Perustettu luottolaitosten vakavaraisuusvalvontaan
liittyvää politiikkaa koskevien erityistehtävien antamisesta Euroopan
keskuspankille 15 päivänä lokakuuta 2013 annetulla neuvoston asetuksella (EU)
N:o 1024/2013 (EUVL L 287, 29.10.2013, s. 63).
[14]             Perustettu hyväksymällä [yhteinen
kriisinratkaisumekanismi].
[15]             Tämä on asetuksessa (EU) N:o 1024/2013 käytetty
”merkittävien laitosten” kynnysarvo.
[16]             Ks. vaikutusarvioinnin liite 6.
[17]             Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 575/2013
luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvaatimuksista ja
asetuksen (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta (EUVL L 176, 27.6.2013, s. 1);
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2013/36/EU oikeudesta harjoittaa
luottolaitostoimintaa ja luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten
vakavaraisuusvalvonnasta, direktiivin 2002/87/EY muuttamisesta sekä
direktiivien 2006/48/EY ja 2006/49/EY kumoamisesta (EUVL L 176, 27.6.2013, s.
338).
[18]             Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o
648/2012, annettu 4 päivänä heinäkuuta 2012 (EUVL L 201, 27.7.2012, s. 1).
[19]             Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2007/64/EY,
annettu 13 päivänä marraskuuta 2007, maksupalveluista sisämarkkinoilla (EUVL L
319, 5.12.2007, s. 1–36).
[20]             EUVL C , , s. .
[21]             EUVL C […], […], s. […].
[22]             EUVL C […], […], s. […].
[23]             Perustettu luottolaitosten vakavaraisuusvalvontaan
liittyvää politiikkaa koskevien erityistehtävien antamisesta Euroopan
keskuspankille 15 päivänä lokakuuta 2013 annetulla neuvoston asetuksella (EU)
N:o 1024/2013 (EUVL L 287, 29.10.2013, s. 63).
[24]             Perustettu [SRM]:llä.
[25]             Neuvoston asetus (EU) N:o 1024/2013, annettu 15 päivänä
lokakuuta 2013, luottolaitosten vakavaraisuusvalvontaan liittyvää politiikkaa
koskevien erityistehtävien antamisesta Euroopan keskuspankille (EUVL L 287,
29.10.2013, s. 63).
[26]             Euroopan
parlamentin ja neuvoston direktiivi 2011/61/EU, annettu 8 päivänä kesäkuuta
2011, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajista ja direktiivin 2003/41/EY
ja 2009/65/EY sekä asetuksen (EY) N:o 1060/2009 ja (EU) N:o 1095/2010
muuttamisesta.
[27]             Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2013/36/EU,
annettu 26 päivänä kesäkuuta 2013, oikeudesta harjoittaa luottolaitostoimintaa
ja luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvalvonnasta,
direktiivin 2002/87/EY muuttamisesta sekä direktiivien 2006/48/EY ja 2006/49/EY
kumoamisesta (EUVL L 176, 27.6.2013, s. 338).
[28]             Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 45/2001,
annettu 18 päivänä joulukuuta 2000, yksilöiden suojelusta yhteisöjen
toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä ja näiden
tietojen vapaasta liikkuvuudesta (EYVL L 8, 12.1.2001, s. 1).
[29]             Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/39/EY,
annettu 21 huhtikuuta 2004, rahoitusvälineiden markkinoista sekä neuvoston
direktiivien 85/611/ETY ja 93/6/ETY ja Euroopan parlamentin ja neuvoston
direktiivin 2000/12/EY muuttamisesta ja neuvoston direktiivin 93/22/ETY
kumoamisesta (EUVL L 145, 30.4.2004, s. 1).
[30]             Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o
1093/2010, annettu 24 päivänä marraskuuta 2010, Euroopan valvontaviranomaisen
(Euroopan pankkiviranomainen) perustamisesta sekä päätöksen N:o 716/2009/EY
muuttamisesta ja komission päätöksen 2009/78/EY kumoamisesta (EUVL L 331,
15.12.2010, s. 12).
[31]             Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 575/2013,
annettu 26 päivänä kesäkuuta 2013,
luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvaatimuksista
ja asetuksen (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta (EUVL L 176, 27.6.2013, s. 1).
[32]             Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2013/34/EU,
annettu 26 päivänä kesäkuuta 2013, tietyntyyppisten yritysten
vuositilinpäätöksistä, konsernitilinpäätöksistä ja niihin liittyvistä
kertomuksista, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/43/EY
muuttamisesta ja neuvoston direktiivien 78/660/ETY ja 83/349/ETY kumoamisesta
(EUVL L 182, 29.6.2013, s. 19).
[33]          Euroopan
parlamentin ja neuvoston direktiivi 94/19/EY, annettu 30 päivänä toukokuuta
1994, talletusten vakuusjärjestelmistä (EYVL L 135, 31.5.1994, s. 5–14).
[34]             Komission asetus (EY) N:o 1287/2006, annettu 10 päivänä
elokuuta 2006, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/39/EY
täytäntöönpanosta tietojen kirjaamista koskevien sijoituspalveluyritysten
velvoitteiden, liiketoimista ilmoittamisen, markkinoiden avoimuuden,
rahoitusvälineiden kaupankäynnin kohteeksi ottamisen sekä direktiivissä
määriteltyjen käsitteiden osalta (EUVL L 241, 2.9.2006, s. 1).
[35]             Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2011/61/EU,
annettu 8 päivänä kesäkuuta 2011, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajista
ja direktiivin 2003/41/EY ja 2009/65/EY sekä asetuksen (EY) N:o 1060/2009 ja
(EU) N:o 1095/2010 muuttamisesta (EUVL L 174, 1.7.2011, s. 1).
[36]             Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o
345/2013, annettu 17 päivänä huhtikuuta 2013, eurooppalaisista riskipääomarahastoista
(EUVL L 115, 25.4.2013, s. 1).
[37]             Euroopan parlamentin ja neuvoston
asetus (EU) N:o 346/2013, annettu 17 päivänä huhtikuuta 2013, eurooppalaisista
yhteiskunnalliseen yrittäjyyteen erikoistuneista rahastoista (EUVL L 115,
25.4.2013, s. 18.)
[38]             Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o xxx/xxxx
pitkäaikaissijoitusrahastoista (EUVL L xx/xx).
[39]             Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/65/EY,
annettu 13 päivänä heinäkuuta 2009, siirtokelpoisiin arvopapereihin kohdistuvaa
yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä (yhteissijoitusyritykset)
koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta
(EUVL L 302, 17.11.2009, s. 32).
[40]             Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 94/19/EY,
annettu 30 päivänä toukokuuta 1994, talletusten vakuusjärjestelmistä (EYVL L
135, 31.5.1994, s. 5–14).
[41]             Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi, annettu 13
päivänä marraskuuta 2007, maksupalveluista sisämarkkinoilla (EUVL L 319,
5.12.2007, s. 1–36).
[42]             Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU)
N:o 648/2012, annettu 4 päivänä heinäkuuta 2012,
OTC-johdannaisista,
keskusvastapuolista ja kauppatietorekistereistä.
[43]             ABM: toimintoperusteinen johtaminen; ABB:
toimintoperusteinen budjetointi.
[44]             Kuvaukset eri hallinnointitavoista ja viittaukset
varainhoitoasetukseen ovat saatavilla budjettipääosaston verkkosivuilla
osoitteessa http://www.cc.cec/budg/man/budgmanag/budgmanag_en.html
[45]             JM = jaksotetut määrärahat; EI-JM = jaksottamattomat
määrärahat.
[46]             EFTA: Euroopan vapaakauppaliitto.
[47]             Ehdokasmaat ja soveltuvin osin Länsi-Balkanin mahdolliset
ehdokasmaat.
[48]             Tekninen ja/tai hallinnollinen apu sekä EU:n ohjelmien
ja/tai toimien toteuttamiseen liittyvät tukimenot (entiset BA-budjettikohdat),
epäsuora ja suora tutkimustoiminta.
[49]             Vuosi n on ehdotuksen/aloitteen toteutuksen aloitusvuosi.
[50]             Tuotokset ovat tuloksena olevia tuotteita ja palveluita
(esim. rahoitettujen opiskelijavaihtojen määrä tai rakennetut tiekilometrit).
[51]             Kuten kuvattu kohdassa 1.4.2 ”Erityistavoitteet”.
[52]             Vuosi n on ehdotuksen/aloitteen toteutuksen aloitusvuosi.
[53]             Tekninen ja/tai hallinnollinen apu sekä EU:n ohjelmien
ja/tai toimien toteuttamiseen liittyvät tukimenot (entiset BA-budjettikohdat),
epäsuora ja suora tutkimustoiminta.
[54]             CA = sopimussuhteiset toimihenkilöt, LA = paikalliset
toimihenkilöt, SNE = kansalliset asiantuntijat, INT = vuokrahenkilöstö, JED =
nuoremmat asiantuntijat lähetystöissä.
[55]             Toimintamäärärahoista katettavan ulkopuolisen henkilöstön
enimmäismäärä (entiset BA-budjettikohdat).
[56]             Katso (vuodet 2007–2013 kattavan) toimielinten sopimuksen
19 ja 24 kohta.
[57]             Perinteiset omat varat (tulli- ja sokerimaksut) on
ilmoitettava nettomääräisinä eli bruttomäärästä on vähennettävä kantokuluja
vastaava 25 prosentin osuus.