               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 14.9.2015
            COM(2015) 436 final
            2015/0201(NLE)
            Ehdotus
            NEUVOSTON PÄÄTÖS
            Euroopan unionin ja Kolumbian tasavallan välisen lyhytaikaista oleskelua koskevan viisumivapaussopimuksen tekemisestä

               PERUSTELUT

               1.EHDOTUKSEN TAUSTA

               Neuvoston asetuksessa (EY) N:o 539/2001
                  1
                luetellaan kolmannet maat, joiden kansalaisilla on oltava viisumi jäsenvaltioiden ulkorajoja ylittäessään, ja kolmannet maat, joiden kansalaisia tämä vaatimus ei koske. Kaikki jäsenvaltiot Irlantia ja Yhdistynyttä kuningaskuntaa lukuun ottamatta soveltavat asetusta (EY) N:o 539/2001.

               Asetusta (EY) N:o 539/2001 muutettiin Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 509/2014
                  2
               ; sillä siirrettiin 19 maata liitteeseen II, jossa luetellaan kolmannet maat, joiden kansalaisia viisumipakko ei koske. Kyseiset 19 maata ovat Dominica, Grenada, Itä-Timor, Kiribati, Kolumbia, Marshallinsaaret, Mikronesia, Nauru, Palau, Peru, Saint Lucia, Saint Vincent ja Grenadiinit, Salomonsaaret, Samoa, Tonga, Trinidad ja Tobago, Tuvalu, Vanuatu ja Yhdistyneet arabiemiirikunnat. Kutakin edellä mainittua maata koskevaan viittaukseen liitteessä II liittyy alaviite, jossa todetaan, että ”viisumivapautta sovelletaan Euroopan unionin kanssa tehtävän viisumivapautta koskevan sopimuksen voimaantulopäivästä”.

               Asetus (EU) N:o 509/2014 hyväksyttiin 20. toukokuuta 2014, ja se tuli voimaan 9. kesäkuuta 2014. Kyseisistä viisumivapaussopimuksista ensimmäiset allekirjoitettiin 6. toukokuuta 2015 (Yhdistyneet arabiemiirikunnat), 26. toukokuuta 2015 (Itä-Timor) ja 28. toukokuuta 2015 (Dominica, Grenada, Saint Lucia, Saint Vincent ja Grenadiinit, Samoa, Trinidad ja Tobago sekä Vanuatu), ja niitä sovelletaan väliaikaisesti niiden allekirjoittamispäivästä alkaen odotettaessa niiden voimaantuloa.

               Kolumbiaan ja Peruun sovellettiin asetuksen (EU) N:o 509/2014 johdanto-osan 5 kappaleen ja asetuksen antamisajankohtana annetun yhteisen julistuksen mukaan erityistä menettelyä. Menettelyn mukaan oli arvioitava, täyttävätkö nämä maat asiaankuuluvat perusteet, ennen kuin komissio voi esittää neuvostolle suositukset päätöksiksi, joilla annetaan lupa aloittaa neuvottelut viisumivapaussopimuksista näiden kahden maan kanssa. Komissio antoi lokakuussa 2014 kertomuksen
                  3
               , jossa arvioitiin Kolumbian tilannetta pääpiirteissään suhteessa asetuksen (EY) N:o 539/2001, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EU) N:o 509/2014, 1 artiklassa lueteltuihin perusteisiin. Samanaikaisesti annettiin myös Perua koskeva kertomus
                  4
               . Kertomuksessa tarkasteltiin muuttoliike- ja liikkuvuusasioita koskevia tietoja ja tilanteen kehitystä (Schengen-viisumit, laillinen maahanmuutto, laiton maahanmuutto, matkustusasiakirjojen turvallisuus ja niihin liittyvät petokset), rikollisuutta ja turvallisuutta, taloutta, kauppaa ja matkailua, ulkosuhteita, ihmisoikeuskysymyksiä, alueellista yhtenäisyyttä ja vastavuoroisuutta. Lisäksi siinä arvioitiin viisumipakon poistamisesta mahdollisesti aiheutuvia riskiskenaarioita. Komissio päätteli, että Kolumbian taloudellisen, sosiaalisen ja turvallisuustilanteen merkittävä parantuminen viime vuosina on peruste sille, että kolumbialaisille olisi myönnettävä viisumivapaa pääsy jäsenvaltioiden alueelle. Viisumipakon poistamiseen liittyvien riskien katsottiin olevan hallittavissa muun muassa tehostamalla paluuseen liittyvää yhteistyötä ja toteuttamalla rajatarkastukset asianmukaisesti. Lisäksi viisumivapaussopimus sisältää tarvittavat takeet siitä, että sopimuksen soveltaminen voidaan keskeyttää tai sopimus voidaan irtisanoa, jos tämä on tarpeen unioniin kohdistuvien turvallisuus- tai maahanmuuttoriskien välttämiseksi.

               Komissio esitti neuvostolle maaliskuussa 2015 suosituksen, jotta tämä antaisi komissiolle luvan aloittaa neuvottelut viisumivapaussopimuksista Kolumbian ja Perun kanssa
                  5
               . Neuvosto antoi komissiolle neuvotteluohjeet 19. toukokuuta 2015. Neuvottelut Kolumbian kanssa käytiin Brysselissä 20. toukokuuta 2015. Kyseisessä kokouksessa käytiin läpi koko tekstiluonnos, ehdotettiin joitakin muutoksia ja päästiin yksimielisyyteen kaikista sen näkökohdista.

               Pääneuvottelijat parafoivat sopimuksen 9. kesäkuuta 2015. EU-CELAC-huippukokouksen yhteydessä 10. kesäkuuta 2015 järjestettiin virallinen seremonia. Sopimuksen teksti oli toimitettu jäsenvaltioille 27. toukokuuta 2015, ja niille annettiin lisätietoja asiasta 15. kesäkuuta 2015 pidetyssä neuvoston viisumityöryhmän kokouksessa.

               2.OIKEUSPERUSTA

               Unionin kannalta sopimuksen oikeusperustana on Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 77 artiklan 2 kohdan a alakohta yhdessä sen 218 artiklan kanssa.

               Oheinen ehdotus on oikeudellinen väline sopimuksen tekemistä varten. Neuvosto päättää asiasta määräenemmistöllä sen jälkeen, kun neuvoston puheenjohtajana toimivan jäsenvaltion nimeämä henkilö on allekirjoittanut sopimuksen unionin puolesta ja Euroopan parlamentti on antanut SEUT-sopimuksen 218 artiklan 6 kohdan toisen alakohdan a alakohdan mukaisesti hyväksyntänsä.

               3.NEUVOTTELUJEN TULOKSET

               Komissio katsoo, että neuvoston neuvotteluohjeisiin sisältyvät tavoitteet on saavutettu ja että unioni voi hyväksyä viisumivapaussopimuksen luonnoksen.

               Sopimuksen lopullinen sisältö on tiivistetysti seuraava:

               Tarkoitus

               Sopimuksessa määrätään Euroopan unionin ja Kolumbian kansalaisten mahdollisuudesta matkustaa viisumivapaasti toisen sopimuspuolen alueelle enintään 90 päiväksi minkä tahansa 180 päivän jakson aikana.

               Kaikkien EU:n kansalaisten tasavertaisen kohtelun varmistamiseksi sopimukseen on sisällytetty määräys, jonka mukaan Kolumbia voi keskeyttää sopimuksen soveltamisen tai irtisanoa sopimuksen vain kaikkien Euroopan unionin jäsenvaltioiden osalta ja unioni voi keskeyttää sopimuksen soveltamisen tai irtisanoa sopimuksen vain kaikkien jäsenvaltioidensa osalta.

               Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin erityistilanne otetaan huomioon johdanto-osassa.

               Soveltamisala

               Viisumivapaus kattaa kaikki henkilöryhmät (henkilöt, joilla on tavallinen passi, diplomaattipassi, virkapassi/virkamatkapassi tai erityispassi), jotka matkustavat eri tarkoituksissa, lukuun ottamatta henkilöitä, joiden matkan tarkoituksena on työskentely korvausta vastaan. Viimeksi mainitun ryhmän osalta kullakin jäsenvaltiolla ja myös Kolumbialla on sovellettavan unionin tai kansallisen lainsäädännön mukaisesti vapaus vaatia toisen sopimuspuolen kansalaisilta viisumi. Yhdenmukaisen täytäntöönpanon varmistamiseksi sopimukseen liitetään yhteinen julistus siitä, miten olisi määriteltävä niiden henkilöiden ryhmä, joiden matkan tarkoituksena on työskentely korvausta vastaan.

               Oleskelun kesto

               Sopimuksessa määrätään Euroopan unionin ja Kolumbian kansalaisten mahdollisuudesta matkustaa viisumivapaasti toisen sopimuspuolen alueelle enintään 90 päiväksi minkä tahansa 180 päivän jakson aikana. Sopimukseen liitetään yhteinen julistus siitä, miten kyseinen 90 päivän ajanjakso minkä tahansa 180 päivän jakson aikana olisi määriteltävä.

               Sopimuksessa otetaan huomioon niiden jäsenvaltioiden tilanne, jotka eivät vielä sovella Schengenin säännöstöä täysimääräisesti. Viisumivapaus antaa Kolumbian kansalaisille oikeuden oleskella 90 päivää minkä tahansa 180 päivän jakson aikana kunkin kyseisen jäsenvaltion (tällä hetkellä Bulgaria, Kroatia, Kypros ja Romania) alueella, niin kauan kuin kyseiset maat eivät kuulu sisärajattomaan Schengen-alueeseen, riippumatta ajasta, joka koskee oleskelua koko Schengen-alueella.

               Alueellinen soveltaminen

               Sopimuksessa on määräyksiä alueista, joihin sopimusta sovelletaan: Ranskan ja Alankomaiden tapauksessa viisumivapaus antaisi Kolumbian kansalaisille oikeuden oleskella vain kyseisten jäsenvaltioiden Euroopassa sijaitsevilla alueilla.

               Julistukset

               Edellä mainittujen yhteisten julistusten lisäksi sopimukseen on liitetty neljä muuta yhteistä julistusta, jotka koskevat

               –Norjan, Islannin, Sveitsin ja Liechtensteinin osallistumista Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen;

               –kattavaa tiedottamista viisumivapaussopimuksen sisällöstä ja seurauksista ja muista seikoista, kuten maahantuloedellytyksistä;

               –biometristen passien käyttöönottoa Kolumbian tasavallassa; tämän julistuksen mukaan Kolumbia sitoutuu myöntämään biometrisiä passeja viimeistään 31. elokuuta 2015 alkaen ja ellei biometrisiä passeja oteta käyttöön 31. joulukuuta 2015 mennessä, kyseessä on riittävä peruste keskeyttää sopimuksen soveltaminen; sekä

               –laitonta muuttoliikettä koskevaa yhteistyötä. Tässä julistuksessa muistutetaan Euroopan unionin ja Andien yhteisön välisen poliittisesta vuoropuhelusta ja yhteistyöstä tehdyn sopimuksen 49 artiklan 3 kohdan mukaisesta sitoumuksesta, joka koskee sopimuspuolten laittomien muuttajien takaisinottamista. Sopimuspuolet seuraavat tarkasti tämän sitoumuksen toteutumista ja sopivat tekevänsä kumman tahansa sopimuspuolen pyynnöstä takaisinottosopimuksen, erityisesti tilanteessa, jossa laiton muuttoliike lisääntyy ja laittomien muuttajien takaisinottoon liittyy ongelmia. Takaisinottosopimuksen tekemättä jättäminen pyynnöstä huolimatta on riittävä peruste keskeyttää sopimuksen soveltaminen.

               4.PÄÄTELMÄ

               Edellä esitetyn perusteella komissio ehdottaa, että neuvosto Euroopan parlamentin hyväksynnän saatuaan hyväksyy Euroopan unionin ja Kolumbian välisen lyhytaikaista oleskelua koskevan viisumivapaussopimuksen.

               2015/0201 (NLE)

               Ehdotus

               NEUVOSTON PÄÄTÖS

               Euroopan unionin ja Kolumbian tasavallan välisen lyhytaikaista oleskelua koskevan viisumivapaussopimuksen tekemisestä

               EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

               ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 77 artiklan 2 kohdan a alakohdan yhdessä 218 artiklan 6 kohdan toisen alakohdan a alakohdan kanssa,

               ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

               ottaa huomioon Euroopan parlamentin hyväksynnän,

               sekä katsoo seuraavaa:

               (1)Komissio on neuvotellut Euroopan unionin puolesta lyhytaikaista oleskelua koskevan viisumivapaussopimuksen, jäljempänä ’sopimus’, Kolumbian tasavallan, jäljempänä ’Kolumbia’, kanssa.

               (2)Tämä sopimus on allekirjoitettu Euroopan unionin puolesta ... 2015, ja sitä on [...] annetun neuvoston päätöksen …/…/EU mukaisesti sovellettu kyseistä päivää seuraavasta päivästä väliaikaisesti sillä varauksella, että sopimuksen tekeminen saatetaan mahdollisesti päätökseen myöhemmin.

               (3)Sopimus olisi hyväksyttävä.

               (4)Sopimuksella perustetaan sopimuksen hallinnointia käsittelevä sekakomitea, joka vahvistaa työjärjestyksensä. On aiheellista säätää yksinkertaistetun menettelyn soveltamisesta unionin kannan vahvistamiseen tässä tapauksessa.

               (5)Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitettyjen, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemasta vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen osalta tehdyn pöytäkirjan ja osaksi Euroopan unionia sisällytetystä Schengenin säännöstöstä tehdyn pöytäkirjan mukaisesti sopimuksen määräyksiä ei sovelleta Yhdistyneeseen kuningaskuntaan eikä Irlantiin,

               ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               1 artikla

               Hyväksytään unionin puolesta Euroopan unionin ja Kolumbian välinen lyhytaikaista oleskelua koskeva viisumivapaussopimus.

               2 artikla

               Neuvoston puheenjohtaja antaa sopimuksen 8 artiklan 1 kohdassa määrätyn ilmoituksen
                  6
               .

               3 artikla

               Komissio edustaa jäsenvaltioiden asiantuntijoiden avustamana unionia sopimuksen 6 artiklalla perustetussa asiantuntijoiden sekakomiteassa.

               4 artikla

               Komissio vahvistaa asiantuntijoiden sekakomiteassa esitettävän unionin kannan sopimuksen 6 artiklan 4 kohdassa tarkoitetusta komitean työjärjestyksen vahvistamisesta kuultuaan neuvoston nimeämää erityiskomiteaa.

               5 artikla

               Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se hyväksytään.

               Tehty Brysselissä

                     Neuvoston puolesta

                     Puheenjohtaja

                     (1)
                  Neuvoston asetus (EY) N:o 539/2001, annettu 15 päivänä maaliskuuta 2001, luettelon vahvistamisesta kolmansista maista, joiden kansalaisilla on oltava viisumi ulkorajoja ylittäessään, ja niistä kolmansista maista, joiden kansalaisia tämä vaatimus ei koske, EYVL L 81, 21.3.2001, s. 1.

                     (2)
                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 509/2014, annettu 15 päivänä toukokuuta 2014, luettelon vahvistamisesta kolmansista maista, joiden kansalaisilla on oltava viisumi ulkorajoja ylittäessään, ja niistä kolmansista maista, joiden kansalaisia tämä vaatimus ei koske, annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 539/2001 muuttamisesta, EUVL L 149, 20.5.2014, s. 67.

                     (3)
                  COM (2014) 665, 29.10.2014.

                     (4)
                  COM (2014) 663, 29.10.2014.

                     (5)
                  COM (2015) 119, 11.3.2015.

                     (6)
                  Neuvoston pääsihteeristö julkaisee sopimuksen voimaantulopäivän Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

    ---documentbreak---

               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 14.9.2015
            COM(2015) 436 final
            LIITE
            asiakirjaan
            Ehdotus neuvoston päätökseksi
            Euroopan unionin ja Kolumbian tasavallan välisen lyhytaikaista oleskelua koskevan viisumivapaussopimuksen tekemisestä

               LIITE

               asiakirjaan

               Ehdotus neuvoston päätökseksi

               Euroopan unionin ja Kolumbian tasavallan välisen lyhytaikaista oleskelua koskevan viisumivapaussopimuksen tekemisestä

               Euroopan unionin ja Kolumbian tasavallan välinen

                  SOPIMUS

               lyhytaikaista oleskelua koskevasta viisumivapaudesta

               EUROOPAN UNIONI, jäljempänä ’unioni’ tai ’EU’, ja

               KOLUMBIAN TASAVALTA, jäljempänä ’Kolumbia’,

               jäljempänä yhdessä ’sopimuspuolet’, jotka

               TARKOITUKSENAAN kehittää edelleen sopimuspuolten välisiä ystävällisiä suhteita ja helpottaa matkustamista varmistamalla kansalaisilleen viisumivapaa maahantulo ja lyhytaikainen oleskelu

               OTTAVAT HUOMIOON luettelon vahvistamisesta kolmansista maista, joiden kansalaisilla on oltava viisumi ulkorajoja ylittäessään, ja niistä kolmansista maista, joiden kansalaisia tämä vaatimus ei koske, annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 539/2001 muuttamisesta 15 päivänä toukokuuta 2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 509/2014
                  1
               , jolla muun muassa siirretään 19 kolmatta maata, mukaan lukien Kolumbia, niiden kolmansien maiden luetteloon, joiden kansalaiset on vapautettu viisumipakosta heidän oleskellessaan lyhyen ajan jäsenvaltioissa,

               OTTAVAT HUOMIOON, että asetuksen (EU) N:o 509/2014 1 artiklassa säädetään, että kyseisten 19 maan osalta viisumivapautta sovelletaan unionin kanssa tehtävän viisumivapautta koskevan sopimuksen voimaantulopäivästä,

               HALUAVAT VARMISTAA, että kaikkien EU:n kansalaisten tasavertaista kohtelua koskevaa periaatetta noudatetaan,

               OTTAVAT HUOMIOON, että henkilöt, joiden matkan tarkoituksena on työskentely korvausta vastaan lyhytaikaisen oleskelunsa aikana, eivät kuulu tämän sopimuksen soveltamisalaan, minkä vuoksi kyseisen ryhmän osalta viisumipakkoon tai siitä myönnettävään vapautukseen ja työnsaantiin sovelletaan edelleen asiaa koskevaa unionin oikeutta ja jäsenvaltioiden kansallista lainsäädäntöä sekä Kolumbian kansallista lainsäädäntöä,

               OTTAVAT HUOMIOON Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyt pöytäkirjat Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemasta vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen osalta sekä osaksi Euroopan unionia sisällytetystä Schengenin säännöstöstä ja vahvistavat, että tämän sopimuksen määräyksiä ei sovelleta Yhdistyneeseen kuningaskuntaan eikä Irlantiin,

               OVAT SOPINEET SEURAAVAA:

               1 ARTIKLA

               Tarkoitus

               Tässä sopimuksessa määrätään unionin ja Kolumbian kansalaisten mahdollisuudesta matkustaa viisumivapaasti toisen sopimuspuolen alueelle enintään 90 päiväksi minkä tahansa 180 päivän jakson aikana.

               2 ARTIKLA

               Määritelmät

               Tässä sopimuksessa tarkoitetaan

               a)
                     ’jäsenvaltiolla’ mitä tahansa unionin jäsenvaltiota Yhdistynyttä kuningaskuntaa ja Irlantia lukuun ottamatta;

               b)
                     ’unionin kansalaisella’ henkilöä, jolla on jonkin a alakohdassa määritellyn jäsenvaltion kansalaisuus;

               c)
                     ’Kolumbian kansalaisella’ henkilöä, jolla on Kolumbian kansalaisuus;

               d)
                     ’Schengen-alueella’ aluetta, jolla ei ole sisärajoja ja joka käsittää a alakohdassa tarkoitettujen, Schengenin säännöstöä täysimääräisesti soveltavien jäsenvaltioiden alueet.

               e)
                     ’Schengenin säännöstöllä’ kaikkia toimenpiteitä henkilöiden vapaan liikkuvuuden varmistamiseksi alueella, jolla ei ole sisärajoja, yhdessä suoraan niihin liittyvien ulkorajoilla tehtäviä tarkastuksia, turvapaikkaa ja maahanmuuttoa koskevien rinnakkaistoimenpiteiden ja rikollisuuden ehkäisemis- ja torjumistoimenpiteiden kanssa.

               3 ARTIKLA

               Soveltamisala

               1.
                     Unionin kansalaiset, joilla on jonkin jäsenvaltion myöntämä voimassa oleva tavallinen passi, diplomaattipassi, virkapassi, virkamatkapassi tai erityispassi, voivat tulla Kolumbian alueelle ja oleskella siellä ilman viisumia 4 artiklan 1 kohdassa määritetyn ajan.

               Kolumbian kansalaiset, joilla on Kolumbian myöntämä voimassa oleva tavallinen passi, diplomaattipassi, virkapassi, virkamatkapassi tai erityispassi, voivat tulla jäsenvaltioiden alueelle ja oleskella siellä ilman viisumia 4 artiklan 2 kohdassa määritetyn ajan.

               2.
                     Tämän artiklan 1 kohtaa ei sovelleta henkilöihin, joiden matkan tarkoituksena on työskentely korvausta vastaan.

               Kyseisen henkilöryhmän osalta kukin jäsenvaltio voi erikseen päättää viisumipakon määräämisestä Kolumbian kansalaisille tai sen peruuttamisesta neuvoston asetuksen (EY) N:o 539/2001
                  2
                4 artiklan 3 kohdan mukaisesti.

               Kyseisen henkilöryhmän osalta Kolumbia voi päättää kunkin jäsenvaltion kansalaisille erikseen määrättävästä viisumipakosta tai viisumivapaudesta kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti.

               3.
                     Tämän sopimuksen mukaista viisumivapautta sovelletaan rajoittamatta maahantulon ja lyhytaikaisen oleskelun edellytyksiä koskevan sopimuspuolten lainsäädännön soveltamista. Jäsenvaltiot ja Kolumbia varaavat oikeuden evätä maahantulon alueelleen ja lyhytaikaisen oleskelun, jos yksi tai useampi näistä edellytyksistä ei täyty.

               4.
                     Viisumivapautta sovelletaan riippumatta siitä, mitä kuljetusmuotoa on käytetty sopimuspuolten rajojen ylittämiseen.

               5.
                     Seikkoihin, jotka eivät kuulu tämän sopimuksen soveltamisalaan, sovelletaan unionin oikeutta, jäsenvaltioiden kansallista lainsäädäntöä tai Kolumbian kansallista lainsäädäntöä.

               4 ARTIKLA

               Oleskelun kesto

               1.
                     Unionin kansalaiset voivat oleskella Kolumbian alueella enintään 90 päivää minkä tahansa 180 päivän jakson aikana.

               2.
                     Kolumbian kansalaiset voivat oleskella Schengenin säännöstöä täysimääräisesti soveltavien jäsenvaltioiden alueella enintään 90 päivää minkä tahansa 180 päivän jakson aikana. Tämä aika lasketaan ottamatta huomioon mahdollista oleskelua sellaisessa jäsenvaltiossa, joka ei vielä sovella Schengenin säännöstöä täysimääräisesti.

               Kolumbian kansalaiset voivat oleskella enintään 90 päivää minkä tahansa 180 päivän jakson aikana kunkin sellaisen jäsenvaltion alueella, joka ei vielä sovella Schengenin säännöstöä täysimääräisesti, riippumatta Schengenin säännöstöä täysimääräisesti soveltavien jäsenvaltioiden alueella oleskelun lasketusta kestosta.

               3.
                     Tämä sopimus ei vaikuta Kolumbian ja jäsenvaltioiden mahdollisuuteen pidentää 90 päivän oleskeluaikaa kansallisen lainsäädäntönsä ja unionin oikeuden mukaisesti.

               5 ARTIKLA

               Alueellinen soveltaminen

               1.
                     Tätä sopimusta sovelletaan Ranskan tasavallan osalta ainoastaan Ranskan tasavallan Euroopassa olevaan alueeseen.

               2.
                     Tätä sopimusta sovelletaan Alankomaiden kuningaskunnan osalta ainoastaan Alankomaiden kuningaskunnan Euroopassa olevaan alueeseen.

               6 ARTIKLA

               Sopimuksen hallinnointia käsittelevä sekakomitea

               1.
                     Sopimuspuolet perustavat asiantuntijoiden sekakomitean, jäljempänä ’komitea’, joka koostuu unionin ja Kolumbian edustajista. Unionia siinä edustaa Euroopan komissio.

               2.
                     Komitean tehtävänä on

               a)
                     valvoa tämän sopimuksen täytäntöönpanoa;

               b)
                     ehdottaa muutoksia tai lisäyksiä tähän sopimukseen;

               c)
                     ratkaista riitoja, jotka johtuvat tämän sopimuksen tulkinnasta tai soveltamisesta.

               d)
                     hoitaa muita sopimuspuolten sopimia tehtäviä.

               3.
                     Komitea kokoontuu tarvittaessa jommankumman sopimuspuolen pyynnöstä.

               4.
                     Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.

               7 ARTIKLA

               Tämän sopimuksen suhde jäsenvaltioiden ja Kolumbian voimassa oleviin kahdenvälisiin viisumivapaussopimuksiin

               Tämän sopimuksen määräyksiä sovelletaan ensisijaisesti muihin sellaisiin kahdenvälisiin sopimuksiin tai järjestelyihin nähden, joita on tehty yksittäisten jäsenvaltioiden ja Kolumbian välillä, siltä osin kuin ne koskevat tämän sopimuksen soveltamisalaan kuuluvia asioita.

               8 ARTIKLA

               Loppumääräykset

               1.
                     Sopimuspuolet ratifioivat tai hyväksyvät tämän sopimuksen omia sisäisiä menettelyjään noudattaen, ja sopimus tulee voimaan sitä päivää seuraavan toisen kuukauden ensimmäisenä päivänä, jona sopimuspuolista jälkimmäinen on ilmoittanut toiselle saattaneensa päätökseen edellä tarkoitetut menettelyt.

               Tätä sopimusta sovelletaan sen allekirjoittamispäivää seuraavasta päivästä lukien odotettaessa sen voimaantuloa.

               2.
                     Tämä sopimus on voimassa toistaiseksi, ellei sitä irtisanota 5 kohdan mukaisesti.

               3.
                     Tätä sopimusta voidaan muuttaa sopimuspuolten kirjallisella sopimuksella. Muutokset tulevat voimaan sen jälkeen, kun sopimuspuolet ovat ilmoittaneet toisilleen tätä varten tarvittavien sisäisten menettelyjensä päätökseen saattamisesta.

               4.
                     Kumpikin sopimuspuoli voi keskeyttää tämän sopimuksen tai sen osan soveltamisen erityisesti yleiseen järjestykseen tai kansallisen turvallisuuden tai kansanterveyden suojaamiseen, laittomaan maahanmuuttoon tai toisen sopimuspuolen palauttamaan viisumipakkoon liittyvistä syistä. Päätös soveltamisen keskeyttämisestä on annettava tiedoksi toiselle sopimuspuolelle viimeistään kaksi kuukautta ennen sen suunniteltua voimaantuloa. Kun kyseiseen keskeyttämiseen johtaneet syyt lakkaavat olemasta voimassa, soveltamisen keskeyttäneen sopimuspuolen on ilmoitettava tästä välittömästi toiselle sopimuspuolelle ja jatkettava sopimuksen soveltamista.

               5.
                     Kumpikin sopimuspuoli voi irtisanoa tämän sopimuksen ilmoittamalla siitä kirjallisesti toiselle sopimuspuolelle. Sopimuksen voimassaolo päättyy 90 päivän kuluttua tästä lukien.

               6.
                     Kolumbia voi keskeyttää tämän sopimuksen soveltamisen tai irtisanoa sen vain kaikkien jäsenvaltioiden osalta.

               7.
                     Unioni voi keskeyttää tämän sopimuksen soveltamisen tai irtisanoa sen vain kaikkien jäsenvaltioidensa osalta.

               Tehty kahtena kappaleena bulgarian, englannin, espanjan, hollannin, italian, kreikan, kroaatin, latvian, liettuan, maltan, portugalin, puolan, ranskan, romanian, ruotsin, saksan, slovakin, sloveenin, suomen, tanskan, tšekin, unkarin ja viron kielellä, ja kukin teksti on yhtä todistusvoimainen.

               ISLANTIA, NORJAA, SVEITSIÄ JA LIECHTENSTEINIA KOSKEVA YHTEINEN JULISTUS

               Sopimuspuolet ottavat huomioon Euroopan unionin sekä Norjan, Islannin, Sveitsin ja Liechtensteinin läheiset suhteet, jotka johtuvat erityisesti näiden maiden osallistumisesta Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen 18 päivänä toukokuuta 1999 ja 26 päivänä lokakuuta 2004 tehdyistä sopimuksista.

               Tämän vuoksi on suotavaa, että toisaalta Norjan, Islannin, Sveitsin ja Liechtensteinin viranomaiset ja toisaalta Kolumbian viranomaiset tekevät viipymättä kahdenväliset lyhytaikaista oleskelua koskevat viisumivapaussopimukset tämän sopimuksen kanssa samanlaisin ehdoin.

               YHTEINEN JULISTUS SIITÄ, MITEN OLISI MÄÄRITELTÄVÄ TÄMÄN SOPIMUKSEN 3 ARTIKLAN 2 KOHDASSA TARKOITETTU NIIDEN HENKILÖIDEN RYHMÄ, JOIDEN MATKAN TARKOITUKSENA ON TYÖSKENTELY KORVAUSTA VASTAAN

               Koska sopimuspuolet haluavat varmistaa yhteisen määritelmän soveltamisen, ne sopivat, että tässä sopimuksessa niiden henkilöiden ryhmällä, joiden matkan tarkoituksena on työskentely korvausta vastaan, tarkoitetaan henkilöitä, jotka tulevat toisen sopimuspuolen alueelle harjoittaakseen ansiotoimintaa tai toimintaa korvausta vastaan työntekijänä tai palveluntarjoajana.

               Tähän ryhmään ei pitäisi lukea seuraavia:

               –
                     liikemiehet, ts. henkilöt, jotka matkustavat liikeneuvotteluja varten (ilman, että he työskentelisivät toisen sopimuspuolen alueella)

               –
                     urheilijat ja taiteilijat, jotka harjoittavat toimintaa tilapäisesti

               –
                     toimittajat, jotka heidän asuinmaansa tiedotusvälineet ovat lähettäneet, ja

               –
                     yritysten sisäiset harjoittelijat.

               Tämän julistuksen täytäntöönpanoa valvoo sekakomitea tämän sopimuksen 6 artiklan mukaisen vastuunsa nojalla. Sekakomitea voi ehdottaa tarpeellisiksi katsomiaan muutoksia sopimuspuolten kokemusten perusteella.

               YHTEINEN JULISTUS SIITÄ, MITEN OLISI MÄÄRITELTÄVÄ TÄMÄN SOPIMUKSEN 4 ARTIKLASSA TARKOITETTU 90 PÄIVÄN JAKSO MINKÄ TAHANSA 180 PÄIVÄN JAKSON AIKANA

               Sopimuspuolet ovat yhtä mieltä siitä, että tämän sopimuksen 4 artiklassa vahvistetulla enintään 90 päivän jaksolla minkä tahansa 180 päivän jakson aikana tarkoitetaan joko yhtäjaksoista vierailua tai useita peräkkäisiä vierailuja, joiden yhteenlaskettu kesto ei ylitä 90 päivää minkä tahansa 180 päivän jakson aikana.

               Käsite ”minkä tahansa 180 päivän jakson aikana” tarkoittaa sitä, että olisi sovellettava ”liikkuvaa” 180 päivän viitejaksoa, jolloin oleskelun jokaisena päivänä tarkastellaan viimeisintä 180 päivän ajanjaksoa sen todentamiseksi, täyttyykö 90 päivän ehto minkä tahansa 180 päivän jaksolla edelleen. Tämä tarkoittaa muun muassa sitä, että ilman keskeytystä jatkunut 90 päivän poissaolo antaa mahdollisuuden uuteen enintään 90 päivän oleskeluun.

               YHTEINEN JULISTUS KANSALAISILLE SUUNNATTAVASTA VIISUMIVAPAUSSOPIMUSTA KOSKEVASTA TIEDOTUKSESTA

               Sopimuspuolet toteavat, että avoimuus on tärkeää Euroopan unionin ja Kolumbian kansalaisille, ja sopivat varmistavansa, että viisumivapaussopimuksen sisällöstä ja seurauksista ja siihen liittyvistä asioista, kuten maahantuloedellytyksistä, tiedotetaan kattavasti.

               YHTEINEN JULISTUS BIOMETRISTEN PASSIEN KÄYTTÖÖNOTOSTA KOLUMBIAN TASAVALLASSA

               Sopimuspuolena oleva Kolumbian tasavalta ilmoittaa, että se on tehnyt hankintasopimuksen biometristen passien tuotannosta, ja sitoutuu myöntämään biometrisiä passeja kansalaisilleen viimeistään 31 päivästä elokuuta 2015 alkaen. Kyseiset passit ovat täysin ICAOn asiakirjassa 9303 esitettyjen ICAOn vaatimusten mukaisia.

               Sopimuspuolet sopivat, että ellei biometrisiä passeja oteta käyttöön 31 päivään joulukuuta 2015 mennessä, kyseessä on riittävä peruste keskeyttää tämän sopimuksen soveltaminen 8 artiklan 4 kohdassa vahvistettujen menettelyjen mukaisesti.

               YHTEINEN JULISTUS LAITONTA MUUTTOLIIKETTÄ KOSKEVASTA YHTEISTYÖSTÄ

               Sopimuspuolet muistuttavat Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Andien yhteisön ja sen jäsenmaiden välisen (vuonna 2003 allekirjoitetun) poliittisesta vuoropuhelusta ja yhteistyöstä tehdyn sopimuksen 49 artiklan 3 kohdan mukaisesta sitoumuksesta, joka koskee sopimuspuolten laittomien muuttajien takaisinottamista.

               Sopimuspuolet seuraavat tarkasti tämän sitoumuksen toteutumista. Ne sopivat tekevänsä kumman tahansa sopimuspuolen pyynnöstä sopimuksen, jolla säännellään kummankin sopimuspuolen täsmällisiä takaisinottoa koskevia velvoitteita erityisesti tilanteessa, jossa laiton muuttoliike lisääntyy ja laittomien muuttajien takaisinottoon liittyy ongelmia lyhytaikaista oleskelua koskevan viisumivapaussopimuksen voimaantulon jälkeen.

               Sopimuspuolet ovat yhtä mieltä siitä, että tällainen takaisinottosopimus olisi tärkeä tekijä, jolla lujitettaisiin tässä sopimuksessa annettuja vastavuoroisia sitoumuksia, ja että tällaisen takaisinottosopimuksen tekemättä jättäminen pyynnöstä huolimatta on riittävä peruste keskeyttää tämän sopimuksen soveltaminen 8 artiklan 4 kohdassa vahvistettujen menettelyjen mukaisesti.

               _________________

                     (1)
                  EUVL L 149, 20.5.2014, s. 67.

                     (2)
                  Neuvoston asetus (EY) N:o 539/2001, annettu 15 päivänä maaliskuuta 2001, luettelon vahvistamisesta kolmansista maista, joiden kansalaisilla on oltava viisumi ulkorajoja ylittäessään, ja niistä kolmansista maista, joiden kansalaisia tämä vaatimus ei koske, EYVL L 81, 21.3.2001, s. 1.


               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 6.4.2017
            COM(2017) 162 final
            2017/0072(NLE)
            Ehdotus
            NEUVOSTON PÄÄTÖS
            etuuskohteluun oikeuttavia Paneurooppa–Välimeri-alkuperäsääntöjä koskevalla alueellisella yleissopimuksella perustetussa sekakomiteassa Euroopan unionin puolesta esitettävästä kannasta, joka koskee Ukrainan hakemusta tulla kyseisen yleissopimuksen sopimuspuoleksi

               PERUSTELUT

               1.EHDOTUKSEN TAUSTA

               •Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet

               Etuuskohteluun oikeuttavia Paneurooppa–Välimeri-alkuperäsääntöjä koskevassa alueellisessa yleissopimuksessa
                  1
               , jäljempänä ’yleissopimus’, vahvistetaan sopimuspuolten välillä tehtyjen asiaankuuluvien sopimusten nojalla kaupan kohteena olevien tavaroiden alkuperää koskevat määräykset.

               Yleissopimuksen 5 artiklan 1 kohdassa määrätään, että kolmannesta osapuolesta voi tulla yleissopimuksen sopimuspuoli, jos hakijamaalla tai -alueella on voimassa oleva vapaakauppasopimus, jossa vahvistetaan etuuskohteluun oikeuttavat alkuperäsäännöt vähintään yhden sopimuspuolen kanssa. Yleissopimuksen 5 artiklan 2 ja 3 kohdassa edellytetään tämän vuoksi, että kolmannen osapuolen on toimitettava yleissopimuksen tallettajalle kirjallinen liittymishakemus ja että tallettajan on puolestaan toimitettava hakemus sekakomitealle sen harkittavaksi. Yleissopimuksen 2 artiklan 2 kohdassa määrätään, että yleissopimuksessa ’kolmannella osapuolella’ tarkoitetaan kaikkia naapurimaita tai -alueita, jotka eivät ole sopimuspuolia.

               Ukraina toimitti yleissopimukseen liittymistä koskevan kirjallisen hakemuksen yleissopimuksen tallettajalle (EU:n neuvoston pääsihteeristö) 12. syyskuuta 2016.

               Ukrainan viranomaiset vahvistivat, että Ukrainalla on vapaakauppasopimus useiden sopimuspuolten, varsinkin EU:n, EFTA-valtioiden, entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian ja Montenegron, kanssa. Tämän vuoksi Ukraina täyttää yleissopimuksen 5 artiklan 1 kohdassa vahvistetun edellytyksen sopimuspuoleksi tulemiselle.

               Hakemus olisi tämän vuoksi toimitettava yleissopimuksen sekakomitealle päätöksen tekemiseksi Ukrainan kutsumisesta liittymään yleissopimukseen yleissopimuksen 4 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti. Neuvoston olisi vahvistettava sekakomiteassa esitettävä EU:n kanta.

               Komission mukaan Ukrainan liittyminen ei edellytä mitään yleissopimuksen 4 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitettuja siirtymätoimenpiteitä.

               2.OIKEUSPERUSTA, TOISSIJAISUUSPERIAATE JA SUHTEELLISUUSPERIAATE

               •Oikeusperusta

               Neuvoston päätöksen oikeusperusta on Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 207 artikla ja 218 artiklan 9 kohta.

               Silloin kun kansainvälisellä sopimuksella perustetun elimen on annettava säädöksiä, joilla on oikeusvaikutuksia, neuvosto tekee päätöksen Euroopan unionin puolesta esitettävien kantojen vahvistamisesta komission tai unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajan ehdotuksesta SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan mukaisesti.

               Yleissopimuksen sekakomitean päätös kuuluu tämän määräyksen soveltamisalaan.

               •Toissijaisuusperiaate (jaetun toimivallan osalta)

               Ehdotus kuuluu unionin yksinomaiseen toimivaltaan.

               3.JÄLKIARVIOINTIEN, SIDOSRYHMIEN KUULEMISTEN JA VAIKUTUSTENARVIOINTIEN TULOKSET

               •Sidosryhmien kuuleminen

               Yleissopimuksen sopimuspuolille ja jäsenvaltioille ilmoitettiin Ukrainan tekemästä hakemuksesta yleissopimuksen sekakomitean 28. syyskuuta 2016 pidetyssä kokouksessa.

               •Asiantuntijatiedon keruu ja käyttö

               Ulkopuolisten asiantuntijoiden käyttö ei ollut tarpeen.

               •Vaikutustenarviointi

               Vaikutustenarviointia ei myöskään ollut tarpeen toteuttaa, koska ainoa edellytys kolmannen osapuolen liittymiselle yleissopimukseen on se, että sillä on voimassa oleva vapaakauppasopimus vähintään yhden yleissopimuksen sopimuspuolen kanssa.

               2017/0072 (NLE)

               Ehdotus

               NEUVOSTON PÄÄTÖS

               etuuskohteluun oikeuttavia Paneurooppa–Välimeri-alkuperäsääntöjä koskevalla alueellisella yleissopimuksella perustetussa sekakomiteassa Euroopan unionin puolesta esitettävästä kannasta, joka koskee Ukrainan hakemusta tulla kyseisen yleissopimuksen sopimuspuoleksi

               EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

               ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 207 artiklan yhdessä sen 218 artiklan 9 kohdan kanssa,

               ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

               sekä katsoo seuraavaa:

               (1)Etuuskohteluun oikeuttavia Paneurooppa–Välimeri-alkuperäsääntöjä koskeva alueellinen yleissopimus, jäljempänä ’yleissopimus’, jossa vahvistetaan sellaisten tavaroiden alkuperää koskevat määräykset, joilla käydään kauppaa sopimuspuolten välillä tehtyjen asiaankuuluvien sopimusten nojalla, tuli voimaan 1 päivänä joulukuuta 2012.

               (2)Yleissopimuksen 5 artiklan 1 kohdassa määrätään, että kolmannesta osapuolesta voi tulla yleissopimuksen sopimuspuoli, jos hakijamaalla tai -alueella on voimassa oleva vapaakauppasopimus, jossa vahvistetaan etuuskohteluun oikeuttavat alkuperäsäännöt vähintään yhden sopimuspuolen kanssa.

               (3)Yleissopimuksen 5 artiklan 2 ja 3 kohdassa edellytetään tämän vuoksi, että kolmannen osapuolen on toimitettava yleissopimuksen tallettajalle kirjallinen liittymishakemus ja että tallettajan on puolestaan toimitettava hakemus sekakomitealle sen harkittavaksi.

               (4)Ukraina toimitti yleissopimukseen liittymistä koskevan kirjallisen hakemuksen yleissopimuksen tallettajalle 12 päivänä syyskuuta 2016.

               (5)Ukrainalla on voimassa oleva vapaakauppasopimus useiden yleissopimuksen sopimuspuolten kanssa, ja se täyttää näin ollen yleissopimuksen 5 artiklan 1 kohdassa vahvistetun edellytyksen sopimuspuoleksi tulemiselle.

               (6)Yleissopimuksen 4 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti sekakomitea tekee päätöksen kolmansille osapuolille esitettävistä kutsuista liittyä yleissopimukseen.

               (7)Euroopan unionin kantana olisi sekakomiteassa oltava, että se äänestää sellaisen päätöksen puolesta, jolla Ukraina kutsutaan liittymään yleissopimukseen,

               ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               1 artikla

               Etuuskohteluun oikeuttavia Paneurooppa–Välimeri-alkuperäsääntöjä koskevalla alueellisella yleissopimuksella perustetussa sekakomiteassa esitettävä Euroopan unionin kanta, joka koskee Ukrainan hakemusta tulla kyseisen yleissopimuksen sopimuspuoleksi, perustuu tähän päätökseen liitettyyn sekakomitean päätösluonnokseen.

               Unionin edustajat sekakomiteassa voivat sopia päätösluonnokseen tehtävistä vähäisistä muutoksista ilman uutta neuvoston päätöstä.

               2 artikla

               Kun sekakomitean päätös on hyväksytty, se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

               3 artikla

               Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se hyväksytään.

               Tehty Brysselissä

                     Neuvoston puolesta

                     Puheenjohtaja

                     (1)
                  EUVL L 54, 26.2.2013, s. 4.

    ---documentbreak---

               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 6.4.2017
            COM(2017) 162 final
            LIITE
            asiakirjaan
            Ehdotus neuvoston päätökseksi
            etuuskohteluun oikeuttavia Paneurooppa–Välimeri-alkuperäsääntöjä koskevalla alueellisella yleissopimuksella perustetussa sekakomiteassa Euroopan unionin puolesta esitettävästä kannasta, joka koskee Ukrainan hakemusta tulla kyseisen yleissopimuksen sopimuspuoleksi

               Luonnos

                  ETUUSKOHTELUUN OIKEUTTAVIA PANEUROOPPA–VÄLIMERI-ALKUPERÄSÄÄNTÖJÄ KOSKEVAN ALUEELLISEN YLEISSOPIMUKSEN SEKAKOMITEAN PÄÄTÖS
               N:o 1/2017,

               annettu xx xx 2017,

               Ukrainan hakemuksesta tulla etuuskohteluun oikeuttavia Paneurooppa–Välimeri-alkuperäsääntöjä koskevan alueellisen yleissopimuksen sopimuspuoleksi

               Sekakomitea, joka

               ottaa huomioon etuuskohteluun oikeuttavia Paneurooppa–Välimeri-alkuperäsääntöjä koskevan alueellisen yleissopimuksen
                  1
               ,

               sekä katsoo seuraavaa:

               (1)Etuuskohteluun oikeuttavia Paneurooppa–Välimeri-alkuperäsääntöjä koskevan alueellisen yleissopimuksen, jäljempänä ’yleissopimus’, 5 artiklan 1 kohdassa määrätään, että kolmannesta osapuolesta voi tulla yleissopimuksen sopimuspuoli, jos hakijamaalla tai -alueella on voimassa oleva vapaakauppasopimus, jossa vahvistetaan etuuskohteluun oikeuttavat alkuperäsäännöt vähintään yhden sopimuspuolen kanssa.

               (2)Ukraina toimitti yleissopimukseen liittymistä koskevan kirjallisen hakemuksen yleissopimuksen tallettajalle 12 päivänä syyskuuta 2016.

               (3)Ukrainalla on voimassa oleva vapaakauppasopimus useiden yleissopimuksen sopimuspuolten kanssa, ja se täyttää yleissopimuksen 5 artiklan 1 kohdassa vahvistetun edellytyksen sopimuspuoleksi tulemiselle.

               (4)Yleissopimuksen 4 artiklan 3 kohdan b alakohdassa määrätään, että sekakomitea tekee päätöksen kolmansille osapuolille esitettävistä kutsuista liittyä yleissopimukseen,

               ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               1 artikla

               Ukraina kutsutaan liittymään etuuskohteluun oikeuttavia Paneurooppa–Välimeri-alkuperäsääntöjä koskevaan alueelliseen yleissopimukseen.

               2 artikla

               Tämä päätös tulee voimaan … päivänä …kuuta …

               Tehty Brysselissä

                  Sekakomitean puolesta

                  Puheenjohtaja

                     (1)
                  EUVL L 54, 26.2.2013, s. 4.


Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52009PC0101

Ehdotus: neuvoston päätös päätöksen 2006/325/EY muuttamisesta Euroopan yhteisön ja Tanskan kuningaskunnan välisen tuomioistuimen toimivaltaa sekä tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa siviili- ja kauppaoikeuden alalla koskevan sopimuksen 5 artiklan 2 kohdan täytäntöönpanoa koskevan menettelyn vahvistamiseksi  /* KOM/2009/0101 lopull. - CNS 2009/0034 */

	[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |Bryssel 4.3.2009KOM(2009) 101 lopullinen2009/0034 (CNS)Ehdotus:NEUVOSTON PÄÄTÖSpäätöksen 2006/325/EY muuttamisesta Euroopan yhteisön ja Tanskan kuningaskunnan välisen tuomioistuimen toimivaltaa sekä tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa siviili- ja kauppaoikeuden alalla koskevan sopimuksen 5 artiklan 2 kohdan täytäntöönpanoa koskevan menettelyn vahvistamiseksiPERUSTELUT1. EHDOTUKSEN (EHDOTUSTEN) TAUSTA |110 | 1. 1. Ehdotuksen (Ehdotusten) perustelut ja tavoitteet Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn, Tanskan asemaa koskevan pöytäkirjan mukaisesti Tanska ei osallistu EY:n perustamissopimuksen IV osaston nojalla toteuttaviin toimiin, mistä seuraa, että yksityisoikeuden alalla tehtävässä oikeudellisessa yhteistyössä sovellettavat yhteisön välineet eivät sido Tanskaa eikä niitä sovelleta Tanskaan. Tiettyjen yhteisön säädösten soveltaminen on kuitenkin ulotettu koskemaan Tanskaa Euroopan yhteisön ja Tanskan välisillä kansainvälisillä sopimuksilla, jotka on tehty EY:n perustamissopimuksen 300 artiklan nojalla. Tällaisia neuvoston päätöksillä 2006/325/EY[1] ja 2006/326/EY[2] tehtyjä kansainvälisiä sopimuksia ovat: Euroopan yhteisön ja Tanskan kuningaskunnan välinen sopimus tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla[3] ja Euroopan yhteisön ja Tanskan kuningaskunnan välinen sopimus oikeudenkäynti- ja muiden asiakirjojen tiedoksiannosta siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa[4]. Näissä rinnakkaissopimuksissa (5 artiklan 2 kohdassa) määrätään, että tarvitaan yhteisön suostumus, jos Tanska aikoo liittyä kansainvälisiin sopimuksiin, jotka saattavat vaikuttaa tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla annettuun neuvoston asetukseen (EY) N:o 44/2001[5], jäljempänä ’Bryssel I -asetus’, tai oikeudenkäynti- ja muiden asiakirjojen tiedoksiannosta jäsenvaltioissa siviili- tai kauppaoikeudellisissa asioissa (”asiakirjojen tiedoksianto”) ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1348/2000 kumoamisesta annettuun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseen (EY) N:o 1393/2007[6], jäljempänä ’tiedoksiantoa koskeva asetus’, tai muuttaa niiden soveltamisalaa. Kummassakaan neuvoston päätöksessä mainittujen rinnakkaissopimusten tekemisestä tai itse rinnakkaissopimuksissa ei määrätä, miten yhteisö tekee päätöksen suostumuksestaan. Ehdotuksen (Ehdotusten) tavoitteena on luoda menettely kummankin rinnakkaissopimuksen 5 artiklan 2 kohdan täytäntöönpanemiseksi muuttamalla niiden tekemisestä tehtyjä neuvoston päätöksiä. |120 | 1.2. Yleiset näkökohdat Rinnakkaissopimuksissa (5 artiklan 1 kohdassa) määrätään, että kansainväliset sopimukset, joihin yhteisö liittyy kyseisten asetusten (sellaisina kuin ne ovat liitettynä rinnakkaissopimuksiin) mukaisesti, eivät sido Tanskaa eikä niitä sovelleta Tanskassa. Tanska pidättyy liittymästä kansainvälisiin sopimuksiin, jotka saattavat vaikuttaa kyseisiin asetuksiin tai muuttaa niiden soveltamisalaa, paitsi jos kansainväliseen sopimukseen liittyminen tapahtuu yhteisön suostumuksella ja kyseisen rinnakkaissopimuksen ja kyseisen kansainvälisen sopimuksen suhde on järjestetty asianmukaisella tavalla. Tanskan ja Euroopan yhteisön välisiä suhteita kyseisten rinnakkaissopimusten osalta säännellään kansainvälisen oikeuden säännöksin. EY:n perustamissopimuksen 300 artiklan soveltamisesta seuraa, että komissio ei voi hyväksyä kansainvälisiä velvoitteita Euroopan yhteisöjen puolesta ellei sille myönnetä juuri sellaista toimivaltaa. Rinnakkaissopimusten tekemisestä tehdyissä neuvoston päätöksissä tai itse rinnakkaissopimuksissa komissiolle ei myönnetä valtuuksia antaa suostumusta Euroopan yhteisön puolesta. Sen vuoksi on luotava erityinen Euroopan yhteisön sisäinen menettely, jota Euroopan yhteisö (Tanskaa lukuun ottamatta) voi noudattaa, kun se tekee päätöksiä, jotka koskevat sen suostumuksen antamista siihen, että Tanska tekee kansainvälisiä sopimuksia, jotka vaikuttavat kyseisiin asetuksiin, sellaisina kuin ne ovat liitettynä rinnakkaissopimuksiin. Käytännön syistä komissio tekee yhtä aikaa kaksi ehdotusta kummankin rinnakkaissopimuksen täytäntöönpanemiseksi. On syytä luoda menettely myös asiakirjojen tiedoksiantoa koskevan rinnakkaissopimuksen täytäntöönpanemiseksi, vaikka ei olekaan kovin todennäköistä, että Tanska ehdottaa liittyvänsä sellaisiin kansainvälisiin sopimuksiin, jotka sisältävät asiakirjojen tiedoksiantoa ulkomailla koskevia määräyksiä, jotka saattavat vaikuttaa asiaa koskevaan rinnakkaissopimukseen. |2. KUULEMISET JA VAIKUTUSTEN ARVIOINTI |230 | Tanskan viranomaisten ja komission edustajat kokoontuivat keskustelemaan tilanteesta vuonna 2008. Asiasta ei ole järjestetty muita kuulemistilaisuuksia, koska kysymys sisäisestä menettelystä, jota Euroopan yhteisön on noudatettava, koskee ainoastaan Euroopan yhteisöä ja Tanskaa, jota on tässä yhteydessä pidettävä kolmantena maana, koska se ei osallistu EY:n perustamissopimuksen IV osaston nojalla toteuttaviin toimiin. Komissio on tutkinut useita eri vaihtoehtoja täytäntöönpanomenettelyn luomiseksi, vaikka se ei olekaan tehnyt muodollista vaikutusten arviointia. Yhtenä vaihtoehtona oli muuttaa molempia rinnakkaissopimuksia siten, että niissä säädettäisiin erityisestä täytäntöönpanomenettelystä. Se olisi ollut huomattavasti raskaampi menettely (neuvotteluvaltuudet komissiolle, varsinaiset neuvottelut ja niitä seuraava menettely sopimusten tekemiseksi). Sitä ei valittu, koska asia täytyy ratkaista kiireellisesti. Komission valitsemalla vaihtoehdolla pyritään yksinkertaiseen ja suhteelliseen nopeaan ratkaisuun eli muuttamaan rinnakkaissopimusten tekemisestä tehtyjä neuvoston päätöksiä siten, että niihin sisällytetään säännökset menettelystä, jota Euroopan yhteisön on noudatettava, kun se tekee päätöksiä, jotka koskevat sen suostumuksen antamista siihen, että Tanska tekee tällaisia kansainvälisiä sopimuksia. |3. EHDOTUKSEEN (EHDOTUKSIIN) LIITTYVÄT OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDAT 3.1. Tiivistelmä ehdotetusta toimesta Komissio ehdottaa, että muutetaan neuvoston päätöstä 2006/325/EY ja neuvoston päätöstä 2006/326/EY siten, että niihin sisällytetään säännökset, jotka koskevat rinnakkaissopimusten 5 artiklan 2 kohdan täytäntöönpanoa. Molempien rinnakkaissopimusten täytäntöönpanoa varten ehdotetaan samaa menettelyä. Voidaan erottaa toisistaan kaksi tilannetta. Molempia varten luodaan eri menettely, jota Euroopan yhteisö noudattaa suostumuksensa antamiseksi. Yhteisenä tekijänä kummassakin tilanteessa on se, että neuvosto antaa komissiolle valtuudet antaa suostumus Euroopan yhteisön puolesta. Ensimmäinen tilanne käsittää tapaukset, joissa jäsenvaltiot ovat jo saaneet luvan tehdä kyseisen kansainvälisen sopimuksen. Esimerkkinä voidaan mainita vuonna 2001 tehty aluksen polttoaineen aiheuttamasta pilaantumisvahingosta johtuvaa vahingonkorvausvastuuta koskeva kansainvälinen yleissopimus, jäljempänä ’bunkkeriyleissopimus’. Yhteisö on jo valtuuttanut jäsenvaltiot allekirjoittamaan ja ratifioimaan sen tai liittymään siihen yhteisön puolesta (katso jäsenvaltioiden valtuuttamisesta allekirjoittamaan ja ratifioimaan yhteisön puolesta vuoden 2001 kansainvälinen yleissopimus aluksen polttoaineen aiheuttamasta pilaantumisvahingosta johtuvasta siviilioikeudellisesta vastuusta (bunkkeriyleissopimus) tai liittymään siihen yhteisön puolesta tehty neuvoston päätös 2002/762/EY[7]). Toinen esimerkki on vahingonkorvausvastuusta ydinvoiman alalla 29 päivänä heinäkuuta 1960 tehdyn Pariisin yleissopimuksen muuttamisesta 12 päivänä helmikuuta 2004 tehty pöytäkirja (katso jäsenvaltioiden, jotka ovat vahingonkorvausvastuusta ydinvoiman alalla 29 päivänä heinäkuuta 1960 tehdyn Pariisin yleissopimuksen sopimuspuolia, valtuuttamisesta allekirjoittamaan Euroopan yhteisön puolesta mainittua yleissopimusta muuttava pöytäkirja tehty neuvoston päätös 2003/882/EY[8] sekä jäsenvaltioiden, jotka ovat vahingonkorvausvastuusta ydinvoiman alalla 29 päivänä heinäkuuta 1960 tehdyn Pariisin yleissopimuksen sopimuspuolia, valtuuttamisesta Euroopan yhteisön puolesta ratifioimaan mainittua yleissopimusta muuttava pöytäkirja tai liittymään siihen tehty neuvoston päätös 2004/294/EY[9]). Ensimmäinen tilanne kattaa myös tapaukset, joissa itse yhteisöstä on tullut sellaisten kansainvälisten sopimusten sopimuspuoli, jotka vaikuttavat Bryssel I -asetukseen tai asiakirjojen tiedoksiantoa koskevaan asetukseen. Yhteisö on edellä mainituissa tapauksissa jo tarkastellut sitä mahdollisuutta, että kyseiset kansainväliset sopimukset vaikuttavat yhteisön säädöksiin, ja säätänyt tarvittaessa suojatoimenpiteistä sen varmistamiseksi, että asiaankuuluvissa tapauksissa sovelletaan kyseisiä yhteisön säädöksiä. Siksi luodaan yksinkertainen menettely, jossa komissiolla on valtuudet antaa suostumuksensa Tanskalle Euroopan yhteisön puolesta. Toinen tilanne kattaa kaikki tapaukset, jotka eivät kuulu ensimmäiseen ryhmään. Tällaisissa tapauksissa on tarpeen keskustella jäsenvaltioiden kanssa siitä, että kansainvälinen sopimus, jonka Tanska aikoo tehdä, saattaa vaikuttaa kyseisiin asetuksiin. Jäsenvaltiot osallistuvat päätöksentekoon komiteamenettelyn kautta. Tällöin komissiolla on valtuudet antaa komiteamenettelyssä suostumuksensa Tanskalle Euroopan yhteisön puolesta. 3.2. Oikeusperusta Kummankin ehdotuksen oikeusperusta on EY:n perustamissopimuksen 61 artiklan c alakohta yhdessä sen 300 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan ja 300 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan kanssa. |2009/0034 (CNS)Ehdotus:NEUVOSTON PÄÄTÖSpäätöksen 2006/325/EY muuttamisesta Euroopan yhteisön ja Tanskan kuningaskunnan välisen tuomioistuimen toimivaltaa sekä tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa siviili- ja kauppaoikeuden alalla koskevan sopimuksen 5 artiklan 2 kohdan täytäntöönpanoa koskevan menettelyn vahvistamiseksiEUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 61 artiklan c alakohdan yhdessä sen 300 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan ja 300 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan kanssa,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon[10],sekä katsoo seuraavaa:(1) Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22 päivänä joulukuuta 2000 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 44/2001[11] on ulotettu koskemaan Tanskaa Euroopan yhteisön ja Tanskan kuningaskunnan välisellä, tuomioistuimen toimivaltaa sekä tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa siviili- ja kauppaoikeuden alalla koskevalla sopimuksella, joka tehtiin neuvoston päätöksellä 2006/325/EY[12].(2) Euroopan yhteisön ja Tanskan kuningaskunnan välisen sopimuksen 5 artiklan 2 kohdan mukaan Tanska pidättyy liittymästä kansainvälisiin sopimuksiin, jotka saattavat vaikuttaa asetukseen (EY) N:o 44/2001 tai muuttaa sen soveltamisalaa, paitsi jos sopimuksiin liittyminen tapahtuu yhteisön suostumuksella ja jos kyseisen sopimuksen ja kyseisen kansainvälisen sopimuksen suhde on järjestetty asianmukaisella tavalla.(3) Euroopan yhteisön ja Tanskan kuningaskunnan välisessä sopimuksessa tai päätöksessä 2006/325/EY ei kummassakaan määrätä, miten Euroopan yhteisö päättää suostumuksestaan siihen, että Tanska tekee kyseessä olevan kansainvälisen sopimuksen.(4) Olisi luotava menettely Euroopan yhteisön ja Tanskan kuningaskunnan välisen sopimuksen 5 artiklan 2 kohdan täytäntöönpanemiseksi. Menettelyllä olisi varmistettava, että Euroopan yhteisön suostumus voidaan saada nopeasti.(5) Olisi erotettava toisistaan tapaukset, joissa Euroopan yhteisö jo on kansainvälisen sopimuksen sopimuspuoli tai se on valtuuttanut jäsenvaltionsa tulemaan kansainvälisen sopimuksen sopimuspuoliksi Euroopan yhteisön puolesta, ja kaikki muut tapaukset.(6) Tällaisen menettelyn luomiseksi päätöstä 2006/325/EY olisi muutettava.(7) Tämän päätöksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY[13] mukaisesti.(8) Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemaa koskevan, Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn pöytäkirjan 3 artiklan mukaisesti Yhdistynyt kuningaskunta ja Irlanti osallistuvat tämän päätöksen tekemiseen ja soveltamiseen.(9) Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn, Tanskan asemasta tehdyn pöytäkirjan 1 ja 2 artiklan mukaisesti Tanska ei osallistu tämän päätöksen tekemiseen, eikä tämä päätös sen vuoksi sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskaan,ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:Ainoa artiklaMuutetaan päätös 2006/325/EY seuraavasti:Lisätään 1 a artikla seuraavasti:” 1 a artiklaSovellettaessa sopimuksen 5 artiklan 2 kohtaa komissio tekee päätöksen Euroopan yhteisön suostumuksesta, jos1.  Euroopan yhteisö on jo itse kyseisen kansainvälisen sopimuksen sopimuspuoli tai2.  Euroopan yhteisö on valtuuttanut jäsenvaltionsa tulemaan kyseisen kansainvälisen sopimuksen sopimuspuoliksi Euroopan yhteisön puolesta.Kaikissa muissa tapauksissa komissio tekee päätöksen Euroopan yhteisön suostumuksesta asetuksen (EY) N:o 44/2001 75 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua neuvoa-antavaa menettelyä noudattaen.Tehty Brysselissä päivänä kuuta .Neuvoston puolestaPuheenjohtaja [1] EUVL L 120, 5.5.2006, s. 22.[2] EUVL L 120, 5.5.2006, s. 23.[3] EUVL L 299, 16.11.2005, s. 62.[4] EUVL L 300, 17.11.2005, s. 55.[5] EYVL L 12, 16.1.2001, s. 1.[6] EUVL L 324, 10.12.2007, s. 78.[7] EYVL L 256, 25.9.2002, s. 7.[8] EUVL L 338, 23.12.2003, s. 30.[9] EUVL L 97, 1.4.2004, s. 53.[10] EUVL C , , s. .[11] EYVL L 12, 16.1.2001, s. 1.[12] EUVL L 120, 5.5.2006, s. 22.[13] EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23.


Ehdotus neuvoston päätökseksi 9 päivänä maaliskuuta 1998 tehdyn neuvoston päätöksen (98/198/EY) 3 artiklan muuttamisesta


Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52009PC0123

Ehdotus: neuvoston päätös Intian valtameren tonnikalakomissiossa määriteltävästä yhteisön kannasta  /* KOM/2009/0123 lopull. */

	[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |Bryssel 11.3.2009KOM(2009) 123 lopullinenEhdotus:NEUVOSTON PÄÄTÖSIntian valtameren tonnikalakomissiossa määriteltävästä yhteisön kannastaPERUSTELUTEY:n perustamissopimuksen 300 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti silloin, kun kansainvälisillä sopimuksilla perustettujen elinten on tehtävä päätöksiä, joilla on oikeusvaikutuksia, lukuun ottamatta päätöksiä kyseisten sopimusten institutionaalisten rakenteiden täydentämisestä tai muuttamisesta, neuvoston on määriteltävä komission ehdotuksesta tällaisia päätöksiä koskeva yhteisön kanta.Tämä velvollisuus huomioon ottaen Euroopan komissio ehdottaa tätä päätöstä yhteisön kannan määrittelemiseksi Intian valtameren tonnikalakomissiossa (IOTC), samalla tavalla kuin se on tehnyt ehdotuksen yhteisön kannasta ICCAT:ssa (11 päivänä marraskuuta 2008 tehty neuvoston päätös yhteisön kannasta kansainvälisessä Atlantin tonnikalojen suojelukomissiossa, asiakirja 14863/08, PECH 278 RESTREINT). Ehdotuksessa noudatetaan samoja periaatteita kuin neuvoston ICCAT-päätöksessä, jotta voidaan varmistaa yhteisön kantojen johdonmukaisuus alueellisissa kalastusjärjestöissä.Ehdotus:NEUVOSTON PÄÄTÖSIntian valtameren tonnikalakomissiossa määriteltävästä yhteisön kannastaEURO OPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 37 artiklan yhdessä 300 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan kanssa,ottaa huomioon komission ehdotuksen,sekä katsoo seuraavaa:(1) EY:n perustamissopimuksen 33 artiklassa yhdessä sen 32 artiklan kanssa määrätään, että yksi yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteista on varmistaa tarvikkeiden saatavuus. Elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa 20 päivänä joulukuuta 2002 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2371/2002 säädetään, että yhteisö noudattaa ennalta varautumisen periaatetta toteuttamalla toimenpiteitä, jotka on tarkoitettu suojelemaan ja säilyttämään elollisia vesiluonnonvaroja, mahdollistamaan niiden kestävä hyödyntäminen ja saattamaan kalastustoimien vaikutukset meriekosysteemeihin mahdollisimman vähäisiksi. Siinä säädetään myös, että yhteisön tavoitteena on ottaa vähitellen käyttöön ekosysteemiin perustuva lähestymistapa ja edistää taloudellisesti kannattavalla ja kilpailukykyisellä kalastus- ja vesiviljelyalalla harjoitettavaa tehokasta kalastustoimintaa tarjoamalla kohtuullinen elintaso niille, jotka ovat riippuvaisia kalastustoiminnasta, ja ottamalla huomioon kuluttajien edut.(2) Euroopan yhteisö on Yhdistyneiden Kansakuntien elintarvike- ja maatalousjärjestön (FAO) yhteyteen perustetun Intian valtameren tonnikalakomission (IOTC) perustamista koskevan sopimuksen sopimuspuoli. IOTC voi tieteellisten lausuntojen perusteella vahvistaa toimenpiteitä, joita voidaan toteuttaa Intian valtamerellä ja sitä ympäröivillä merialueilla Etelämantereen konvergenssin pohjoispuolella laajasti vaeltavien kalakantojen (tonnikala ja sen lähilajit) säilyttämiseksi tasolla, joka varmistaa kyseisten kantojen kestävyyden pitkällä aikavälillä.(3) EY:n perustamissopimuksen 300 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti neuvosto tekee määräenemmistöllä komission ehdotuksesta päätöksen yhteisön kannasta alueellisilla kalastussopimuksilla perustetuissa elimissä, kun kyseisten elinten on tehtävä päätöksiä, joilla on oikeusvaikutuksia (mutta jotka eivät muuta kyseisten sopimusten institutionaalisia rakenteita),ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:1 artiklaYhteisön kanta Intian valtameren tonnikalakomissiossa silloin, kun kyseisen komission on tehtävä päätöksiä, joilla on oikeusvaikutuksia, määritellään tämän päätöksen liitteessä.2 artiklaNeuvosto arvioi ja tarvittaessa tarkistaa tätä päätöstä komission ehdotuksesta viimeistään Intian valtameren tonnikalakomission vuosikokouksessa vuonna 2014.Tehty BrysselissäNeuvoston puolestaPuheenjohtajaLIITEYhteisön kanta Intian valtameren tonnikalakomissiossa1. PERIAATTEETEuroopan yhteisö toimii IOTC:n puitteissa seuraavalla tavalla:1.  se toimii niiden tavoitteiden mukaisesti, joihin yhteisö pyrkii yhteisen kalastuspolitiikan puitteissa erityisesti noudattaen ennalta varautuvaa lähestymistapaa toteuttamalla toimenpiteitä, joilla varmistetaan IOTC:n sääntelemien lajien kestävä hyödyntäminen, otetaan ekosysteemiperustainen lähestymistapa asteittain käyttöön kalastuksenhoidossa ja minimoidaan kalastustoimien vaikutukset meriekosysteemeihin, sekä edistäen taloudellisesti kannattavaa ja kilpailukykyistä yhteisön kalastusalaa varmistamalla kohtuullinen elintaso niille, jotka ovat riippuvaisia kalastustoiminnasta, ja ottamalla kuluttajien edut huomioon;2.  se varmistaa, että IOTC:n toimenpiteet ovat IOTC-sopimuksen tavoitteiden mukaiset;3.  se varmistaa, että IOTC:n toimenpiteet ovat kansainvälisen oikeuden mukaiset ja että ne noudattavat erityisesti YK:n merioikeusyleissopimuksen, hajallaan olevien kalakantojen ja laajasti vaeltavien kalakantojen säilyttämistä ja hoitoa koskevan YK:n sopimuksen sekä aavan meren kalastusalusten kansainvälisten suojelu- ja hoitotoimenpiteiden noudattamisen edistämisestä tehdyn sopimuksen määräyksiä;4.  se edistää johdonmukaisuutta muissa alueellisissa kalastusjärjestöissä määriteltyjen kantojen kanssa;5.  se pyrkii synergiaan kahdenvälisissä kalastussuhteissaan kolmansien maiden kanssa toteuttamansa politiikan kanssa sekä johdonmukaisuuteen ulkosuhdepolitiikkansa kanssa;6.  se varmistaa, että yhteisön kansainvälisiä sitoumuksia noudatetaan.2. SUUNTAVIIVATEuroopan komissio pyrkii tapauksen mukaan antamaan tukensa seuraaville IOTC:n toteuttamille toimille:7.  parhaiden saatavilla olevien tieteellisten lausuntojen perusteella toteutettavat kalavarojen tiukat säilyttämis- ja hoitotoimenpiteet, joilla voidaan varmistaa niiden pitkän aikavälin kestävyys ja joita sovelletaan isosilmäpiikkimakrillia, keltaevätonnikalaa ja boniittia pyytäviin kurenuotta-aluksiin, sekä vastaavat toimenpiteet, joita sovelletaan tonnikala- tai miekkakalakantoja pyytäviin pitkäsiima-aluksiin;8.  valvontatoimenpiteet, joilla varmistetaan, että pyyntiponnistus on oikeassa suhteessa käytettävissä oleviin kalastusmahdollisuuksiin;9.  toimenpiteet, joilla saatetaan kalastustoimien vaikutukset muihin kuin kohdelajeihin ja erityisesti haihin mahdollisimman vähäisiksi;10.  muun muassa satamavaltion toteuttamia toimenpiteitä koskevien seuranta-, valvonta- ja tarkkailutoimenpiteiden suunnitteleminen ja täytäntöönpano;11.  tehostetut toimenpiteet LIS-kalastuksen torjumiseksi ja erityisesti sitovat markkinatoimenpiteet sen varmistamiseksi, että myös IOTC:n ulkopuoliset maat noudattavat sääntöjä;12.  yhteisten lähestymistapojen kehittäminen muiden alueellisten kalastusjärjestöjen, kuten Länsi- ja Keski-Tyynenmeren kalastuskomission ja Kansainvälisen Atlantin tonnikalojen suojelukomission kanssa;13.  IOTC:n nykyaikaistamisen jatkaminen tehokkuusarvioinnin perusteella, mukaan luettuina rakenneuudistus ja Yhdistyneistä Kansakunnista riippumattoman itsenäisen elimen perustaminen.


title: Ehdotus: neuvoston päätös päätöksen 2000/91/EY soveltamisalan laajentamisesta luvan antamiseksi Tanskan kuningaskunnalle ja Ruotsin kuningaskunnalle soveltaa jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 17 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä

text:
Avis juridique important

|

52002PC0650

Ehdotus: Neuvoston päätös päätöksen 2000/91/EY soveltamisalan laajentamisesta luvan antamiseksi Tanskan kuningaskunnalle ja Ruotsin kuningaskunnalle soveltaa jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 17 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä  /* KOM/2002/0650 lopull. */

Virallinen lehti nro 045 E , 25/02/2003 s. 0340 - 0341

Ehdotus: Neuvoston päätös päätöksen 2000/91/EY soveltamisalan laajentamisesta luvan antamiseksi Tanskan kuningaskunnalle ja Ruotsin kuningaskunnalle soveltaa jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 17 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä(komission esittämä)PERUSTELUTTanska ja Ruotsi pyysivät komission pääsihteeristön 25. heinäkuuta  ja 28. lokakuuta 2002 kirjaamilla kirjeillä jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste 17. toukokuuta 1977 annetun neuvoston direktiivin 77/388/ETY [1], jäljempänä 'kuudes direktiivi', 27 artiklan nojalla lupaa jatkaa sellaisen erityistoimenpiteen soveltamista, jonka neuvosto oli alkujaan sallinut 24. tammikuuta 2000 tekemällään päätöksellä 2000/91/EY [2].[1]  EYVL L 145, 13.6.1977, s. 1. Direktiiviä on viimeksi muutettu direktiivillä 2002/38/EY (EYVL L 128, 15.5.2002, s. 41).[2]   EYVL L 28, 3.2.2000, s. 38.Muille jäsenvaltioille annettiin kyseisistä pyynnöistä tieto edellä mainitun 27 artiklan mukaisesti 6 marraskuuta 2002 päivätyllä kirjeellä.Kyseinen erityistoimenpide koskee yksinkertaistettuja sääntöjä Tanskan kuningaskunnan ja Ruotsin kuningaskunnan välisen kiinteän yhteyden (Juutinrauman väylän) käyttömaksujen arvonlisäveron palautuksissa.Kyseisen direktiivin 17 artiklan mukaisesti käyttömaksun arvonlisäveron vähennykset on käsiteltävä siinä jäsenvaltiossa, jossa vero on maksettu. Niinpä tämän seurauksena Tanskan kuningaskuntaan tai Ruotsin kuningaskuntaan sijoittautuneen verovelvollisen olisi periaatteessa vähennettävä käyttömaksun arvonlisävero yhtäältä veroilmoituksessa, jonka hän tekee siihen jäsenvaltioon, johon on sijoittautunut, ja toisaalta noudattamalla kahdeksannen arvonlisäverodirektiivin mukaista takaisinmaksumenettelyä. Tämän lisäksi verovelvollisen, joka ei ole sijoittautunut edellä mainittujen jäsenvaltioiden alueelle, olisi esitettävä kaksi palautushakemusta tapauksesta riippuen joko kahdeksannen tai kolmannentoista arvonlisäverodirektiivin mukaisesti.Ruotsin ja Tanskan viranomaiset katsovat, että arvonlisäveroa koskevien tavanomaisten sääntöjen soveltaminen muodostaisi tässä tapauksessa suhteettoman hallinnollisen rasitteen sekä verovelvollisille että veroviranomaisille.Edellä mainitun päätöksen nojalla Tanska ja Ruotsi saavat soveltaa erityissäännöksiä, joilla pyritään siihen, että arvonlisäveron vähennykset ja palautukset käsittelisi yksi ainoa maa. Säännöt ovat seuraavat:- Verovelvollinen, joka on sijoittautunut joko Tanskan kuningaskuntaan tai Ruotsin kuningaskuntaan, voi vähentää veroilmoituksessaan käyttömaksun arvonlisäveron kokonaisuudessaan, mukaan luettuna arvonlisäveron, joka koskee sen jäsenvaltion alueella, johon verovelvollinen ei ole sijoittautunut, sijaitsevan väylän käyttöä.- Verovelvollisen, joka ei ole sijoittautunut kumpaankaan edellä mainittuun jäsenvaltioon, on otettava yhteyttä ainoastaan Ruotsin viranomaisiin arvonlisäveronpalautusta varten kahdeksannen tai kolmannentoista arvonlisäverodirektiivin mukaista menettelyä noudattaen.Luvan voimassaolo päättyy 31. joulukuuta 2002, mutta tämän yksinkertaistamistoimenpiteen soveltamisen perusteena olevat tosiseikat ja oikeudelliset seikat eivät ole muuttuneet vaan pätevät edelleen.On syytä muistaa, että jos arvonlisäveron vähennysoikeutta koskeva direktiiviehdotus, jonka komissio esitti neuvostolle 17. kesäkuuta 1998 [3], hyväksytään, suunnitellut erityistoimenpiteet menettävät merkityksensä kaikkien yhteisön alueelle sijoittautuneiden verovelvollisten osalta.[3]   EYVL C 219, 15.7.1998, s. 16.Näin ollen on syytä rajata luvan voimassaoloaika ja säätää, että lupa on voimassa siihen asti, kunnes kyseinen direktiivi tulee voimaan, ja enintään 31. joulukuuta 2006 asti, mikäli direktiivi ei ole tullut voimaan siihen mennessä.Ehdotus: Neuvoston päätös päätöksen 2000/91/EY soveltamisalan laajentamisesta luvan antamiseksi Tanskan kuningaskunnalle ja Ruotsin kuningaskunnalle soveltaa jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 17 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä(Ainoastaan tanskan- ja ruotsinkieliset tekstit ovat todistusvoimaiset)EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY [4], ja erityisesti sen 27 artiklan 1 kohdan,[4]   EYVL L 145, 13.6.1977, s. 1. Direktiiviä on viimeksi muutettu direktiivillä 2002/38/EY (EYVL L 128, 15.5.2002, s. 41).ottaa huomioon komission ehdotuksen [5]:[5]  EYVL C [...], [...], s. [...].sekä katsoo seuraavaa:(1) Tanskan ja Ruotsin viranomaiset pyysivät komission pääsihteeristön 25. heinäkuuta ja 28. lokakuuta 2002 vastaanottamilla kirjeillä lupaa jatkaa niille neuvoston päätöksellä 2000/91/EY [6] myönnetyn poikkeuksen soveltamista.[6]   EYVL L 28, 3.2.2000, s. 38.(2)  Muille jäsenvaltioille annettiin kyseisistä pyynnöistä tieto 6. marraskuuta 2002.(3) Erityistoimenpide koskee arvonlisäverojärjestelmää, jota sovelletaan kiinteän yhteyden (Juutinrauman väylän) käytössä Tanskan kuningaskunnan ja Ruotsin kuningaskunnan välillä, ja erityisesti väylän käyttömaksujen arvonlisäveron palautusta. Alueellista soveltamisalaa koskevien sääntöjen nojalla käyttömaksusta peritään arvonlisävero osittain Tanskan kuningaskunnassa ja osittain Ruotsin kuningaskunnassa.(4) Poiketen direktiivin 77/388/ETY 17 artiklan, sellaisena kuin se on muutettuna saman direktiivin 28 f artiklalla, mukaisista periaatteista, joiden mukaan verovelvollinen käyttää vähennys- tai palautusoikeuttaan siinä jäsenvaltiossa, jossa arvonlisävero on maksettu, Ruotsin ja Tanskan viranomaisille on annettu lupa soveltaa erityistoimenpidettä, jonka mukaan verovelvollisen olisi otettava yhteyttä ainoastaan yhden maan hallintoon kyseistä veronpalautusta varten.(5) Luvan voimassaolo päättyy 31 päivänä joulukuuta 2002, mutta tämän yksinkertaistamistoimenpiteen soveltamisen perusteena olevat tosiseikat ja oikeudelliset seikat eivät ole muuttuneet vaan pätevät edelleen.(6) Komissio esitti 17 päivänä kesäkuuta 1998 ehdotuksen neuvoston direktiiviksi arvonlisäveron vähennysoikeutta koskevan kuudennen direktiivin muuttamisesta [7], jonka hyväksymisen myötä suunnitellut erityistoimenpiteet menettäisivät merkityksensä useimmissa tarkoitetuissa tapauksissa eli kaikkien yhteisön alueelle sijoittautuneiden verovelvollisten osalta.[7]   EYVL C 219, 15.7.1998, s. 16.(7) Näin ollen on syytä jatkaa luvan voimassaoloa edellä mainitun direktiivin voimaantulopäivään asti, mutta kuitenkin niin, että luvan voimassaolo päättyy viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2006, mikäli direktiivi ei ole tullut voimaan siihen mennessä.(8) Poikkeava toimenpide ei vaikuta kielteisesti ALV:sta kertyviin yhteisöjen omiin varoihin,ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:1 artiklaKorvataan päätöksen 2000/91/EY 2 artiklassa ilmaisu "31 päivään joulukuuta 2002" ilmaisulla "31 päivään joulukuuta 2006".2 artiklaTämä päätös on osoitettu Tanskan kuningaskunnalle ja Ruotsin kuningaskunnalle.Tehty Brysselissä [...]Neuvoston puolestaPuheenjohtaja


               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 27.7.2017
            COM(2017) 402 final
            2017/0179(NLE)
            Ehdotus
            NEUVOSTON PÄÄTÖS
            lyhytaikaista oleskelua koskevasta viisumivapaudesta tehdyn Euroopan yhteisön ja Barbadosin välisen sopimuksen muuttamista koskevan Euroopan unionin ja Barbadosin välisen sopimuksen tekemisestä

               PERUSTELUT

               1.EHDOTUKSEN TAUSTA

               Kesäkuun 26 päivänä 2013 annetulla asetuksella (EU) N:o 610/2013
                  1
               , jäljempänä ’Schengenin rajasäännöstön muutos’, muutettiin Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehtyä yleissopimusta
                  2
                (Schengenin yleissopimus), asetusta (EY) N:o 562/2006
                  3
                (Schengenin rajasäännöstö) ja asetusta (EY) N:o 810/2009
                  4
                (viisumisäännöstö). Lisäksi siinä muun muassa määriteltiin uudelleen kolmansien maiden kansalaisiin Schengen-alueella sovellettavan lyhytaikaisen oleskelun käsite. Asetuksen mukaan 18. lokakuuta 2013 alkaen sellaisten kolmansien maiden kansalaisten, jotka aikovat matkustaa Schengen-alueelle lyhytaikaista oleskelua varten, riippumatta siitä, vaaditaanko heiltä viisumia vai ei, sallitun oleskelun enimmäiskestoksi määritellään ”90 päivää minkä tahansa 180 päivän jakson aikana”. Uusi määritelmä on tarkempi kuin aiempi, 18. lokakuuta 2013 asti voimassa ollut määritelmä (”kolme kuukautta minkä hyvänsä kuuden kuukauden jakson aikana ensimmäisestä maahantulosta”), koska nyt kesto määritetään kuukausien sijaan päivinä. Lisäksi määritelmästä on poistettu ilmaus ”ensimmäisestä maahantulosta”, joka aiheutti monia epävarmuustekijöitä ja kysymyksiä.

               Schengenin rajasäännöstön muutoksella on tehty kaikki tarvittavat muutokset EU:n viisumi- ja rajasäännöstöön eli Schengenin yleissopimukseen, Schengenin rajasäännöstöön, viisumisäännöstöön ja asetukseen (EY) N:o 539/2001
                  5
               . Lyhytaikaisen oleskelun käsite sisältyy kuitenkin myös Euroopan unionin tekemiin kansainvälisiin sopimuksiin. Antigua ja Barbudan
                  6
               , Bahaman
                  7
               , Barbadosin
                  8
               , Brasilian
                  9
               , Mauritiuksen
                  10
               , Saint Kitts ja Nevisin
                  11
                sekä Seychellien
                  12
                kanssa tehdyissä viisumivapaussopimuksissa viitataan edelleen vanhaan määritelmään (”kolmen kuukauden ajan ensimmäistä maan alueelle tulon päivää seuraavien kuuden kuukauden aikana”
                  13
               ) määriteltäessä viisumivapaan oleskelun kestoa.

               Komissio hyväksyi 16. heinäkuuta 2014 suosituksen neuvoston päätökseksi luvan antamisesta neuvottelujen aloittamiseen Euroopan unionin ja edellä mainittujen maiden välillä tehtyjen lyhytaikaista oleskelua koskevien viisumivapaussopimusten muuttamiseksi
                  14
               . Neuvosto hyväksyi päätöksen 9. lokakuuta 2014
                  15
               . Tarkoituksena oli ottaa näiden seitsemän maan kanssa tehdyissä sopimuksissa käyttöön uusi lyhytaikaisen oleskelun määritelmä, josta säädetään Schengenin rajasäännöstön muutoksessa. Lisäksi lyhytaikaisen oleskelun määritteleminen viisumivapaussopimuksissa päivinä eikä kuukausina on helpompi tarkistaa ja laskea sähköisesti ja/tai tietotekniikan avulla, joten se sopii paremmin käytettäväksi keskitetyissä rajavalvontajärjestelmissä, kuten ehdotetussa rajanylitystietojärjestelmässä (EES)
                  16
               .

               Neuvoston luvan saatuaan komissio aloitti neuvottelut kyseisten seitsemän maan (Antigua ja Barbuda, Bahama, Barbados, Brasilia, Mauritius, Saint Kitts ja Nevis ja Seychellit) kanssa tehtyjen viisumivapaussopimusten muuttamisesta.

               Neuvottelut Barbadosin kanssa saatiin menestyksekkäästi päätökseen, kun muutossopimus parafoitiin 8. helmikuuta 2017. Osapuolet ovat sopineet lyhytaikaisen oleskelun uuden määritelmän ottamisesta käyttöön EU:n ja Barbadosin välisen viisumivapaussopimuksen kaikissa osissa. Lisäksi sopimus sisältää muutoksia muutamiin teknisiin yksityiskohtiin (ks. jäljempänä), mutta näillä muutoksilla ei ole merkitystä matkustajan kannalta.

                  Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin erityistilanne otetaan huomioon sopimuksen johdanto-osassa.

               2.OIKEUSPERUSTA, TOISSIJAISUUSPERIAATE JA SUHTEELLISUUSPERIAATE

               •Oikeusperusta

               Molempien sopimuspuolten on hyväksyttävä sopimus omia menettelyjään noudattaen. Unionin osalta tämä edellyttää neuvoston päätöksiä sopimuksen allekirjoittamisesta ja tekemisestä.

               Tämä ehdotus esitetään neuvostolle, jotta se antaisi valtuutuksen Euroopan yhteisön ja Barbadosin välillä tehdyn lyhytaikaista oleskelua koskevan viisumivapaussopimuksen muuttamisesta tehtävän sopimuksen tekemiseen.

               Kun käyttöön otetaan lyhytaikaisen oleskelun uusi, Schengenin rajasäännöstön muutoksen mukainen määritelmä, jonka perusteella lyhytaikaisen oleskelun käsitteen tulkinta on selkeää, sopimuksella varmistetaan oikeudellinen johdonmukaisuus sekä jäsenvaltioiden välinen yhdenmukaisuus.

               Ehdotuksen oikeusperustana on Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 77 artiklan 2 kohdan a alakohta yhdessä sen 218 artiklan kanssa.

               Niiden neljän valtion osalta, jotka osallistuvat Schengenin säännöstön ja yhteisen viisumipolitiikan täytäntöönpanoon, unionilla ei ole toimivaltaa muuttaa viisumivapaussopimuksia, jotka sitovat kyseisiä valtioita. Jotta voidaan varmistaa yhdenmukainen lähestymistapa Schengen-alueella sallitun oleskelun kestoa koskeviin säännöksiin ja niiden yhdenmukainen täytäntöönpano, sopimukseen sisällytetään yhteinen julistus, jossa todetaan, että toisaalta Barbadosin ja toisaalta Islannin, Liechtensteinin, Norjan ja Sveitsin on suotavaa muuttaa voimassa olevia kahdenvälisiä viisumivapaussopimuksiaan vastaavasti.

               Oheinen ehdotus on oikeudellinen väline sopimuksen tekemistä varten. Neuvosto päättää asiasta määräenemmistöllä sen jälkeen, kun neuvoston puheenjohtajana toimivan jäsenvaltion nimeämä henkilö on allekirjoittanut sopimuksen unionin puolesta ja Euroopan parlamentti on antanut SEUT-sopimuksen 218 artiklan 6 kohdan toisen alakohdan a alakohdan mukaisesti hyväksyntänsä.

               •Toissijaisuusperiaate (jaetun toimivallan osalta)

               Jos yksi kansainvälisen sopimuksen sopimuspuolista on Euroopan unioni, jäsenvaltiot eivät voi itse panna mitään tällaisen sopimuksen muutosta täytäntöön. Viisumivapaussopimuksen Barbadosin kanssa on tehnyt Euroopan unioni. Siksi tarvitaan unionin tason toimia.

               Lisäksi jos jäsenvaltiot tekisivät viisumivapaussopimuksia, se vaikuttaisi unionin säännöstöön viisumien alalla (SEUT-sopimuksen 3 artiklan 2 kohta).

               •Suhteellisuusperiaate

               Tässä ehdotuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen asetetun tavoitteen saavuttamiseksi eli Barbadosin ja unionin välisen voimassa olevan viisumivapaussopimuksen muuttamiseksi.

               3.TALOUSARVIOVAIKUTUKSET

               Ehdotus ei aiheuta lisäkustannuksia EU:n talousarvioon.

               4. JÄLKIARVIOINTIEN, SIDOSRYHMIEN KUULEMISTEN JA VAIKUTUSTENARVIOINTIEN TULOKSET

               •Sidosryhmien kuuleminen

               Neuvosto antoi 9. lokakuuta 2014 neuvotteluohjeet, joissa valtuutettiin komissio aloittamaan neuvottelut Barbadosin kanssa osapuolten välisen viisumivapaussopimuksen muuttamiseksi. Jäsenvaltioille tiedotettiin neuvottelujen etenemisestä viisumityöryhmän kokouksissa.

               5.LISÄTIEDOT

               •Neuvottelujen tulos

                  Komissio katsoo, että neuvoston neuvotteluohjeissa asettamat tavoitteet on saavutettu ja että unioni voi hyväksyä sopimusluonnoksen.

                  Sopimuksen lopullinen sisältö on tiivistetysti seuraava:

                  a. Oleskelun kesto

                  Sopimuksessa määrätään Euroopan unionin ja Barbadosin kansalaisten mahdollisuudesta matkustaa viisumivapaasti toisen sopimuspuolen alueelle enintään 90 päiväksi minkä tahansa 180 päivän jakson aikana (toisin kuin aiemmin enintään kolmen kuukauden ajaksi ensimmäistä maan alueelle tulon päivää seuraavien kuuden kuukauden aikana). Uutta määritelmää sovelletaan Euroopan unionin ja Barbadosin välisen lyhytaikaista oleskelua koskevan viisumivapaussopimuksen kaikissa osissa.

                  b. Loppumääräys – sopimuksen soveltamisen keskeyttäminen (8 artiklan 4 kohta)

               Sopimuksessa muutetaan 8 artiklan 4 kohdan viimeistä virkettä seuraavasti: ”Kun keskeyttämiseen johtaneet syyt lakkaavat olemasta voimassa, soveltamisen keskeyttäneen sopimuspuolen on ilmoitettava tästä välittömästi toiselle sopimuspuolelle ja jatkettava sopimuksen soveltamista.” Kun tekstiin lisätään sanat ”ja jatkettava sopimuksen soveltamista”, muutetussa sopimuksessa selvennetään, että viisumivapauden keskeyttäminen lopetetaan tosiasiallisesti, jos keskeyttämiseen johtaneet syyt lakkaavat olemasta voimassa. Tältä osin muutoksella saatetaan Barbadosin kanssa tehdyn viisumivapaussopimuksen sanamuoto yhdenmukaiseksi unionin vuosina 2015 ja 2016 allekirjoittamien kaikkien muiden viisumivapaussopimusten kanssa. Viisumityöryhmää kuultiin tästä muutoksesta 14. kesäkuuta 2016, eikä yksikään jäsenvaltio esittänyt vastalauseita.

                  c. Sanan yhteisö korvaaminen sanalla unioni

                  Lissabonin sopimuksen tultua voimaan 1. joulukuuta 2009 ainoastaan Euroopan unioni on oikeushenkilö. Nimitys ”Euroopan yhteisö” sisältyy kuitenkin edelleen kansainvälisiin sopimuksiin, jotka ovat tulleet voimaan ennen Lissabonin sopimusta, kuten Euroopan yhteisön ja Barbadosin välinen lyhytaikaista oleskelua koskeva viisumivapaussopimus. Näin ollen muutossopimuksella korvataan ilmaisu yhteisö ilmaisulla unioni koko viisumivapaussopimuksessa.

                  d. Yhteiset julistukset

                  Sopimukseen on liitetty kaksi yhteistä julistusta, jotka koskevat

                  – sitä, miten 90 päivän ajanjakso minkä tahansa 180 päivän jakson aikana olisi määriteltävä; ja

                  – Islantia, Norjaa, Sveitsiä ja Liechtensteinia.

                  e. Voimaantulo

                  Sopimus tulee voimaan sitä päivää seuraavan kuudennen kuukauden ensimmäisenä päivänä, jona sopimuspuolet ovat ilmoittaneet toisilleen ratifiointimenettelyjen päätökseen saattamisesta. Jotta voidaan taata oikeusvarmuus ja jotta matkustajat ymmärtävät määräykset ja noudattavat niitä, tarvitaan riittävän pitkä siirtymäaika. Kuuden kuukauden määräaika sopimuksen ratifioinnin päätökseen saattamisen jälkeen mahdollistaa sen, että matkustajat voivat saattaa loppuun lyhytaikaiset oleskelut, jotka lasketaan vielä kokonaan vanhan määritelmän mukaisesti, ennen kuin uusi lyhytaikaisen oleskelun määritelmä ja sen takautuvasti tarkasteltava 180 päivän viitejakso tulee voimaan.

                  Muutossopimus ei vaikuta mihinkään muihin Euroopan yhteisön ja Barbadosin välisen voimassa olevan lyhytaikaista oleskelua koskevan viisumivapaussopimuksen määräyksiin, ei myöskään sopimuksen alueelliseen soveltamisalaan.

               6.PÄÄTELMÄT

               Edellä esitetyn perusteella komissio ehdottaa, että neuvosto Euroopan parlamentin hyväksynnän saatuaan hyväksyy Euroopan yhteisön ja Barbadosin välisen lyhytaikaista oleskelua koskevan viisumivapaussopimuksen muuttamista koskevan Euroopan unionin ja Barbadosin välisen sopimuksen.

               2017/0179 (NLE)

               Ehdotus

               NEUVOSTON PÄÄTÖS

               lyhytaikaista oleskelua koskevasta viisumivapaudesta tehdyn Euroopan yhteisön ja Barbadosin välisen sopimuksen muuttamista koskevan Euroopan unionin ja Barbadosin välisen sopimuksen tekemisestä

               EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

               ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 77 artiklan 2 kohdan a alakohdan yhdessä sen 218 artiklan 6 kohdan toisen alakohdan a alakohdan v alakohdan kanssa,

               ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

               ottaa huomioon Euroopan parlamentin hyväksynnän
                  17
               ,

               sekä katsoo seuraavaa:

               (1)Neuvosto teki 30 päivänä marraskuuta 2009 tehdyllä päätöksellä Euroopan yhteisön ja Barbadosin välisen lyhytaikaista oleskelua koskevan viisumivapaussopimuksen. Sopimuksessa määrätään Euroopan unionin ja Barbadosin kansalaisten mahdollisuudesta matkustaa viisumivapaasti toisen sopimuspuolen alueelle ”enintään kolmeksi kuukaudeksi kuuden kuukauden aikana”.

               (2)Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 610/2013
                  18
                tehtiin horisontaalisia muutoksia unionin viisumi- ja rajasäännöstöön ja määriteltiin lyhytaikainen oleskelu siten, että se on enintään 90 päivää minkä tahansa 180 päivän jakson aikana.

               (3)Tämä uusi määritelmä olisi sisällytettävä unionin ja Barbadosin väliseen lyhytaikaista oleskelua koskevaan viisumivapaussopimukseen, jotta lyhytaikaista oleskelua koskeva unionin järjestelmä voidaan saattaa täysin yhdenmukaiseksi.

               (4)Komissio on neuvotellut unionin puolesta Barbadosin kanssa sopimuksen Euroopan yhteisön ja Barbadosin välisen lyhytaikaista oleskelua koskevan viisumivapaussopimuksen muuttamisesta, jäljempänä ’sopimus’.

               (5)Sopimus on allekirjoitettu neuvoston päätöksen (EU) 2017/[…] mukaisesti.

               (6)Tällä päätöksellä kehitetään niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, joihin Yhdistynyt kuningaskunta ei osallistu neuvoston päätöksen 2000/365/EY
                  19
                mukaisesti. Yhdistynyt kuningaskunta ei sen vuoksi osallistu tämän päätöksen hyväksymiseen, päätös ei sido Yhdistynyttä kuningaskuntaa eikä sitä sovelleta Yhdistyneeseen kuningaskuntaan.

               (7)Tällä päätöksellä kehitetään niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, joihin Irlanti ei osallistu neuvoston päätöksen 2002/192/EY
                  20
                mukaisesti. Irlanti ei sen vuoksi osallistu tämän päätöksen hyväksymiseen, päätös ei sido Irlantia eikä sitä sovelleta Irlantiin.

               (8)Sopimus olisi sen vuoksi hyväksyttävä,

               ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               1 artikla

               Hyväksytään lyhytaikaista oleskelua koskevasta viisumivapaudesta tehdyn Euroopan yhteisön ja Barbadosin välisen sopimuksen muuttamista koskeva Euroopan unionin ja Barbadosin välinen sopimus, jäljempänä ’sopimus’, unionin puolesta.

               Sopimuksen teksti on liitetty tähän päätökseen.

               2 artikla

               Neuvoston puheenjohtaja tekee unionin puolesta sopimuksen 2 artiklassa määrätyn ilmoituksen
                  21
               .

               3 artikla

               Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se hyväksytään.

               Tehty Brysselissä

                     Neuvoston puolesta

                     Puheenjohtaja

                     (1)
                  EUVL L 182, 29.6.2013, s. 1.

                     (2)
                  EYVL L 239, 22.9.2000, s. 19.

                     (3)
                  EUVL L 105, 13.4.2006, s. 1.

                     (4)
                  EUVL L 243, 15.9.2009, s. 1.

                     (5)
                  EYVL L 81, 21.3.2001, s. 1.

                     (6)
                  EUVL L 169, 30.6.2009, s. 1.

                     (7)
                  EUVL L 169, 30.6.2009, s. 23.

                     (8)
                  EUVL L 169, 30.6.2009, s. 9.

                     (9)
                  Brasilian kanssa EU on tehnyt kaksi sopimusta. Toinen koskee tavallisen passin haltijoita (EUVL L 255, 21.9.2012, s. 4) ja toinen diplomaatti-, virka- tai virkamatkapassin haltijoita (EUVL L 66, 12.3.2011, s. 2).

                     (10)
                  EUVL L 169, 30.6.2009, s. 16.

                     (11)
                  EUVL L 169, 30.6.2009, s. 37.

                     (12)
                  EUVL L 169, 30.6.2009, s. 30.

                     (13)
                  Ks. sopimusten artiklat ”Tarkoitus” ja ”Oleskelun kesto”.

                     (14)
                  COM(2014) 468 final.

                     (15)
                  Neuvoston 9 päivänä lokakuuta 2014 antama päätös, joka koskee luvan antamista komissiolle aloittaa neuvottelut Euroopan unionin/yhteisön sekä Antigua ja Barbudan, Bahaman liittovaltion, Barbadosin, Brasilian liittotasavallan, Mauritiuksen tasavallan, Saint Kittsin ja Nevisin federaation ja Seychellien tasavallan kanssa tehtyjen lyhytaikaista oleskelua koskevien viisumivapaussopimusten muuttamiseksi.

                     (16)
                  COM(2016)194 final.

                     (17)
                  Hyväksynnän antamispäivä: [...]

                     (18)
                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 610/2013, annettu 26 päivänä kesäkuuta 2013, henkilöiden liikkumista rajojen yli koskevasta yhteisön säännöstöstä (Schengenin rajasäännöstö) annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 562/2006, Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen, neuvoston asetusten (EY) N:o 1683/95 ja (EY) N:o 539/2001 sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusten (EY) N:o 767/2008 ja (EY) N:o 810/2009 muuttamisesta (EUVL L 182, 29.6.2013, s. 1).

                     (19)
                  Neuvoston päätös 2000/365/EY, tehty 29 päivänä toukokuuta 2000, Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan pyynnöstä saada osallistua joihinkin Schengenin säännöstön määräyksiin (EYVL L 131, 1.6.2000, s. 43).

                     (20)
                  Neuvoston päätös 2002/192/EY, tehty 28 päivänä helmikuuta 2002, Irlannin pyynnöstä saada osallistua joihinkin Schengenin säännöstön määräyksiin (EYVL L 64, 7.3.2002, s. 20).

                     (21)
                  Neuvoston pääsihteeristö julkaisee sopimuksen voimaantulopäivän Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

    ---documentbreak---

               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 27.7.2017
            COM(2017) 402 final
            LIITE
            asiakirjaan
            Ehdotus neuvoston päätökseksi
            lyhytaikaista oleskelua koskevasta viisumivapaudesta tehdyn Euroopan yhteisön ja Barbadosin välisen sopimuksen muuttamista koskevan Euroopan unionin ja Barbadosin välisen sopimuksen tekemisestä

               LIITE

               asiakirjaan

               Ehdotus neuvoston päätökseksi

               lyhytaikaista oleskelua koskevasta viisumivapaudesta tehdyn Euroopan yhteisön ja Barbadosin välisen sopimuksen muuttamista koskevan Euroopan unionin ja Barbadosin välisen sopimuksen tekemisestä

               Euroopan unionin ja Barbadosin välinen

               SOPIMUS

               lyhytaikaista oleskelua koskevasta viisumivapaudesta tehdyn Euroopan yhteisön ja Barbadosin välisen sopimuksen muuttamisesta

               EUROOPAN UNIONI

               sekä

               BARBADOS,

               jäljempänä yhdessä ’sopimuspuolet’, jotka

               OTTAVAT HUOMIOON Euroopan yhteisön ja Barbadosin välisen sopimuksen lyhytaikaista oleskelua koskevasta viisumivapaudesta, jäljempänä ’sopimus’, joka tuli voimaan 1 päivänä maaliskuuta 2010,

               VAHVISTAVAT ihmisten välisten yhteyksien helpottamisen tärkeyden,

               PANEVAT MERKILLE, että sopimuspuolten kansalaiset ovat tyytyväisiä sopimuksen toimintaan,

               OTTAVAT HUOMIOON, että sopimukseen sisältyvä lyhytaikaisen oleskelun määritelmä (”kolmen kuukauden ajan ensimmäistä maan alueelle tulon päivää seuraavien kuuden kuukauden aikana”) ei ole riittävän täsmällinen ja että erityisesti ilmaus ”ensimmäistä maan alueelle tulon päivää” voi aiheuttaa epäselvyyksiä ja kysymyksiä,

               PITÄVÄT MIELESSÄ, että 26 päivänä kesäkuuta 2013 annetulla asetuksella (EU) N:o 610/2013 tehtiin horisontaalisia muutoksia EU:n sisäiseen viisumi- ja rajasäännöstöön ja määriteltiin lyhytaikainen oleskelu seuraavasti: ”90 päivää minkä tahansa 180 päivän jakson aikana”,

               OTTAVAT HUOMIOON, että rajanylitystietojärjestelmä, jota Euroopan unioni on perustamassa, edellyttää, että käytössä on yhtenäinen ja selkeä lyhytaikaisen oleskelun määritelmä, jota sovelletaan kaikkiin kolmansien maiden kansalaisiin,

               HALUAVAT varmistaa, että matkailijat pääsevät kulkemaan sujuvasti sopimuspuolten rajanylityspaikkojen kautta,

               VAHVISTAVAT, että sopimus kattaa kaikkien Euroopan unionin jäsenvaltioiden paitsi Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin kansalaiset,

               OTTAVAT HUOMIOON Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyt pöytäkirjat Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemasta vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen osalta sekä osaksi Euroopan unionia sisällytetystä Schengenin säännöstöstä ja vahvistavat, että tämän sopimuksen määräyksiä ei sovelleta Yhdistyneeseen kuningaskuntaan eikä Irlantiin,

               OVAT SOPINEET SEURAAVAA:

               1 artikla

               Muutetaan sopimus tämän artiklan määräysten mukaisesti:

               (1)Korvataan sopimuksen nimessä ja 3 artiklan 5 kohdassa sana ”yhteisön” sanalla ”unionin”, 6 artiklan 1 kohdassa sana ”yhteisön” sanalla ”unionin” ja sana ”yhteisöä” sanalla ”unionia” ja 8 artiklan 7 kohdassa sana ”yhteisö” sanalla ”unioni”.

               (2)Korvataan 1 artiklassa ilmaus ”kolmeksi kuukaudeksi kuuden kuukauden aikana” ilmauksella ”90 päiväksi minkä tahansa 180 päivän jakson aikana”.

               (3)Korvataan 4 artiklan 1 kohta seuraavasti:

               ”Euroopan unionin kansalaiset voivat oleskella Barbadosin alueella enintään 90 päivää minkä tahansa 180 päivän jakson aikana.”

               (4)Korvataan 4 artiklan 2 kohta seuraavasti:

               ”Barbadosin kansalaiset voivat oleskella Schengenin säännöstöä täysimääräisesti soveltavien jäsenvaltioiden alueella enintään 90 päivää minkä tahansa 180 päivän jakson aikana. Tämä aika lasketaan ottamatta huomioon mahdollista oleskelua sellaisessa jäsenvaltiossa, joka ei vielä sovella Schengenin säännöstöä täysimääräisesti.

               Barbadosin kansalaiset voivat oleskella enintään 90 päivää minkä tahansa 180 päivän jakson aikana kunkin sellaisen jäsenvaltion alueella, joka ei vielä sovella Schengenin säännöstöä täysimääräisesti, riippumatta Schengenin säännöstöä täysimääräisesti soveltavien jäsenvaltioiden alueella oleskelun lasketusta kestosta.”

               (5)Korvataan 4 artiklan 3 kohdassa ilmaisu ”kolmen kuukauden” ilmaisulla ”90 päivän” ja sana ”yhteisön” sanalla ”unionin”.

               (6)Korvataan 8 artiklan 4 kohdan viimeinen virke seuraavasti:

               ”Kun keskeyttämiseen johtaneet syyt lakkaavat olemasta voimassa, soveltamisen keskeyttäneen sopimuspuolen on ilmoitettava tästä välittömästi toiselle sopimuspuolelle ja jatkettava sopimuksen soveltamista.”

               2 artikla

               Sopimuspuolet ratifioivat tai hyväksyvät tämän sopimuksen omia menettelyjään noudattaen, ja tämä sopimus tulee voimaan sitä päivää seuraavan kuudennen kuukauden ensimmäisenä päivänä, jona sopimuspuolet ovat ilmoittaneet toisilleen saattaneensa päätökseen edellä tarkoitetut menettelyt.

               Tehty […]ssa […] päivänä […]kuuta vuonna kaksituhattaseitsemäntoista kahtena kappaleena bulgarian, englannin, espanjan, hollannin, italian, kreikan, kroaatin, latvian, liettuan, maltan, portugalin, puolan, ranskan, romanian, ruotsin, saksan, slovakin, sloveenin, suomen, tanskan, tšekin, unkarin ja viron kielellä, ja jokainen teksti on yhtä todistusvoimainen.

               Euroopan unionin puolesta

               Barbadosin puolesta

               YHTEINEN JULISTUS ISLANNISTA, NORJASTA, SVEITSISTÄ JA LIECHTENSTEINISTA

               On suotavaa, että toisaalta Norjan, Islannin, Sveitsin ja Liechtensteinin viranomaiset ja toisaalta Barbadosin viranomaiset muuttavat viipymättä voimassa olevia kahdenvälisiä lyhytaikaista oleskelua koskevia viisumivapaussopimuksia tämän sopimuksen määräysten mukaisesti.

               Yhteinen julistus siitä, miten olisi määriteltävä 90 päivän jakso minkä tahansa 180 päivän jakson aikana

               Sopimuspuolet sopivat, että sopimuksen 4 artiklassa vahvistetulla enintään 90 päivän jaksolla minkä tahansa 180 päivän jakson aikana tarkoitetaan joko yhtäjaksoista vierailua tai useita peräkkäisiä vierailuja, joiden yhteenlaskettu kesto ei ylitä 90 päivää minkä tahansa 180 päivän jakson aikana.

               Käsite ”minkä tahansa 180 päivän jakson aikana” tarkoittaa sitä, että olisi sovellettava ”liikkuvaa” 180 päivän viitejaksoa, jolloin oleskelun jokaisena päivänä tarkastellaan viimeisintä 180 päivän ajanjaksoa sen todentamiseksi, täyttyykö 90 päivän ehto minkä tahansa 180 päivän jaksolla edelleen. Tämä tarkoittaa muun muassa sitä, että ilman keskeytystä jatkunut 90 päivän poissaolo antaa mahdollisuuden uuteen enintään 90 päivän oleskeluun.

               ________