title: Ehdotus neuvoston päätökseksi tiettyjä pysähdyspaikkoja koskevista vähimmäisvaatimuksista

text:
            EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO
                                            Bryssel, 13.12.1996
                                            KOM(96) 708 lopull
                                 Ehdotus
                    NEUVOSTON PÄÄTÖKSEKSI
    tiettyjä pysähdyspaikkoja koskevista vähimmäisvaatimuksista
                                 Ehdotus
                    NEUVOSTON PÄÄTÖKSEKSI
direktiivin 91/628/ETY reittisuunnitelmaa koskevan liitteen muuttamisesta
                          (Komission esittämä)
 ---pagebreak---  ---pagebreak---                                          PERUSTELUT
 Eläinten suojelemista kuljetuksen aikana koskevat yhteisön säännöt sisältyvät eläinten
suojelemisesta kuljetuksen aikana annettuun neuvoston direktiiviin 91/628/ETY(1).
 Neuvoston on 13 artiklan 2 kohdan mukaisesti vahvistettava ennen 30 päivää kesäkuuta 1996
yhteisön perusteet, jotka pysähdyspaikkojen on täytettävä vastaanottojärjestelmän, ruokinnan,
juottamisen, lastauksen, lastin purkamisen ja tarvittaessa tietyntyyppisten eläinten majoituksen
sekä huomioon otettuihin pysähdyspaikkoihin sovellettavien terveyttä koskevien vaatimusten
osalta. Myöhemmin on tarpeen muuttaa direktiivin 91/628/ETY liitteessä olevassa VIII luvussa
vahvistettua reittisuunnitelmaa. Muutoksella voidaan vahvistaa tehokkaasti pysähdyspaikkoja
koskevia sääntöjä.
 Eläinten kuljetus (karjasuojina käytettyjä pysähdyspaikkoja koskevat vaatimukset mukaan
lukien) kuuluu yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan. Ehdotetut neuvoston päätökset, jotka ovat
eläinten suojelemisesta kuljetuksen aikana annetun perusdirektiivin soveltamisesta koskevia
sääntöjä, ovat yksinkertaisin keino halutun tavoitteen saavuttamiseksi.
Eläinlääkintäalan tiedekomitea on suositellut             näille    pysähdyspaikoille    tiettyjä
vähimmäisvaatimuksia, jotka on otettu huomioon.
(1) EYVL N:o L 340, 11.12.1991, s. 17. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
    direktiivillä 95/29/EY (EYVL N:o L 148, 30.6.1995, s. 52)
 ---pagebreak---                                                 Ehdotus:
                                        NEUVOSTON PÄÄTÖS
                                             tehty
                    tiettyjä pysähdyspaikkoja koskevista vähimmäisvaatimuksista
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon eläinten suojelemisesta kuljetuksen aikana 19 päivänä marraskuuta 1991
annetun neuvoston direktiivin 91/628/ETY(1), ja erityisesti sen 13 artiklan 2 kohdan ja sen 14
artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen(2),
sekä katsoo, että
neuvoston direktiivissä 91/628/ETY säädetään tiettyjen kuljetettavien eläintyyppien hyvinvoinnin
suojelemiseksi edelleen vaatimuksista, jotka koskevat matkan enimmäiskestoa, jonka jälkeen
eläimet puretaan lastista, ruokitaan, juotetaan ja niiden annetaan levätä vähintään 24 tuntia
ennen kuin ne matkustavat eteenpäin,
tällaiset pakolliset pysähdykset eläinten pitkissä kuljetuksissa tapahtuvat pysähdyspaikoissa,
on    tarpeen      laatia   perusteet, joita   sovelletaan koko Euroopan    unionissa  ja  jotka
pysähdyspaikkojen on täytettävä niiden kautta kulkevien eläinten parhaiden mahdollisten
hyvinvointiedellytysten varmistamiseksi ja joidenkin satunnaisten eläinten terveyteen liittyvien
kysymysten huomioon ottamiseksi,
pysähdyspaikkojen toiminnan ja niiden läpi kulkevien ajoneuvojen ja eläinten valvonnan
helpottamiseksi on tarpeen säätää rekisterien pitämisestä ja tiettyjen muiden hallinnollisten
kysymysten järjestämisestä,
(1) EYVL N:o L 340, 11.12.1991, s. 17. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
     direktiivillä 95/29/EY (EYVL N:o L 148, 30.6.1996, s. 52)
(2) E Y V L N : o C                                A
 ---pagebreak--- on tarpeen laatia ensimmäisessä vaiheessa säännöt pysähdyspaikoille, joissa majoitetaan
kotieläiminä pidettäviä kavioeläimiä sekä kotieläiminä pidettäviä nautoja, lampaita, vuohia ja
sikoja, ja
eläinlääkintäalan tiedekomitea on suositellut pysähdyspaikoille tiettyjä vähimmäisvaatimuksia,
jotka on otettu huomioon,
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
                                               1 artikla
 1. Tätä päätöstä sovelletaan ainoastaan niihin pysähdyspaikkoihin Euroopan yhteisössä,
    joissa majoitetaan kotieläiminä pidettäviä kavioeläimiä ja kotieläiminä pidettäviä nautoja,
    lampaita, vuohia ja sikoja.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen pysähdyspaikkojen on oltava tämän päätöksen liitteessä
    esitettyjen vähimmäisvaatimusten mukaisia.
                                               2 artikla
 1. Pysähdyspaikkojen on oltava sen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen hyväksymiä,
    jonka alueella ne sijaitsevat.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille joka vuosi 1 päivään
    tammikuuta mennessä 1 päivästä tammikuuta 1998 alkaen luettelo hyväksytyistä
     pysähdyspaikoista niiden alueella, jokaisen pysähdyspaikan hyväksyntänumero ja riittävät
    tiedot niistä eläinlajeista tai -luokista, joita kullakin pysähdyspaikalla on lupa majoittaa.
    Jäsenvaltioiden on ilmoitettava viipymättä yksityiskohtaiset tiedot kaikista tällaiseen
     luetteloon tehtävistä lisäyksistä, muutoksista, lykkäyksistä tai poistoista.
 3. Jos pysähdyspaikka ei ole tämän päätöksen vaatimusten mukainen, jäsenvaltio, jossa se
     sijaitsee,  toteuttaa   kaikki tarvittavat    toimenpiteet  kaikkien  todettujen puutteiden
     korjaamiseksi, ja tähän voi kuulua erityisesti kyseisen pysähdyspaikan hyväksynnän
     lykkääminen tai peruuttaminen.
 ---pagebreak---                                                 3 artikla
1. Pysähdyspaikasta vastuussa olevan henkilön on varmistettava, että direktiivin 91/628/ETY
    liitteessä VIII tarkoitettu reittisuunnitelman 2 osa täytetään, allekirjoitetaan ja leimataan
   jokaisen pysähdyspaikan kautta kulkevan eläinlähetyksen osalta.
2. Pysähdyspaikasta vastuussa olevan henkilön on rekisteröitävä liitteen mukaisesti kaikkien
   pysähdyspaikan kautta kulkevien eläinlähetysten erityispiirteet.
3. Toimivaltaisen viranomaisen tekemää tarkastusta varten kustakin pysähdyspaikasta
   vastuussa olevan henkilön on varmistettava, että 2 kohdassa tarkoitettuja rekistereitä
   pidetään tiloissa toimivaltaisen viranomaisen vahvistaman ajan, jonka on oltava vähintään
   kaksi vuotta. Pysähdyspaikasta vastuussa olevan henkilön on varmistettava, että
   toimivaltainen viranomainen saa rekisterit pyynnöstä käyttöönsä.
4. Reittisuunnitelma palautetaan ajoneuvon kuljettajalle tai muulle lähetyksen mukana
   matkustavalle eläinten kuljettajan edustajalle viipymättä sen jälkeen, kun toimivaltaisen
   viranomaisen valtuuttama eläinlääkäri on ilmoittanut reittisuunnitelmassa, että eläimet
   soveltuvat jatkamaan ehdotettua matkaa.
5. Eläinten saavuttua niiden määräpaikkaan ajoneuvon kuljettaja tai muu eläinten kuljettajan
   edustaja täyttää mahdollisimman            pian reittisuunnitelman    II ja III osassa olevan
   määräpaikkaa koskevan sarakkeen. Eläinten kuljettajan on palautettava täydennetty
   reittisuunnitelma 15 päivän kuluessa sen paikan toimivaltaiselle viranomaiselle, josta
   kuljetus alkoi. Jäsenvaltioiden on ryhdyttävä kaikkiin tarvittaviin toimiin sen varmistamiseksi,
   että kuljettajat noudattavat järjestelmällisesti tätä vaatimusta.
6. Direktiivin 91/628/ETY 17 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti laaditaan Animo-
   järjestelmän välityksellä tapahtuvaa tietojenvaihtoa koskevat säännöt, pysähdyspaikat
   huomioon ottaen.
                                               4 artikla
Tätä päätöstä sovelletaan 1 päivästä huhtikuuta 1997.
 ---pagebreak---                                           5 artikla
Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä                                   Neuvoston puolesta
                                                    Puheenjohtaja
 ---pagebreak---                                              LIITE
               PYSÄHDYSPAIKKOJA KOSKEVAT VÄHIMMÄISVAATIMUKSET
Pysähdyspaikkojen on oltava seuraavien vaatimusten mukaisia:
A. Tautien valvonta
   1.   Pysähdyspaikoissa on noudatettava täydellisesti kaikkea yhteisön eläinten pitoon ja
        liikkuvuuteen liittyvää lainsäädäntöä.
   2.  Jokaisella pysähdyspaikalla on oltava sopivat varusteet kaikkien rakennusten,
       välineiden, tilojen ja ajoneuvojen puhdistamiseen ja desinfioimiseen.
        Kaikki pysähdyspaikkojen rakentamisessa ja toiminnassa käytetyt materiaalit on
       voitava puhdistaa ja desinfioida asianmukaisesti.
   3.   Pysähdyspaikasta vastaavan henkilön on hankittava puhtaita saappaita/jalkineita ja
       suojavaatteita, jotka on varattava yksinomaan niiden henkilöiden käyttöön, jotka tulevat
        pysähdyspaikkaan.
   4.  Ainoastaan ne eläimet, joiden terveydentila on todistetusti samanlainen, voivat olla
        pysähdyspaikassa yhtä aikaa, ellei pysähdyspaikka ole rakennettu siten, että se
        mahdollistaa niiden eläinten, joiden terveydentilaa ei ole todistettu samalla tavalla,
       täydellisen erottamisen toisistaan.
   5.   Kuivikkeet on poistettava, kun eläinlähetys siirretään pois aitauksesta ja
       asianmukaisen puhdistuksen ja desinfioinnin jälkeen korvattava puhtailla kuivikkeilla,
       kun aitaukseen tulee uusi eläinlähetys.
   6.  Jokaisen eläinlähetyksen lähdön jälkeen ja ennen uuden lähetyksen saapumista ne
       osat pysähdyspaikasta, joihin kyseinen lähetys sijoitetaan, tai jonka kautta eläimet ovat
        kulkeneet tai tulevat kulkemaan, on puhdistettava ja desinfioitava.
   7.   Pysähdyspaikat on tyhjennettävä eläimistä kokonaan 24 tunniksi vähintään kerran
       viikossa, ja desinfioitava ennen uuden lähetyksen saapumista. Tiloissa on pidettävä
        rekisteriä tästä menettelystä ja sitä on säilytettävä vähintään kaksi vuotta.
B. Rakentaminen ja tilat
   1.  Jokaisessa pysähdyspaikassa on oltava riittävät varusteet ja tilat eläinten lastaamiseen
        ajoneuvoon ja tällaisen lastin purkamiseen. Erityisesti tällaisissa varusteissa ja tiloissa
        lattioiden on oltava liukumista estävät ja tarvittaessa varustettu suojakaiteilla. Sillat,
        luiskat ja käytävät on varustettava reunoilla, kaiteilla tai muilla esteillä eläinten
        putoamisen välttämiseksi. Tulo- ja poistumisluiskien kaltevuuden on oltava
        mahdollisimman vähäinen. Kulkuväylät on rakennettava siten, että ne aiheuttavat
        mahdollisimman pienen loukkaantumisen vaaran eläimille. Erityistä huolellisuutta on
        noudatettava sen varmistamiseksi, että mitään havaittavaa aukkoa tai askelmaa ei
        synny ajoneuvon oven ja luiskan tai luiskan ja lastinpurkupaikan lattian väliin, niin
        etteivät eläimet joudu hyppäämään tai etteivät ne liukastu tai kompuroi.
 ---pagebreak---        Heinäkuusta 1999 alkaen kaikissa pysähdyspaikoissa on oltava riittävä määrä pysyviä
       luiskia, jotka on rakennettava ja joita on käytettävä siten, ettei eläinten tarvitse kävellä
       ylös- tai alaspäin yli 20 asteen kulmassa lastauksen tai lastin purkamisen aikana.
       Tämän päivämäärän jälkeen yli 20 asteen kulman synnyttäviä luiskia tai kuorma-autoja
       ei missään tapauksessa saa käyttää kyseisessä pysähdyspaikassa.
   2.  Eläinsuojissa, joita käytetään eläinten majoittamiseen pysähdyspaikoissa, kaikki tallit,
       karsinat ja aitaukset mukaan lukien, on oltava:
       -   lattiat, jotka minimoivat liukastumisen vaaran eivätkä aiheuta loukkaantumisia
           eläimille, jotka ovat niiden kanssa kosketuksissa,
       -   katto ja riittävä sivusuoja eläinten suojelemiseksi epäsuotuisien             sääolojen
           vaikutuksilta,
       -   riittävät tilat, jotka pidetään hyvässä työskentelykunnossa ja jotka on helppo
           puhdistaa ja desinfioida eläinten pitämiseksi, tarkastamiseksi, tarvittaessa
           tutkimiseksi, ruokkimiseksi ja juottamiseksi ja ruokien varastoimiseksi, ja joissa on
           majoitettavien eläinten lajiin ja määrään nähden riittävä tilavuus, tuuletus ja
           viemärit,
       -   riittävä luonnollinen valaistus tai keinovalaistus, jonka avulla kaikki eläimet voidaan
           tarkastaa milloin hyvänsä. Riittävä varavalaistusjärjestelmä on oltava tarvittaessa
           käytettävissä,
       -    mahdollisuus tarvittaessa kytkeä eläimet. Tällaisen kytkemisen on tapahduttava
           tavalla, joka ei aiheuta kipua tai tarpeetonta kärsimystä eläimille ja kytkettyjen
           eläinten on voitava syödä, juoda tai asettua makuulle vaivatta,
       -    riittävä määrä kuivikkeita. Tällaiset kuivikkeet on pantava jokaiseen aitaukseen
           jokaisen lajin tai eläinluokan tarpeiden mukaisesti,
       -    sellainen rakenne ja järjestelyt, että eläimet eivät joudu kosketuksiin terävien tai
           vaarallisten esineiden tai sellaisten vahingoittuneiden pintojen kanssa, jotka voisivat
           aiheuttaa niille vammoja.
   3.   Pysähdyspaikoissa on oltava sopivat tilat sellaisten eläinten erilliseen majoitukseen,
       jotka ovat sairaita, loukkaantuneita tai tarvitsevat erityistä huomiota.
   4.   Pysähdyspaikoissa on oltava riittävät tilat kaikille henkilöille, jotka asioivat tiloissa,
        mukaan lukien pukuhuoneet, WC:t, pesualtaat, suihkut ja välineet saappaiden ja
        muiden suojavaatteiden puhdistukseen ja desinfioimiseen.
   5.   Pysähdyspaikoissa on oltava riittävät järjestelyt jätteiden ja kuolleiden eläinten
        käsittelyyn.
C. Toiminta
   1.   Pysähdyspaikkoja saa käyttää ainoastaan kauttakulkumatkalla olevien eläinten
        vastaanottamiseen, ruokkimiseen, juottamiseen, lepuuttamiseen, hoitoon ja matkaan
        lähettämiseen.
 ---pagebreak--- 2.   Pysähdyspaikasta vastuussa olevan henkilön on toteutettava tarvittavat toimet sen
     varmistamiseksi, että kaikkia pysähdyspaikassa olevia eläimiä käsitteleviä henkilöitä
     valvotaan riittävästi koko ajan.
3.   Jokaisen pysähdyspaikan on oltava virkaeläinlääkärin valvonnan alaisena ja siellä on
     oltava riittävästi asianmukaisesti koulutettua henkilökuntaa käsittelemään ja hoitamaan
     majoitettavia eläimiä.
    Virkaeläinlääkärin on tehtävä vierailukäyntejä pysähdyspaikkaan säännöllisin väliajoin
    ja joka tapauksessa vähintään kerran viikossa varmistaakseen, että eläinten
     käsittelymenettelyjä ja muita tämän päätöksen vaatimuksia täysin noudatetaan.
    Jäsenvaltioiden on varmistettava, että pysähdyspaikan henkilökunta saa joko yrityksen
    sisäistä tai ammatillisen koulutuselimen järjestämää erityiskoulutusta tai että sillä on
    vastaava käytännön kokemus, joka pätevöittää sen käsittelemään ja hoitamaan eläimiä
    asianmukaisella tavalla.
4.   Eläimet on purettava kuormasta viipymättä saapumisen jälkeen. Jos viivettä ei voida
    välttää, eläimet on suojattava äärimmäisiltä ilmasto-olosuhteilta ja niille on järjestettävä
    asianmukainen tuuletus.
5.   Eläimiä ei saa lastauksen ja lastin purkamisen aikana pelotella, kiihottaa eikä kohdella
    huonosti, ja on huolehdittava siitä, etteivät eläimet kaadu. On kiellettyä nostaa tai
    vetää eläimiä päästä, sarvista, korvista, jaloista, hännästä tai turkista tai käsitellä niitä
    siten, että niille aiheutuu tarpeetonta kärsimystä tai tuskaa. Eläimet on tarpeen
    mukaan kuljetettava yksitellen.
6.  Eläimiä on liikuteltava varovasti. Liikuteltavien kulkuväylien pitää olla siten järjestettyjä,
    että eläinten laumavaistoa käytetään hyväksi. Eläinten ohjaamiseen tarkoitettuja
    välineitä on käytettävä pelkästään tähän tarkoitukseen. Laitteita, joista eläimelle
    annetaan sähköisku, olisi vältettävä niin pitkälle kuin mahdollista ja niitä saa joka
    tapauksessa käyttää ainoastaan täysikasvuisten nautojen ja sikojen ajamiseen silloin,
    kun ne kieltäytyvät liikkumasta, ja edellyttäen, että käsittely ei kestä kahta sekuntia
    kauempaa, se toistuu riittävän harvaan ja eläimillä on tilaa siirtyä eteenpäin. Iskuja
    saa antaa ainoastaan takapään lihaksiin.
7.  Eläimiä on kiellettyä lyödä tai painaa erityisen herkistä ruumiinosista. Erityisesti ei pidä
    murskata, vääntää tai katkaista eläinten häntää tai tarttua niitä silmistä. Lyönnit ja
    potkut ovat kiellettyjä.
8.  Pysähdyspaikoissa eläimiä käsittelevillä henkilöillä ei saa olla hallussaan keppejä tai
    patukoita tai muita työkaluja, joissa on terävä kärki tai sellaiset ulottuvuudet tai paino
    tai sellainen valmistusmateriaali, että ne voisivat eläimen ruumiiseen käytettäessä
    aiheuttaa vammoja tai tarpeetonta kärsimystä.
9.  Jos saapuvat eläimet ovat olleet korkeissa lämpötiloissa kostealla säällä, ne on
    jäähdytettävä jollakin sopivalla tavalla niin pian kuin mahdollista.
10. Jollei näiden sääntöjen muista vaatimuksista muuta johdu, pysähdyspaikoissa
    oleskelevat eläimet olisi pidettävä samoissa ryhmissä joissa ne tulivat, jos ryhmien
    sekoittaminen aiheuttaisi todennäköisesti tappelua ja hyökkäävyyttä.
 ---pagebreak---     11. Eläinten ruokkiminen ja juottaminen olisi tehtävä siten, että varmistetaan, että kaikki
        pysähdyspaikassa majoitettavat eläimet saavat riittävästi puhdasta vettä ja riittävät ja
        asianmukaiset ruoka-aineet niiden ruumiillisten tarpeiden tyydyttämiseksi oleskelun
        aikana ja ottaen huomioon matkan keston seuraavaan ruokintapaikkaan.
        Pysähdyspaikat voivat ottaa vastaan erityisiä ruoka-aineita tarvitsevia eläimiä, kuten
        nuoria vasikoita, jotka tarvitsevat nestemäistä ravintoa, ainoastaan silloin, kun siellä
        on asianmukaiset varusteet ja henkilökunta tällaisten eläinten erityistarpeiden
        tyydyttämiseksi.
    12. Kaikki tarpeelliset eläinlääkinnälliset hätätoimenpiteet pysähdyspaikoissa oleville
        eläimille on toteutettava kuljettajan kustannuksella.
    13. Pysähdyspaikoista vastuussa olevien henkilöiden on tarpeen vaatiessa järjestettävä
        sellaisten loukkaantuneiden tai sairaiden eläinten hätäteurastus, joiden tilaa ei voida
        parantaa eläinlääketieteellisellä hoidolla, eläinten suojelusta teurastus- tai
        lopettamishetkellä annetun direktiivin 93/119/EY(3) säännösten mukaisesti.
    14. Kirjallista rekisteriä vammoista, sairauksista tai muista hyvinvointiin liittyvistä
        ongelmista, joita on todettu tarkastuksissa tai eläinlääketieteellisissä tutkimuksissa, on
        säilytettävä pysähdyspaikassa toimivaltaisen viranomaisen suorittamaa tarkastusta
        varten vähintään 2 vuotta.
    15. Pysähdyspaikan henkilökuntaan kuuluva toimivaltainen jäsen tarkastaa eläinten
        kunnon ja tilan niiden saapuessa pysähdyspaikkaan, vähintään kerran jokaisen 12
        tunnin aikana niiden oleskellessa pysähdyspaikassa ja juuri ennen niiden lähtöä.
        Tämän henkilön on viipymättä toteutettava asianmukaiset toimet silloin, kun eläimen
        epäillään tai todetaan olevan vahingoittunut tai sairas, tai sitä pidetään
        soveltumattomana kuljetettavaksi edelleen.
    16. Toimivaltaisen viranomaisen suorittamaa tarkastusta varten pysähdyspaikan
        toimijoiden on säilytettävä seuraavat kirjoitetut tai tietokonepohjaiset rekisterit
        vähintään kaksi vuotta:
        i)    saapumispäivä ja -aika sekä yksityiskohtaiset tiedot eläinten saapumisesta
              pysähdyspaikkaan, mukaan lukien viittaukset reittisuunnitelmiin ja jokaiseen
              lähetykseen liittyvät eläinten terveystodistuksen (todistusten) numero(t);
        ii)   lastin purkamisen lopettamispäivä ja -aika ja eläinten uudelleenlastauksen
             alkamispäivä ja -aika;
        iii)  päivä ja aika, jolloin eläimille annetaan vettä ja erityisesti, onko sen määrä
              rajoitettu vai rajoittamaton;
        iv)   päivä ja aika, jolloin eläimille annetaan ruokaa, näiden ruoka-aineiden
             yksityiskohdat ja kokonaismäärä, joka sallitaan kullekin eläinerälle;
        v)   yksityiskohtaiset tiedot niistä eläimistä, jotka todetaan pysähdyspaikalla kuolleiksi
             tai jotka kuolevat siellä oleskelunsa aikana;
(3) EYVL N:o L 340, 31.12.1993, s. 21
 ---pagebreak--- vi)   yksityiskohtaiset tiedot niistä eläimistä, jotka todetaan vakavasti loukkaantuneiksi
      lastin purkamispaikassa tai joiden katsotaan olevan soveltumattomia
      matkustamaan eteenpäin;
vii) mitkä tahansa       tarvittavat  huomiot, jotka koskevat eläinten terveyttä tai
      hyvinvointia;
viii) kuljetustoimijoiden ja kuljettajien nimet ja osoitteet ja erityisiä lähetyksiä
      pysähdyspaikkoihin ja niistä pois kuljettavien ajoneuvojen rekisterinumerot;
ix)   pysähdyspaikan palveluja käyttäville kuljettajille osoitetut laskut.
 ---pagebreak---                                              Ehdotus:
                                     NEUVOSTON PÄÄTÖS
                                           tehty
            direktiivin 91/628/ETY reittisuunnitelmaa koskevan liitteen muuttamisesta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon eläinten suojelemisesta kuljetuksen aikana annetun neuvoston direktiivin
91/628/ETY(4), ja erityisesti sen 14 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen(5),
sekä katsoo, että
neuvosto on tehnyt tiettyjä pysähdyspaikkoja koskevista vähimmäisvaatimuksista päätöksen
96/..../EY(6), ja
pysähdyspaikkoja koskevien sääntöjen tehokkaan täytäntöönpanon helpottamiseksi on
tarpeen muuttaa direktiivin 91/628/ETY liitteessä säädettyä reittisuunnitelmaa,
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
                                              1 artikla
Korvataan direktiivin 91/628/ETY liitteessä oleva VIII luku tämän päätöksen liitteellä.
                                              2 artikla
Tätä päätöstä sovelletaan 1 päivästä huhtikuuta 1997.
(4) EYVL N:o L 340, 11.12.1991, s. 17. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
    direktiivillä 95/29/EY (EYVL N:o L 148, 30.6.1996, s. 52)
 5
( ) EYVL N:o C
(6) EYVL N:o L
                                                 19
 ---pagebreak---                                           3 artikla
Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä,                                  Neuvoston puolesta
                                                    Puheenjohtaja
                                               11
 ---pagebreak---                                                        LIITE
                                                     VIII luku
                                                Reittisuunnitelma
                                                       I osa
 KULJETTAJA                                                  KULJETUSVÄLINEEN TYYPPI
 (NIMI, OSOITE, TOIMINIMI)
                                                             REKISTERI- TAI TUNNISTEKILVEN NRO
 KULJETTAJAN ALLEKIRJOITUS                                                                            (1)
                                                       O)
 ELÄINLAJI:                                                  REITTI:
 MÄÄRÄ:
 LÄHTÖPAIKKA:                                                KULJETUKSEN ARVIOITU KESTO:
 SAAPUMISPAIKKA JA VALTIO:                                                                            (1)
TERVEYSTODISTUKSEN/TODISTUSTEN TAI                                                 LEIMA
 SAATEASIAKIRJAN NRO
                                                       (2)   LÄHTÖPAIKAN                  POISTUMISPAIK
                                                             ELÄINLÄÄKÄRIN                AN TAI
                                                                                (2) SOVITUN
                                                                                RAJANYLITYSP
                                                                                AIKAN
                                                                                TOIMIVALTAISE
                                                                                N
                                                                                VIRANOMAISEN
                                                                                (4)
LÄHTÖPÄIVÄ JA -AIKA:                                         SIIRROSTA KULJETUKSEN AIKANA
                                                             VASTAAVAN HENKILÖN NIMI
PYSÄHDYS- TAI SIIRTOPAIKAT:                                                                           (3)
   PAIKKA JA OSOITE                PÄIVÄ JA AIKA             PYSÄHDYKSEN KESTO                 SYY
a)
b)
c)
d)
e)
f)
(1) Kuljettaja täyttää ennen matkaa.                        Saapumispäivä ja -aika
(2) Asianomainen eläinlääkäri täyttää.
(3) Kuljettaja tayttaa matK£m aikana.
(4) Poistumispaikan tai so\ritun rajanylityspaikan          Kuljetuksesta matkan aikana vastaavan
    toimivaltainen viranomslinen täyttää.                   henkilön allekirjoitus
                                                        12
 ---pagebreak---                                             Il osa
Matkan aikana annettavat pysähdyspaikkojen käyttöä ja määräpaikkaan saapumista koskevat tiedot
(täydennetään ainoastaan Euroopan unionin alueella tehtyjen matkoien tai matkan osien osalta)
                1.                2.           3.                 4.                         5.
  Matkan aikana käytettäviä  Lastin      Uudelleen    Eläinten hyvinvointia tai Toimivaltaisen
  pysähdyspaikkoja ja        purka-      lastaus      muita asioita koskevat    viranomaisen
  määräpaikkaa koskevat      minen       aloitettu    huomautukset (katso       valtuuttaman
  yksityiskohtaiset tiedot   suoritettu               huomautus 1)              eläinlääkärin leima ja
                                                                                allekirjoitus (katso
                                                                                huomautus 2)
  Pysähdyspaikka 1           Päivä       Päivä
  Nimi
  Osoite
  Hyväksyntänumero
  Puhelinnumero
  Telekopionumero            Aika        Aika
  Pysähdyspaikka 2           Päivä
  Nimi
  Osoite
  Hyväksyntänumero
  Puhelinnumero
  Telekopionumero            Aika
  Pysähdyspaikka 3           Päivä
  Nimi
  Osoite
  Hyväksyntänumero
  Puhelinnumero
  Telekopionumero            Aika
  Määräpaikka                Päivä                                              Kuljettajan edustajan
                                                                                allekirjoitus/leima
  Nimi
  Osoite
  Hyväksyntänumero
  Puhelinnumero
  Telekopionumero
  Tarvittaessa EY:n
  hyväksyntänumero           Aika
                                                  13
 ---pagebreak--- Huomautus (1), 4 sarake  Kaikki asiaankuuluvat tiedot eläinten hyvinvoinnista ja selvitykset
                        kaikista ristiriidoista eläimiä tai pysähdyspaikkaan saapuvaa
                        ajoneuvoa koskevan kuvauksen ja reittisuunnitelmaan sisältyvän
                        kuvauksen välillä olisi mainittava tässä. (Toimivaltaisen viranomaisen
                        valtuuttama eläinlääkäri tai muu eläinlääkäri tai pysähdyspaikoista
                        vastuussa oleva henkilö täyttää);
Huomautus (2), 5 sarake Toimivaltaisen viranomaisen valtuuttama eläinlääkäri täyttää tämän
                        sarakkeen ainoastaan, jos eläimet ovat levänneet, ne on ruokittu tai
                        juotettu Euroopan unionin voimassaolevan lainsäädännön mukaisesti
                        ja ne soveltuvat jatkamaan ehdotettua matkaa.
                                               14
 ---pagebreak---                                                    III osa
Kuljettaja tai hänen edustajansa täyttää ja allekirjoittaa(1) ja palauttaa                           (sen
paikan toimivaltainen viranomainen, josta matka alkoi tai jos matka alkoi kolmannessa valtiossa,
kuljettajalle liikenneluvan direktiivin 91/628/ETY mukaisiin tarkoituksiin myöntänyt jäsenvaltio).
Matka sujui kuten I osassa selvitettiin
seuraavat erot I osan suunnitelman ja tosiasiallisen matkan välillä johtuivat seuraavista syistä.
Päivä
Kuljettajan nimi
Allekirjoitus (1)
Allekirjoittaneen koko nimi ja asema ja kyseisen ajoneuvon rekisterinumero
      (1) Kuljettajan tai tämän asiakirjan allekirjoittavan henkilön on varmistettava annettujen tietojen
           paikkansapitävyys. Tämän noudattamatta jättämisellä voi olla vakavia oikeudellisia
           seurauksia.
                                                         15
 ---pagebreak---  ---pagebreak---                                                                ISSN 1024-4492
                                                     KOM(96) 708 lopullinen
                                                  ASIAKIRJAT
n                                                                          03
                                        Luettelonumero : CB-CO-96-718-FI-C
                                                          ISBN 92-78-13908-4
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto
L-2985 Luxemburg
                                               /ik


Avis juridique important

|

51999PC0647

Ehdotus: neuvoston päätös tehty AKT-EY-ministerineuvostossa vahvistettavasta erityisten rakennesopeutusvarojen lisäämistä koskevaa päätöstä koskevasta yhteisön kannasta  /* KOM/99/0647 lopull. */

Ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS tehty AKT-EY-ministerineuvostossa vahvistettavasta erityisten rakennesopeutusvarojen lisäämistä koskevaa päätöstä koskevasta yhteisön kannasta(komission esittämä) PERUSTELUTVuoden 1999 kesäkuussa Kölnissä pidetyssä G7-maiden huippukokouksessa ehdotettiin vuonna 1996 tehdyn voimakkaasti velkaantuneita köyhiä maita koskevan aloitteen (HIPC-aloite) laajentamista siten, että kyseisten maiden ulkomaanvelkataakkaa voitaisiin keventää enemmän ja nopeammin. Bretton Woodsin toimielinten vuosikokouksissa Washingtonissa vuoden 1999 syyskuussa nämä ehdotukset vahvistettiin ja tehtiin joukko kunnianhimoisia poliittisia päätöksiä, joissa luotiin läheinen yhteys köyhyyden torjuntastrategioiden, rakennesopeutusohjelmien ja velan vähentämistä koskevan aloitteen välille. Komissio antoi 26. lokakuuta 1999 tiedonannon, jonka tavoitteena oli vastata HIPC-aloitteen laajentamista koskeviin haasteisiin (KOM (1999) 518). 8. marraskuuta 1999 kokoontunut Ecofin-neuvosto ehdotti, että komissio aloittaa AKT-valtioiden kanssa neuvottelut yhteisön noin miljardin euron rahoitusosuuden perusteella. Neuvosto esitti, että kyseisellä miljardilla katettaisiin yhtäältä yhteisön osallistuminen niiden ensimmäisten AKT-maiden velkojana, joiden sallittiin osallistua aloitteeseen (jonka määräksi arvioitiin 320-380 miljoonaa), ja toisaalta sellainen yhteisön osuus Maailmanpankin hallinnoimasta aloitteeseen liittyvästä rahastosta, joka olisi sekä riittävä että vastaisi lainanantajien kulujen tasapuolista jakoa.AKT-maat esittivät näkemyksensä asiasta Accrassa 13. marraskuuta 1999 pidetyssä kehitysrahoitusyhteistyön AKT-ministerikomitean ja komission kokouksessa. Tällöin ne asettivat ehdotettua järjestelyä koskevan suostumuksensa nimenomaiseksi ehdoksi erityisten rakennesopeutusvarojen välittömän lisäämisen vähintään 250 miljoonalla eurolla.Muiden kuin AKT-maiden osalta yhteisön enintään 54 miljoonan euron rahoitusosuus kolmelle vuodelle rahoitettaisiin asianmukaisista budjettikohdista, ja siitä päätettäisiin erikseen tavanomaisten menettelyjen mukaisesti osana Aasiaa ja Latinalaista Amerikkaa koskevaa yhteisön kehitysyhteistyöpolitiikkaa.Tässä yhteydessä komissio ehdottaa neuvostolle yhteisön kannan määrittämistä AKT-EY -ministerineuvostossa seuraavien kahden päätösluonnoksen hyväksymiseksi, jotka koskevat:a) poikkeuksellista tukea voimakkaasti velkaantuneille AKT-maille jab) rakennesopeutusvarojen lisäämistä.Nämä luonnokset, jotka hyväksytään samanaikaisesti, on määrä hyväksyä AKT-EY -ministerineuvoston kokouksessa 8. joulukuuta. Ehdotus:NEUVOSTON PÄÄTÖStehty AKT-EY-ministerineuvostossa vahvistettavasta erityisten rakennesopeutusvarojen lisäämistä koskevaa päätöstä koskevasta yhteisön kannastaEUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 300 ja 310 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,sekä katsoo seuraavaa:(1) Neljännen AKT-EY-yleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna Mauritiuksessa 4 päivänä marraskuuta 1995 allekirjoitetulla sopimuksella, 30 artiklalla on perustettu ministerineuvosto, jolla on yleissopimuksessa määrätty päätösvalta.(2) AKT-EY-ministerineuvostossa olisi vahvistettava yhteisön kanta sen erityisten rakennesopeutusvarojen lisäämistä koskevan päätöksen tekemistä varten,ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:1 artiklaAKT-EY-ministerineuvostossa vahvistettava erityisten rakennesopeutusvarojen lisäämistä koskeva yhteisön kanta perustuu liitteenä olevaan luonnokseen ministerineuvoston päätökseksi.2 artiklaPäätösluonnokseen voidaan tehdä vähäisiä muutoksia ilman neuvoston uutta päätöstä.Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä, Neuvoston puolesta Puheenjohtaja LIITE Ehdotus:AKT-EY -ministerineuvoston PÄÄTÖS erityisten rakennesopeutusvarojen lisäämisestäAKT-EY -MINISTERINEUVOSTO, jokaottaa huomioon Loméssa tehdyn neljännen AKT-EY-yleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna Mauritiuksessa 4 päivänä marraskuuta 1995 allekirjoitetulla sopimuksella, ja erityisesti sen 282 artiklan 5 kohdan,sekä katsoo seuraavaa:(1) Euroopan unionin neuvosto teki 6 päivänä heinäkuuta 1998 päätöksen Euroopan yhteisön osallistumisesta voimakkaasti velkaantuneita köyhiä maita koskevaan aloitteeseen (HIPC). Neuvoston päätökseen sisältyi nimenomainen säännös yhteisön toiminnasta rahoittajana siten, että erityisistä rakennesopeutusvaroista myönnettävään perusavustukseen lisätään 15 prosentin lisä.(2) Vuoden 1999 kesäkuussa Kölnissä pitämässään huippukokouksessa G7-maat vaativat HIPC-aloitteen sosiaalisen ulottuvuuden kehittämistä edelleen.(3) Komissio antoi 26. lokakuuta 1999 yhteisön osallistumista HIPC-aloitteeseen koskevan tiedonannon KOM (1999) 518, jäljempänä 'tiedonanto', jossa se ehdotti erityisten rakennesopeutusvarojen lisäämistä merkittävästi yhteisön HIPC-aloitteeseen osallistumisen vuoksi.(4) Aloitteen piiriin 24 tulevan kuukauden aikana hyväksymiskelpoisten maiden suuren määrän vuoksi ei ole riittävästi liikkumavaraa kyseisten lisien maksamiseen erityisten rakennesopeutusvarojen määrärahojen siirroilla lisäämättä kyseisten määrärahojen kokonaismäärää.(5) Erityisten rakennesopeutusvarojen määrä ei myöskään riitä ennen seuraavan Euroopan kehitysrahaston (EKR) voimaantuloa kattamaan talousuudistuksia toteuttavien AKT-maiden tarpeita.(6) Kahdeksannen ja aikaisempien EKR:ien käyttämättömät, ohjelmiin käytettävissä olevat varat ovat käytettävissä, ja niitä voidaan käyttää tällaiseen toimintaan.(7) Accrassa 13 päivänä marraskuuta 1999 pidetyssä kehitysrahoitusyhteistyön AKT-ministerikomitean ja komission kokouksessa AKT-maat painottivat komission antaman tiedonannon tavoin erityisten rakennesopeutusvarojen lisäämisen tarvetta. Ne pyysivät erityisten rakennesopeutusvarojen välitöntä lisäämistä vähintään 250 miljoonalla eurolla.(8) Kyseisten EKR-varojen käyttöön ottaminen edellyttää AKT-EY -ministerineuvoston päätöstä,ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:1 artiklaKäytetään 250 miljoonaa euroa kahdeksannen ja aikaisempien EKR:ien käyttämättömistä, ohjelmiin käytettävissä olevista varoista kahdeksannen EKR:n rakennesopeutusvarojen lisäämiseen.2 artiklaEdellä 1 artiklassa tarkoitetut varat otetaan käyttöön Lomén yleissopimuksen mukaisesti toteutettua rahoitusyhteistyötä koskevia sääntöjä ja menettelyjä noudattaen. 3 artiklaKomissiota kehotetaan toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet tämän päätöksen täytäntöönpanemiseksi, joka tulee voimaan sinä päivänä, jona se tehdään.Tehty AKT-EY -ministerineuvoston puolesta Puheenjohtaja


				|

		52013PC0482

			Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖS jäsenvaltioiden valtuuttamisesta ratifioimaan asekauppasopimus Euroopan unionin edun vuoksi /* COM/2013/0482 final - 2013/0225 (NLE) */

			   	PERUSTELUT
1.           EHDOTUKSEN TAUSTA
1.1 Johdanto
Vuonna 2006 annetulla YK:n päätöslauselmalla
61/89 käynnistettiin prosessi tavanomaisten aseiden kansainvälisen kaupan
sääntelyä koskevan sopimuksen, jäljempänä ’asekauppasopimus’, tekemiseksi.
Tavoitteena oli tehdä oikeudellisesti sitova sopimus, jolla tavanomaisten
aseiden kansainvälisestä kaupasta tehdään entistä vastuullisempaa vahvistamalla
tuonnille, viennille ja siirroille yhteiset kansainvälisesti sovellettavat
tiukat normit.
Valmistelutyötä tehtiin intensiivisesti
vuosina 2007 ja 2009. Ensimmäinen asekauppasopimusta koskeva Yhdistyneiden
kansakuntien konferenssi pidettiin New Yorkissa 2.–27. heinäkuuta 2012. Vaikka konferenssissa ei päästy yksimielisyyteen,
sen yhteydessä laadittiin ensimmäinen sopimusluonnos.

Maaliskuussa 2013 pidetyssä viimeisimmässä
YK:n konferenssissa kyseistä sopimusluonnosta tarkistettiin, mutta kolme
valtiota hylkäsi jälleen puheenjohtajan ehdotuksen. Sopimus hyväksyttiin
lopulta määräenemmistöllä 2. huhtikuuta 2013. Valtaosa YK:n jäsenistä hyväksyi,
että sopimus avataan allekirjoittamista varten 3. kesäkuuta 2013.
1.2 EU:n
toimivalta
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn
sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 3 artiklan ulkoista toimivaltaa
koskevien määräysten mukaisesti asekauppasopimukseen sisältyy aloja, jotka
kuuluvat unionin yksinomaiseen toimivaltaan.
Asekauppasopimuksessa
on määräyksiä mm. toimenpiteistä (kuten vienti- tai tuontitarkastuksista),
jotka kuuluvat unionin yhteisen kauppapolitiikan soveltamisalaan. Tältä osin asekauppasopimus koskee sellaisia
unionin lainsäädännön aloja, joilla sääntelyn aste on jo edennyt pitkälle. Asekauppasopimuksella on merkitystä myös
sisämarkkinoihin liittyvän johdetun oikeuden säädösten kannalta. Tällaisia
säädöksiä ovat: a) yhteisön sisällä tapahtuvia puolustukseen liittyvien
tuotteiden siirtoja koskevien ehtojen yksinkertaistamisesta 6 päivänä
toukokuuta 2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi
2009/43/EY, b) aseiden hankinnan ja hallussapidon valvonnasta 18 päivänä kesäkuuta
1991 annettu neuvoston direktiivi 91/477/ETY ja c) kansainvälisen
järjestäytyneen rikollisuuden vastaista Yhdistyneiden kansakuntien
yleissopimusta täydentävän, ampuma-aseiden, niiden osien ja komponenttien sekä
ampumatarvikkeiden laittoman valmistuksen ja laittoman kaupan torjuntaa
koskevan lisäpöytäkirjan (YK:n ampuma-asepöytäkirja) 10 artiklan
täytäntöönpanosta ja ampuma-aseiden, niiden osien ja komponenttien sekä
ampumatarvikkeiden vientiluvasta ja tuonti- ja kauttakuljetusmenettelyistä 14
päivänä maaliskuuta 2012 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU)
N:o 258/2012.
Koska asekauppasopimukseen sisältyy EU:n
yksinomaiseen toimivaltaan kuuluvia asioita, jäsenvaltiot eivät voi
itsenäisesti päättää sopimuksen allekirjoittamisesta ja ratifioinnista. Ne
voivat allekirjoittaa sen ainoastaan unionin edun vuoksi ja vasta sen jälkeen,
kun neuvosto on antanut tähän valtuudet komission ehdotuksesta.
1.3
Asekauppasopimuksen yksityiskohdat ja soveltamisala
Asekauppasopimuksen tavoitteena on edistää
kansainvälistä ja alueellista rauhaa, turvallisuutta ja vakautta tavanomaisten
aseiden kansainvälisen kaupan sääntelyn ja laittoman asekaupan poistamisen
kautta. Asekauppasopimuksella otetaan käyttöön tavanomaisten aseiden siirtoja
koskevat normit. Lisäksi siinä vaaditaan sopimusvaltioita seuraamaan kaikkea
asevientiä varmistaakseen, ettei tavanomaisia aseita ja ammuksia käytetä
esimerkiksi ihmisoikeusloukkauksiin, terrorismiin tai humanitaarisen oikeuden
rikkomiseen.
Asekauppasopimuksessa on määräyksiä aseiden
siirtojen arvioinnista sekä toimenpiteistä, joilla estetään tavanomaisten
aseiden ohjautuminen tuonti- ja vientimaista laittomille markkinoille. Sillä
parannetaan myös asekaupan avoimuutta, koska siinä velvoitetaan pitämään kirjaa
asekaupasta ja raportoimaan siitä sihteeristölle ja muille sopimusvaltioille.
Asekauppasopimus kattaa seuraaviin luokkiin kuuluvat tavanomaiset aseet:
taistelupanssarivaunut, panssaroidut taisteluajoneuvot, suuren kaliiperin
tykistöjärjestelmät, taistelulentokoneet, rynnäkköhelikopterit, sotalaivat,
ohjukset ja ohjuksen laukaisulaitteet sekä pienaseet ja kevyet aseet.
Sopimuksen soveltamisalaan kuuluvat myös niihin liittyvät
ampumatarvikkeet/ammukset, osat ja komponentit.
1.4. Vaikutus
unionin säännöstöön
Asekauppasopimus voi vaikuttaa Euroopan
unionin antamien yhteisten sääntöjen soveltamisalaan tai muuttaa sitä. Sen
vuoksi neuvosto laati seuraavat neuvotteluohjeet, jotka ovat komission
valtuuttamisesta neuvottelemaan asekauppasopimus unionin yksinomaiseen
toimivaltaan kuuluvilla aloilla annetun neuvoston päätöksen .../2013
liitteessä:
(1)
Asekauppasopimuksessa ei saa olla määräyksiä, jotka
estävät jäsenvaltioita soveltamasta seuraavia säädöksiä:
(a)
neuvoston direktiivi 91/477/ETY, annettu 18 päivänä
kesäkuuta 1991, aseiden hankinnan ja hallussapidon valvonnasta, sellaisena kuin
se on muutettuna;
(b)
neuvoston direktiivi 93/15/ETY, annettu 5 päivänä
huhtikuuta 1993, siviilikäyttöön tarkoitettujen räjähdystarvikkeiden
markkinoille saattamista ja valvontaa koskevien säännösten yhdenmukaistamisesta,
sellaisena kuin se on muutettuna;
(c)
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi
2009/43/EY, annettu 6 päivänä toukokuuta 2009, yhteisön sisällä tapahtuvia
puolustukseen liittyvien tuotteiden siirtoja koskevien ehtojen
yksinkertaistamisesta, sellaisena kuin se on muutettuna.
(2)
Asekauppasopimuksessa ei saa olla määräyksiä,
joilla rajoitetaan tavaroiden, henkilöiden, palvelujen ja pääoman vapaata
liikkuvuutta unionin sisämarkkinoilla, jollei rajoitukselle ole erityisiä
SEUT-sopimuksen 36 artiklan, 45 artiklan 3 kohdan, 52 artiklan 1 kohdan, 65
artiklan tai 346 artiklan mukaisia perusteita.
(3)
Kaikkien sopimuksessa määrättyjen toimenpiteiden,
joilla rajoitetaan vientiä tai tuontia unionista/unioniin tai kuljetusta
unionin alueen kautta, on oltava kaikkien sovellettavien unionin säännösten
mukaisia, mukaan lukien erityisesti seuraavat säädökset:
(a)
neuvoston asetus (EY) N:o 260/2009, annettu 26
päivänä helmikuuta 2009, tuontiin sovellettavasta yhteisestä järjestelmästä;
(b)
neuvoston asetus (EY) N:o 1061/2009, annettu 19
päivänä lokakuuta 2009, yhteisen vientimenettelyn käyttöönotosta;
(c)
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o
258/2012, annettu 14 päivänä maaliskuuta 2012, kansainvälisen järjestäytyneen
rikollisuuden vastaista Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimusta täydentävän,
ampuma-aseiden, niiden osien ja komponenttien sekä ampumatarvikkeiden laittoman
valmistuksen ja laittoman kaupan torjuntaa koskevan lisäpöytäkirjan (YK:n
ampuma-asepöytäkirja) 10 artiklan täytäntöönpanosta ja ampuma-aseiden, niiden
osien ja komponenttien sekä ampumatarvikkeiden vientiluvasta ja tuonti- ja
kauttakuljetusmenettelyistä; ja
(d)
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi
2009/43/EY, annettu 6 päivänä toukokuuta 2009, yhteisön sisällä tapahtuvia
puolustukseen liittyvien tuotteiden siirtoja koskevien ehtojen
yksinkertaistamisesta, sellaisena kuin se on muutettuna.
Nämä Euroopan unionin säädökset ovat osa
unionin säännöstöä, minkä vuoksi on tärkeää, ettei asekauppasopimuksen
hyväksyminen aseta niitä kyseenalaiseksi. Koska sopimuksessa ei ole
RIO-lauseketta, on sisämarkkinalainsäädännön suojaaminen erityisen tärkeää.
Näistä kysymyksistä tehtiin yksityiskohtainen
analyysi neuvoston neuvotteluohjeiden mukaisesti. Analyysissa päädyttiin
siihen, että asekauppasopimuksen määräyksillä (6, 7, 9 ja 26 artikla)
varmistetaan se, että asekauppasopimus on unionin säännöstön mukainen. Joka
tapauksessa mahdolliset ristiriitaiset tapaukset voidaan käsitellä 26 artiklan
1 kohdan nojalla. Kyseisen artiklan mukaan sopimuksen täytäntöönpano ei rajoita
sopimuspuolten nykyisiin tai tuleviin kansainvälisiin sopimuksiin perustuvien
velvoitteiden noudattamista, jos nämä velvoitteet ovat johdonmukaiset
asekauppasopimuksen kanssa.
Euroopan unionista ei voi tulla
asekauppasopimuksen osapuolta, koska nykyisen sanamuodon mukaan vain valtiot
voivat liittyä siihen. Asekauppasopimusta on kuitenkin mahdollista muuttaa
myöhemmässä vaiheessa, joten Euroopan unioni voi vielä liittyä siihen, jos
kolme neljäsosaa sopimuspuolista puoltaa sitä äänestyksessä.
1.5 Sopimuksen
ratifioiminen
Euroopan unioni itse ei voi ratifioida
asekauppasopimusta. Koska asekauppasopimus kuitenkin kuuluu osittain unionin
yksinomaiseen toimivaltaan ja osittain jäsenvaltioiden toimivaltaan, unionin
toimielinten ja jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet
tehdäkseen yhteistyötä sopimuksen ratifioinnissa ja sopimuksesta johtuvien
sitoumusten täytäntöönpanon varmistamisessa.
Jäsenvaltioiden on määrä allekirjoittaa
asekauppasopimus 3. kesäkuuta 2013. Komissio asetti ensisijaiseksi tavoitteeksi
valmistella ja hyväksyä neuvoston päätös, jolla jäsenvaltiot valtuutetaan
allekirjoittamaan sopimus unionin yksinomaiseen toimivaltaan kuuluvien asioiden
osalta. Neuvosto hyväksyi kyseisen, komission ehdotukseen perustuvan päätöksen
27. toukokuuta 2013, mikä merkitsee sitä, että allekirjoittaessaan
asekauppasopimuksen jäsenvaltio voi ilmoittaa soveltavansa väliaikaisesti
asekauppasopimuksen 6 ja 7 artiklaa sopimuksen voimaantuloon saakka.
Mahdollisuus ilmoittaa väliaikaisesta soveltamisesta on voimassa
ratifiointivaiheessa niiden EU:n jäsenvaltioiden osalta, jotka eivät
ilmoittaneet väliaikaisesta soveltamisesta asekauppasopimuksen
allekirjoittamisen yhteydessä. Asekauppasopimuksen nopean täytäntöönpanon
edistämiseksi komissio antaa nyt ehdotuksen neuvoston päätökseksi, jolla
jäsenvaltiot valtuutetaan ratifioimaan sopimus unionin yksinomaiseen
toimivaltaan kuuluvien asioiden osalta. Päätökseen tarvitaan Euroopan
parlamentin suostumus, ennen kuin neuvosto voi sen hyväksyä.
1.6 Päätelmä
On
tärkeää pyrkiä sääntelemään tavanomaisten aseiden kansainvälistä kauppaa ja
edistää rauhan rakentamista ja humanitaarisia toimia.
Asekauppasopimuksessa on yhteiset oikeudellisesti sitovat normit
tavanomaisten aseiden tuonnille, viennille ja siirroille, minkä ansiosta
asekaupasta tehdään aiempaa vastuullisempaa ja avoimempaa. Euroopan
parlamentti, neuvosto ja komissio puoltavat kaikki tätä tavoitetta.
Asekauppasopimuksesta voi myös tulla kansainvälistä rauhaa ja maailmanlaajuista
turvallisuutta edistävä väline. Laiton tai
heikosti säännelty tavanomaisten aseiden kauppa maksaa ihmishenkiä, sillä
vuosittain yli 740 000 ihmistä kuolee aseellisen väkivallan uhrina. On näin ollen erittäin tärkeää, että
asekauppasopimus tulee nopeasti voimaan, ja siksi jäsenvaltioiden olisi
allekirjoitettava se mahdollisimman pian.
2.           KUULEMISTEN JA VAIKUTUSTENARVIOINTIEN
TULOKSET
Ei sovelleta.
3.           EHDOTUKSEN OIKEUDELLINEN SISÄLTÖ
1 artikla
Koska EU:sta ei voi tulla sopimuksen
osapuolta, tässä artiklassa valtuutetaan jäsenvaltiot ratifioimaan kyseinen
sopimus unionin yksinomaiseen toimivaltaan kuuluvien asioiden osalta.
2 artikla
Tämän päätöksen tarkoituksena on valtuuttaa
jäsenvaltiot sitoutumaan noudattamaan sopimusta unionin yksinomaiseen
toimivaltaan kuuluvien asioiden osalta, minkä vuoksi päätös on osoitettu
niille.
4.           VAIKUTUS TALOUSARVIOON
Ei ole.
2013/0225 (NLE)
Ehdotus
NEUVOSTON PÄÄTÖS
jäsenvaltioiden valtuuttamisesta ratifioimaan
asekauppasopimus Euroopan unionin edun vuoksi
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 114 artiklan ja 207 artiklan 3 kohdan
yhdessä sen 218 artiklan 6 kohdan a alakohdan v alakohdan kanssa,
ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
ottaa huomioon Euroopan parlamentin puoltavan
lausunnon[1],
sekä katsoo seuraavaa:
(1)       Neuvosto valtuutti 11 päivänä
maaliskuuta 2013 komission neuvottelemaan Yhdistyneiden kansakuntien
asekauppasopimuksen unionin yksinomaiseen toimivaltaan kuuluvilla aloilla.
(2)       Yhdistyneiden kansakuntien
yleiskokous hyväksyi asekauppasopimuksen tekstin[2]
2 päivänä huhtikuuta 2013. Yleiskokous pyysi lisäksi pääsihteeriä
sopimuksen tallettajana avaamaan sen 3 päivänä kesäkuuta 2013 tapahtuvaa
allekirjoittamista varten ja kehotti kaikkia valtioita harkitsemaan allekirjoittamista
ja sen jälkeen niiden asiaankuuluvia perustuslaillisia menettelyjä noudattaen
sopimuksen osapuoleksi liittymistä mahdollisimman pian.
(3)       Sopimuksen tavoitteena on
ottaa käyttöön mahdollisimman tiukat yhteiset kansainväliset normit tavanomaisten
aseiden kansainvälisen kaupan sääntelemiseksi tai sääntelyn parantamiseksi,
tavanomaisten aseiden laittoman kaupan estämiseksi ja poistamiseksi ja niiden
kulkeutumisen välttämiseksi. Jäsenvaltiot ilmoittivat olevansa tyytyväisiä
neuvottelujen tulokseen ja olevansa halukkaita allekirjoittamaan ja
ratifioimaan sopimuksen pikaisesti.
(4)       Muutamat sopimuksessa olevat
määräykset koskevat unionin yksinomaiseen toimivaltaan kuuluvia asioita, koska
ne kuuluvat yhteisen kauppapolitiikan soveltamisalaan tai vaikuttavat
tavanomaisten aseiden ja räjähteiden siirtoa koskeviin sisämarkkinasääntöihin.
(5)       Euroopan unioni ei voi
allekirjoittaa ja ratifioida sopimusta, sillä siihen voivat liittyä vain
valtiot.
(6)       Neuvosto hyväksyi 27 päivänä
toukokuuta 2013 komission ehdotukseen perustuvan päätöksen jäsenvaltioiden
valtuuttamisesta allekirjoittamaan asekauppasopimus Euroopan unionin edun
vuoksi.
(7)       Siksi neuvoston olisi
SEUT-sopimuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti valtuutettava jäsenvaltiot myös
ratifioimaan sopimus unionin yksinomaiseen toimivaltaan kuuluvilla aloilla
Euroopan unionin edun vuoksi,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Jäsenvaltiot valtuutetaan unionin edun vuoksi
ratifioimaan asekauppasopimus unionin yksinomaiseen toimivaltaan kuuluvien
asioiden osalta.
2 artikla
Tämä päätös on osoitettu kaikille
jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
[1]               EUVL C […], […], s. […].
[2]               A/CONF.217/2013/L.3.


Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52007SC0364

Luonnos ETA:n sekakomitean päätös yhteistyöstä muilla kuin neljän vapauden alaan kuuluvilla erityisalueilla tehdyn ETA sopimuksen pöytäkirjan 31 muuttamisesta - Luonnos yhteisön yhteiseksi kannaksi  /* SEK/2007/0364 lopull. */

	[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |Bryssel 23.3.2007SEK(2007) 364 lopullinenLuonnosETA:N SEKAKOMITEAN PÄÄTÖSyhteistyöstä muilla kuin neljän vapauden alaan kuuluvilla erityisalueilla tehdyn ETA-sopimuksen pöytäkirjan 31 muuttamisesta- Luonnos yhteisön yhteiseksi kannaksi - (komission esittämä)PERUSTELUT1. ETA-sopimuksen pöytäkirjaan 31 sisältyy erityismääräyksiä yhteisön ja ETA:n EFTA-valtioiden yhteistyöstä muilla kuin neljän vapauden alaan kuuluvilla erityisalueilla.2. Oheisen ETA:n sekakomitean päätösluonnoksen tarkoituksena on muuttaa pöytäkirjaa 31 tietopalvelujen alaa koskevan yhteistyön laajentamiseksi. Siinä annetaan puitteet yhteistyölle ja yksityiskohtaiset säännöt ETA:n EFTA-valtioiden osallistumiseksi yhteisön ohjelmiin ja toimiin tällä alalla 1 päivästä tammikuuta 2007 ottamalla seuraava päätös osaksi sopimusta:-  32006 D 1718: Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 1718/2006/EY, tehty 15 päivänä marraskuuta 2006, Euroopan audiovisuaalialan tukiohjelman täytäntöönpanosta (MEDIA 2007).3. ETA-sopimuksen soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2894/94 1 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaan neuvosto vahvistaa komission ehdotuksesta yhteisön kannan tällaisiin päätöksiin.4. ETA:n sekakomitean päätösluonnos esitetään neuvostolle, jonka hyväksyttyä sen komissio esittää yhteisön kannan ETA:n sekakomiteassa mahdollisimman pian.LuonnosETA:N SEKAKOMITEAN PÄÄTÖSyhteistyöstä muilla kuin neljän vapauden alaan kuuluvilla erityisalueilla tehdyn ETA-sopimuksen pöytäkirjan 31 muuttamisestaETA:N SEKAKOMITEA, jokaottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen tarkistamisesta tehdyllä pöytäkirjalla, jäljempänä ’sopimus’, ja erityisesti sen 86 ja 98 artiklan,sekä katsoo seuraavaa:1.  Sopimuksen pöytäkirja 31 muutettiin ... päivänä ...kuuta ... tehdyllä ETA:n sekakomitean päätöksellä N:o ...[1].2.  Sopimuksen sopimuspuolten yhteistyötä olisi laajennettava ottamalla Euroopan audiovisuaalialan tukiohjelman täytäntöönpanosta (MEDIA 2007) 15 päivänä marraskuuta 2006 tehty Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 1718/2006/EY[2] osaksi sopimusta.3.  Sen vuoksi sopimuksen pöytäkirja 31 olisi muutettava, jotta laajennettu yhteistyö voitaisiin aloittaa 1 päivästä tammikuuta 2007,ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:1 artiklaLisätään sopimuksen pöytäkirjassa 31 olevan 9 artiklan 4 kohtaan luetelmakohta seuraavasti:”- 32006 D 1718 : Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 1718/2006/EY, tehty 15 päivänä marraskuuta 2006, Euroopan audiovisuaalialan tukiohjelman täytäntöönpanosta (MEDIA 2007) (EUVL L 327, 24.11.2006, s. 12).”.2 artiklaTämä päätös tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun viimeinen sopimuksen 103 artiklan 1 kohdan mukainen ilmoitus on tehty ETA:n sekakomitealle*.Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2007.3 artiklaTämä päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisen lehden ETA-osastossa ja ETA-täydennysosassa.Tehty Brysselissä […] päivänä […] kuuta […].ETA:n sekakomitean puolestaPuheenjohtaja […]ETA:n sekakomitean sihteerit […] [1] EUVL L …[2] EUVL L 327, 24.11.2006, s. 12.* [Valtiosäännön asettamista vaatimuksista ei ole ilmoitettu.] [Valtiosäännön asettamat vaatimukset on ilmoitettu.]


				|

		52013PC0022

			Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖS luvan antamisesta Ranskalle soveltaa alennettuja verokantoja moottoripolttoaineena käytettävään bensiiniin ja dieselpolttoaineeseen direktiivin 2003/96/EY 19 artiklan mukaisesti /* COM/2013/022 final - 2013/0018 (NLE) */

			   	PERUSTELUT
1.           EHDOTUKSEN SISÄLTÖ
Energiatuotteiden ja sähkön verotusta
säännellään EU:ssa neuvoston direktiivillä 2003/96/EY[1] (jäljempänä
”energiaverodirektiivi” tai ”direktiivi”).
Direktiivin 19 artiklan 1 kohdan ja
erityisesti sen 5, 15 ja 17 artiklan säännösten nojalla neuvosto voi
yksimielisesti komission ehdotuksesta antaa jäsenvaltiolle luvan ottaa käyttöön
verotustasoa koskevia muita vapautuksia tai alennuksia erityisistä politiikkaan
liittyvistä syistä.
Tämän ehdotuksen tavoitteena on antaa Ranskalle
lupa jatkaa määrätyissä rajoissa eriytettyjen verokantojen soveltamista
lyijyttömään bensiiniin ja muuhun kuin ammattitarkoitukseen käytettävään
dieselpolttoaineeseen. Eriyttämisen tarkoituksena on ottaa huomioon tiettyjen
aiemmin keskushallinnon käyttämien erityistoimivaltuuksien hajauttaminen.
Pyyntö ja
sen yleinen tausta
Neuvoston täytäntöönpanopäätöksellä 2011/38/EU[2], jäljempänä ”päätös
2011/38/EU”, joka on jatkotoimi neuvoston päätökseen 2005/767/EY[3], jäljempänä ”päätös
2005/767/EY”, Ranskalle annettiin lupa soveltaa 31. joulukuuta 2012 saakka
alennettuja verokantoja lyijyttömään bensiiniin ja dieselpolttoaineeseen
alueellisella tasolla valtionhallinnon uudistuksen yhteydessä, johon sisältyi
tiettyjen, aiemmin keskushallinnon käyttämien toimivaltuuksien hajauttaminen.
Ranska käyttää nykyään edellä mainitun
päätöksen nojalla järjestelmää, joka antaa mahdollisuuden soveltaa Ranskan
hallinnollisilla alueilla alennettuja verokantoja lyijyttömään bensiiniin ja
muuhun kuin ammattitarkoitukseen käytettävään dieselpolttoaineeseen. Kyseinen
valmistevero on nimeltään Taxe Intérieure sur les Produits Pétroliers
(TIPP) eli öljytuotteista kannettava sisäinen vero.
Ranskan viranomaiset pyysivät 10. helmikuuta
2012 päivätyllä kirjeellä direktiivin 19 artiklan mukaisesti tämän järjestelmän
uudistamista samoin edellytyksin, mutta kuuden vuoden ajaksi ajanjaksoksi 1.
tammikuuta 2013 – 31. joulukuuta 2018. Ranskan viranomaiset toimittivat
lisätietoja ja selvennyksiä 24. toukokuuta 2012 ja 5. lokakuuta 2012.
Toimenpiteen
toiminta
Ranskan tullilaissa vahvistetaan
enimmäisverokannat lyijyttömälle bensiinille ja dieselpolttoaineelle.
Alueille annetaan mahdollisuus alentaa näitä
verokantoja määrällä, joka entiseen tapaan voi olla enintään 35,4 euroa 1 000
litralta lyijytöntä bensiiniä, E10-polttoaine mukaan luettuna, ja 23,0 euroa 1
000 litralta dieselpolttoainetta koko poikkeuksen voimassaolon ajan. Nämä
määrät ovat se enimmäistulomäärä 1 000 litraa kohti, joka tulee suoraan
alueille. Maakuntaliitot päättävät vuosittain veronhuojennuksen määrästä
äänestämällä, mikä on osoitus alueiden autonomiasta päätöksenteossa ja
kannustaa niitä kehittämään hallintonsa laatua, eikä tätä voida saavuttaa
siirtämällä varoja kansallisesta talousarviosta paikallisiin talousarvioihin.
Verokanta ei alennuksen jälkeen voi koskaan
olla alhaisempi kuin direktiivissä 2003/96/EY vahvistetut EU:n
vähimmäisverokannat, eikä alennuksia sovelleta ammattitarkoitukseen
käytettävään dieselpolttoaineeseen.
Asianomaisten
tuotteiden valvontaan ja liikkumiseen liittyvät toimenpiteet
Valmisteveron kantaminen dieselpolttoöljystä
ja lyijyttömästä bensiinistä sekä sen valvonta kuuluisi edelleen valtion
toimivaltaan riippumatta eri alueiden päättämistä alennuksista.
Tavarat liikkuisivat järjestelmässä, jossa
valmistevero on maksettu; polttoaineista kannettaisiin kulutukseen luovutuksen
yhteydessä valmistevero, jonka taso määräytyisi sen alueen mukaan, jonne ne
toimitetaan.
Tähän liittyvän petosriskin (kuljetusten
toimittaminen eri määräpaikkaan alueiden veroerojen hyödyntämiseksi)
torjumiseksi logistiikkaketjun seuranta varmistettaisiin siten, että
toimittajat selvittävät vastaanottajan tiedot etukäteen ja ilmoittavat ne
tulliviranomaisille. Riskianalyysin perusteella vastaanottajat olisi
luokiteltava kolmeen ryhmään: loppukäyttäjiin, joilla on suuri
säilytyskapasiteetti, huoltoasemiin ja verollisen polttoaineen jakelijoihin.
Maan sisäisten verollisen polttoaineen kuljetusten tapauksessa tulli voisi
tarkistaa tuotteen alkuperän ja määräalueen. Jos reiteissä todettaisiin
poikkeamia tai pitkille kuljetusajoille ei olisi perusteltuja selityksiä, tulli
voisi tarkistaa, onko kuljetus toimitettu muualle kuin alun perin ilmoitetulle
alueelle.
Ranskan
väitteet, jotka koskevat vaikutusta sisämarkkinoihin ja valtiontukinäkökohtia
Ranskan viranomaisten mukaan toimenpide ei
vaikuta sisämarkkinoiden toimivuuteen erityisesti siitä syystä, että
toimenpidettä sovelletaan ainoastaan muuhun kuin ammattitarkoitukseen
käytettäviin polttoaineisiin. Lisäksi muuhun kuin ammattitarkoitukseen käytettävän
polttoaineen vähittäishinta vaihtelisi enemmän jakeluverkkojen välisten
hintaerojen vuoksi kuin toimenpiteen johdosta. Ranskan viranomaisten mukaan
toimenpiteen soveltamisen aikana ei ole esitetty valituksia siitä, että
kyseisellä toimenpiteellä olisi ollut vääristäviä vaikutuksia.
Ammattikäyttöön tarkoitettu dieselpolttoöljy
jäisi toimenpiteen soveltamisalan ulkopuolelle, sillä Ranskan tai EU:n
maantiekuljetusyrityksiin, jotka täyttävät ammattikäyttöön tarkoitetun
dieselpolttoöljyn valmisteveron osittaisen palautuksen saamisen edellytykset,
sovellettaisiin samaa verokantaa riippumatta alueesta, josta ne ostavat
polttoaineensa. Suunnitellussa järjestelyssä sovellettaisiin edelleen nyt
voimassa olevaa palautusmenettelyä ja poistettaisiin täysin alueiden päättämien
verokantojen alennusten vaikutukset, kun ammattikäyttöön tarkoitetusta
dieselpolttoöljystä myönnettävän palautuksen määrä pienenisi vastaavasti.
Järjestely ei näin ollen vääristäisi kuljetusalan kilpailua eikä vaikuttaisi
EU:n sisäiseen kauppaan. Järjestelyssä ei Ranskan viranomaisten mukaan myöskään
olisi kyse valtiontuesta, koska maantiekuljetusyritysten käyttämään
ammattikäyttöön tarkoitettuun polttoaineeseen sovellettaisiin samaa
valmisteverokantaa riippumatta alueesta, jossa polttoaine on ostettu.
Ranskan
väitteet, jotka koskevat toimenpiteen voimassaoloaikaa
Järjestelyn keston osalta Ranska korostaa,
että poikkeus olisi uusittava kuuden vuoden ajaksi, jotta alueet voisivat
jatkaa harjoittamaansa politiikkaa tietyn ajan. Päätöksellä 2011/38/EU
vahvistettu kolmen vuoden jakso on osoittautunut erittäin lyhyeksi ja se oli
perusteltu ainoastaan toimenpiteen poikkeuksellisen luonteen vuoksi ja siksi,
että jäsenvaltiot pelkäsivät sen voivan vääristää kilpailua. Alun perin tämän
toimenpiteen oli määrä liittyä hallinnon hajauttamiseen Ranskassa. Tässä
yhteydessä kolmen vuoden soveltamisaika on erittäin lyhyt ja huonosti soveltuva
tavoitteeseen nähden, koska tällainen aikataulu ei ole selkeä alueiden
kannalta. Koska yksikään toimenpiteeseen oletetusti liittyvistä ongelmista ei
ole käynyt toteen, Ranskan viranomaiset pyytävät, että poikkeuksen
uudistamiseen sovellettaisiin kuuden vuoden jaksoa.
Direktiivin
2003/96/EY 19 artiklan mukaisen toimenpiteen arviointi
Erityiset politiikkaan liittyvät syyt
Direktiivin 19 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä
alakohdassa säädetään seuraavaa:
”Edellisissä artikloissa, erityisesti 5, 15 ja
17 artiklassa esitettyjen säännösten lisäksi neuvosto voi yksimielisesti
komission ehdotuksesta antaa jäsenvaltioille luvan ottaa käyttöön muita
vapautuksia tai alennuksia erityisistä politiikkaan liittyvistä syistä.”
Päätöksen 2011/38/EU mukaan kyseinen
kansallinen toimenpide täyttää tämän vaatimuksen. Päätöksestä ilmenee, että
verotuksen alueellisella eriyttämisellä pyritään tehostamaan hallintoa
laajemman hajauttamispolitiikan yhteydessä, mikä on sen erityinen poliittinen
tavoite. On katsottu, että mahdollisuus verotuksen alueelliseen eriyttämiseen
tarjoaa alueille lisäkannustimen kehittää hallintonsa laatua avoimella tavalla.
Päätöksessä edellytetään, että alennuksia määritettäessä otetaan huomioon
kyseisten alueiden objektiiviset sosioekonomiset olosuhteet.
Ranskan toimittamat tiedot ovat vahvistaneet,
että kansallista enimmäisverokantaa alemman alueellisen verokannan soveltaminen
on todella kytköksissä alueiden sosioekonomisiin olosuhteisiin.
Päätöksen 2011/38/EU soveltamiskaudella
alaspäin eriytettyä verokantaa sovellettiin vuonna 2010 kahdella alueella
(Poitou-Charentes ja Korsika), vuonna 2011 viidellä alueella (Ile-de-France,
Poitou-Charentes, Rhône-Alpes, Provence-Alpes-Cote d'Azur ja Korsika) ja vuonna
2012 kolmella alueella (Poitou-Charentes, Rhône-Alpes ja Korsika).
Useimmilla alaspäin mukauttamista
soveltaneilla alueilla BKT henkeä kohden laskettuna oli kansallista keskiarvoa
alhaisempi. Lisäksi yhdellä alueella työttömyysaste oli korkeampi kuin
keskimääräinen työttömyyden taso koko maassa.
Näin ollen voidaan todeta, että mahdollisuus
kansallisen verokannan alentamiseen näyttää tarjonneen alueviranomaisille
keinon käyttää kyseistä veroa oman alueensa sosioekonomisten olosuhteiden
mukaisella tavalla.
Johdonmukaisuus suhteessa unionin muuhun
politiikkaan ja muihin tavoitteisiin
Direktiivin 19 artiklan 1 kohdan kolmannen
alakohdan mukaan jokaista pyyntöä on tarkasteltava ottaen huomioon muun muassa
sisämarkkinoiden moitteeton toiminta, tarve varmistaa tasapuolinen kilpailu
sekä yhteisön terveys-, ympäristönsuojelu-, energia- ja liikennepolitiikka.
Tällainen tarkastelu tehtiin jo silloin, kun
Ranska esitti edellisen pyyntönsä, joka johti neuvoston päätösten 2005/767/EY
ja 2011/38/EU hyväksymiseen. Kuten päätöksissä todetaan, esitettyyn
toimenpiteeseen liittyvien järjestelyjen ei ole todettu aiheuttavan esteitä
EU:n sisäiselle kaupalle. Samalla on asetettu useita edellytyksiä, joilla on
pyritty varmistamaan, että poikkeuksen soveltaminen ei vaikeuta
sisämarkkinoiden toimintaa eikä ole esteenä EU:n poliittisten tavoitteiden
saavuttamiselle varsinkaan energian, ilmastonmuutoksen ja ympäristön aloilla.
Jotta järjestelmää voitaisiin jatkaa, kuten
Ranska on pyytänyt, komission on arvioitava edellisen päätöksen 1 artiklan 2 ja
3 kohdassa asetettujen ehtojen mukaisesti, onko päätöstä sovellettaessa
noudatettu direktiivin 19 artiklan 1 kohdan kolmannessa alakohdassa mainittuja
tavoitteita ja politiikkoja, jolloin saman voitaisiin periaatteessa olettaa
tapahtuvan 1. tammikuuta 2013 alkavan soveltamiskauden aikana.
Samassa yhteydessä on myös selvitettävä, onko
EU:n politiikassa tapahtunut merkittäviä muutoksia päätöksen 2011/38/EU hyväksymisen
jälkeen tai voiko siinä tapahtua myöhemmin sellaisia muutoksia, jotka olisi
otettava arvioinnissa huomioon.
Sisämarkkinat ja tasapuolinen kilpailu
Kilpailun vääristymisriskiä pidettiin pienenä,
sillä päätöksissä 2005/767/EY ja 2011/38/EU vahvistetut alennusten
enimmäismäärät ovat alhaisia. Näin ollen verokantojen alueellinen eriytyminen
on vähäistä eikä välttämättä edes suurempaa kuin jakeluverkkojen väliset
hintaerot. Lisäksi ammattikäyttöön tarkoitettu dieselpolttoaine jää
toimenpiteen soveltamisen ulkopuolelle.
Verotuksen eriyttämistä rajoitettiin tiukasti
edellyttämällä, että alennukset olisivat enintään 35,4 euroa 1 000 litralta
lyijytöntä bensiiniä tai 23,0 euroa 1 000 litralta dieselpolttoainetta. Ranska
on noudattanut tätä ehtoa.
Poikkeuksen soveltamisesta saatujen kokemusten
perusteella ei näyttäisi olevan aiheellista epäillä vuosina 2005 ja 2011
tehtyjen arviointien tuloksia. Komission tietojen mukaan mikään taho ei ole
esittänyt valituksia siitä, että toimenpiteellä olisi ollut vääristäviä vaikutuksia
EU:n sisäiseen kauppaan.
Ei ole myöskään ilmoitettu varsinkaan
sellaisista sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa haittaavista esteistä,
jotka olisivat vaikuttaneet kyseisten tuotteiden liikkuvuuteen valmisteveron
alaisina tuotteina.
Valtiontuen kannalta on ensinnäkin
muistettava, että ammattitarkoitukseen käytettävä dieselpolttoaine on jätetty
toimenpiteen soveltamisalan ulkopuolelle. Toimenpide voisi kuitenkin olla EY:n
perustamissopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtion tukea, koska
muut yrityskäyttäjät, jotka eivät kuulu energiaverodirektiivin 7 artiklan 3
kohdassa esitetyn määritelmän piiriin, hyötyisivät lyijyttömän bensiinin
alennetuista verokannoista tai koska toimenpide voisi vaikuttaa öljytuotteiden
valmistajien väliseen kilpailuun. Edellyttäen, että alennetut verokannat ovat
korkeampia kuin EU:n vähimmäisverokannat, toimenpide kuuluisi, siltä osin kuin
sitä voitaisiin pitää valtiontukea, asetuksen (EY) N:o 800/2008[4] (”yleinen ryhmäpoikkeusasetus”)
25 artiklan soveltamisalaan, ja sen katsottaisiin näin soveltuvan
sisämarkkinoille. Koska yleisen ryhmäpoikkeusasetuksen voimassaolo kuitenkin
päättyy 31. joulukuuta 2013, kaikki toimenpiteestä aiheutuva tuki olisi
ilmoitettava komissiolle valtiontukisääntöjen mukaisesti, mikäli komissio ei
olisi antanut uutta asetusta, joka olisi verrattavissa yleiseen
ryhmäpoikkeusasetukseen, tai jos tällaiseen uuteen asetukseen ei sisältyisi
nykyistä 25 artiklaa vastaavaa sääntöä.
Unionin energia-, ilmastonmuutos- ja
ympäristöpolitiikka
Energiatuotteista kannettavat verot
vaikuttavat siten, että ne vähentävät energiatuotteiden kysyntää ja näin ollen
myös niiden kulutukseen liittyviä päästöjä. Sen vuoksi komission on arvioitava,
johtaako verokantojen alentaminen tietyillä alueilla polttoaineen kulutuksen
(ja myös niiden kulutukseen liittyvien päästöjen) lisääntymiseen, mikä olisi
edellä mainittujen tavoitteiden vastaista.
Päätöksessä 2011/38/EY todettiin, että samalla
kun Ranskassa annettiin mahdollisuus alentaa verokantoja, siellä nostettiin
niiden perustana olevaa kansallista verokantaa. Päätöksen 2005/767/EY mukaan
järjestelmällä ei todennäköisesti olisi sellaista kokonaisvaikutusta, että se
vähentäisi pyrkimystä polttoainetehokkuuden lisäämiseen, koska poikkeuksen
soveltaminen ei antaisi alueille mahdollisuutta soveltaa verokantaa, joka olisi
alhaisempi kuin ennen järjestelmän käyttöönottoa voimassa ollut kansallinen
verokanta. Päätöksen 2011/38/EU mukaan ei olisi myöskään todennäköistä, että
vähittäishinnoissa alkaisi esiintyä sellaisia verokannan alueellisesta
vaihtelusta johtuvia eroja, että polttoainetta alettaisiin hakea kauempaa.
Eriyttäminen olisi nimittäin vähäistä ja siitä johtuvat hintaerot olisivat
pienempiä kuin jakeluverkkojen väliset vähittäishintojen erot. Sen vuoksi
oletettiin, ettei toimenpide periaatteessa olisi ristiriidassa EU:n energia-,
ilmastonmuutos- ja ympäristöpolitiikan kanssa.
Komission tietoon ei ole tullut uusia tietoja
näistä seikoista, ja edellä oleva arvio on edelleen voimassa.
Toimenpiteen
soveltamisaika ja EU:n energiaverotuksen kehittäminen
Komission ehdotuksessa[5], joka tehtiin 13. huhtikuuta
2011 energiaverotusdirektiivin tarkistuksesta, säädetään pysyvästä
poikkeuksesta, jonka mukaan Ranska voisi tietyissä rajoissa soveltaa
eriytettyjä verokantoja Ranskan alueiden tasolla. Näin ollen komissio katsoo,
että uuden neuvoston päätöksen soveltamisaika olisi rajoitettava kolmeen
vuoteen ja sen olisi joka tapauksessa päätyttävä päivänä, jona nämä muutetut
säännöt otetaan käyttöön.
Riippumatta edellä esitetystä olisi lisäksi
muistutettava mieliin, että edellä mainitun ehdotuksen mukaan energiaverotus
jaettaisiin kahteen osaan. Järjestelmä poikkeaisi nykyisestä direktiivistä
2003/96/EY, johon tämä lupa perustuu. On tärkeää olla vaarantamatta tällaista
nykyisen säädöskehyksen tulevaa kehitystä. Jos neuvosto kuitenkin ottaa
perussopimuksen 113 artiklan nojalla käyttöön muutetun energiatuotteita
koskevan yleisen verojärjestelmän, johon tällä päätöksellä myönnettävä lupa ei
soveltuisi, on aiheellista säätää, että tämän päätöksen voimassaolo päättyy
päivänä, jona muutettua järjestelmää koskevien sääntöjen soveltaminen alkaa.
2.           KUULEMISTEN JA VAIKUTUSTEN
ARVIOINNIN TULOKSET
Intressitahojen kuuleminen
Tämä ehdotus
perustuu Ranskan esittämään pyyntöön ja koskee ainoastaan kyseistä jäsenvaltiota.
Asiantuntijatiedon käyttö
Ulkopuolisten
asiantuntijoiden käyttö ei ollut tarpeen.
Vaikutusten arviointi
Tämä ehdotus
koskee luvan antamista yhdelle jäsenvaltiolle sen omasta pyynnöstä.
3.           EHDOTUKSEN OIKEUDELLISET
NÄKÖKOHDAT
Ehdotuksen tavoitteena on antaa Ranskalle lupa
poiketa neuvoston direktiivin 2003/96/EY yleisistä säännöksistä ja määrätyissä
rajoissa soveltaa eriytettyjä verokantoja dieselpolttoaineeseen ja lyijyttömään
bensiiniin.
Oikeusperusta
Neuvoston
direktiivin 2003/96/EY 19 artikla.
Toissijaisuusperiaate
SEUT-sopimuksen
113 artiklan soveltamisalaan kuuluva välillinen verotus ei sinänsä kuulu
SEUT-sopimuksen 3 artiklassa tarkoitettuun yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan.
Voimassa
olevassa EU:n lainsäädännössä säännellään ja rajoitetaan kuitenkin tiukasti
jäsenvaltioiden kilpailevan toimivallan käyttöä tällä alalla. Direktiivin
2003/96/EY 19 artiklan mukaan ainoastaan neuvostolla on valtuudet antaa
jäsenvaltiolle lupa ottaa käyttöön muita vapautuksia tai alennuksia kyseisessä
säännöksessä tarkoitetulla tavalla. Jäsenvaltiot eivät voi toimia neuvoston
sijasta.
Ehdotus on
näin ollen toissijaisuusperiaatteen mukainen.
Suhteellisuusperiaate
Ehdotus on
suhteellisuusperiaatteen mukainen. Veronalennus ei ylitä sitä, mikä on tarpeen
kyseisen tavoitteen saavuttamiseksi.
Sääntelytavan valinta
Ehdotettu
sääntelytapa: neuvoston päätös.
Direktiivin
2003/96/EY 19 artiklassa säädetään ainoastaan tämäntyyppisestä toimenpiteestä.
4.           TALOUSARVIOVAIKUTUKSET
Toimenpiteestä
ei aiheudu taloudellista tai hallinnollista rasitusta unionille. Sen vuoksi
ehdotuksella ei ole vaikutuksia EU:n talousarvioon.
2013/0018 (NLE)
Ehdotus
NEUVOSTON PÄÄTÖS
luvan antamisesta Ranskalle soveltaa
alennettuja verokantoja moottoripolttoaineena käytettävään bensiiniin ja dieselpolttoaineeseen
direktiivin 2003/96/EY 19 artiklan mukaisesti
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon energiatuotteiden ja sähkön
verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta 27 päivänä lokakuuta 2003
annetun neuvoston direktiivin 2003/96/EY[6]
ja erityisesti sen 19 artiklan 1 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)       Neuvoston
täytäntöönpanopäätöksessä 2011/38/EY, jäljempänä ’päätös 2011/38/EU’, Ranskalle
annetaan lupa soveltaa kolmen vuoden ajan eriytettyjä verokantoja
dieselpolttoaineeseen ja lyijyttömään bensiiniin valtionhallinnon uudistuksen
yhteydessä, johon sisältyy tiettyjen, aiemmin keskushallinnon käyttämien
toimivaltuuksien hajauttaminen. Päätöksen 2011/38/EU voimassaolo päättyy 31
päivänä joulukuuta 2012.
(2)       Ranska on pyytänyt 10 päivänä
helmikuuta 2012 päivätyllä kirjeellä lupaa jatkaa eriytettyjen verokantojen
soveltamista samoilla edellytyksillä vielä kuusi vuotta 31 päivän joulukuuta
2012 jälkeen.
(3)       Päätös 2011/38/EU tehtiin
sillä perusteella, että Ranskan pyytämä toimenpide täytti direktiivin
2003/96/EY 19 artiklassa säädetyt vaatimukset, koska siinä sallitaan
erityisistä poliittisista syistä verovapautus tai -helpotus muttei
veronkorotusta. Erityisesti katsottiin, ettei toimenpide haittaisi
sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa. Lisäksi toimenpiteen katsottiin olevan
asiaa koskevien yhteisön politiikkojen mukainen.
(4)       Kyseinen kansallinen
toimenpide liittyy politiikkaan, jonka tavoitteena on tehostaa hallintoa
parantamalla julkisia palveluja ja alentamalla niiden kustannuksia, sekä
toissijaisuusperiaatetta koskevaan politiikkaan. Se antaa alueille
lisäkannustimen kehittää hallintonsa laatua avoimella tavalla. Tältä osin
päätöksessä 2011/38/EU edellytetään, että alennuksissa otetaan huomioon niiden
alueiden sosioekonomiset olosuhteet, joilla kyseisiä alennuksia sovelletaan.
Näin ollen monet alueet, joilla joko BKT on keskimääräistä pienempi tai
työttömyysaste keskimääräistä suurempi, ovat soveltaneet alhaisempia
verokantoja. Yleisesti katsoen toimenpide perustuu erityisiin
toimintapoliittisiin syihin.
(5)       Verokannan alueelliselle
alentamiselle asetetut tiukat rajat sekä ammattitarkoitukseen käytettävän
dieselpolttoaineen jättäminen toimenpiteen ulkopuolelle merkitsevät sitä, että
kilpailun vääristymien riski on hyvin pieni. Lisäksi toimenpiteen soveltaminen
on tähän mennessä osoittanut, että alueet ovat selvästi pyrkineet soveltamaan
suurinta sallittua verokantaa, mikä on pienentänyt entisestään kilpailun
vääristymien riskiä.
(6)       Ei ole myöskään ilmoitettu
varsinkaan sellaisista sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa haittaavista
esteistä, jotka olisivat vaikuttaneet kyseisten tuotteiden liikkuvuuteen
valmisteveron alaisina tuotteina.
(7)       Kun lupaa kansalliselle
toimenpiteelle alun perin pyydettiin, sitä oli edeltänyt veronkorotus, joka
vastasi alueellisissa veronalennuksissa sallittua marginaalia. Tämän pohjalta
sekä lupaehtojen ja saatujen kokemusten perusteella kansallinen toimenpide ei
tässä vaiheessa näyttäisi olevan ristiriidassa EU:n energia- ja
ilmastopolitiikan kanssa.
(8)       Direktiivin 2003/96/EY 19
artiklan 2 kohdan mukaisesti kunkin kyseisen artiklan nojalla myönnetyn luvan
on oltava ajallisesti tarkkaan rajoitettu. Lisäksi komission ehdotuksessa
neuvoston direktiiviksi energiatuotteiden verotusta koskevan yhteisön kehyksen
uudistamisesta annetun neuvoston direktiivin 2003/96/EY muuttamisesta[7] säädetään pysyvästä säännöstä,
jonka mukaan Ranska voisi tietyissä rajoissa soveltaa eriytettyjä verokantoja
Ranskan alueiden tasolla. Sen vuoksi on aiheellista rajata tämän päätöksen
soveltamisaika kolmeen vuoteen ja säätää, että tämä päätöksen voimassaolo
päättyy, kun edellä mainittua pysyvää sääntöä aletaan soveltaa. Jotta voimassa
olevan säädöskehyksen yleistä kehitystä ei kuitenkaan estettäisi, on myös
aiheellista säätää, että tämän päätöksen voimassaolo päättyy päivänä, jona
muutetun järjestelmän sääntöjen soveltaminen alkaa, jos neuvosto ottaa käyttöön
muutetun energiatuotteita koskevan yleisen verojärjestelmän, johon tällä
päätöksellä myönnettävä lupa ei soveltuisi.
(9)       Olisi varmistettava, että
Ranska kykenee soveltamaan tässä päätöksessä tarkoitettua veronalennusta
keskeytyksettä ennen 1 päivää tammikuuta 2013 päätöksen 2011/38/EU mukaisesti
vallinneeen tilanteen jatkoksi. Pyydetty lupa olisi sen vuoksi annettava 1
päivästä tammikuuta 2013 alkaen.
(10)     Tämä päätös ei rajoita unionin
valtiontukisääntöjen soveltamista,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
1.           Annetaan Ranskalle lupa
soveltaa alennettuja verokantoja moottoripolttoaineena käytettävään
lyijyttömään bensiiniin ja dieselpolttoaineeseen. Alennuksia ei voida soveltaa
direktiivin 2003/96/EY 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun ammattitarkoitukseen
käytettävään dieselpolttoaineeseen.
2.           Hallinnollisilla alueilla
voidaan soveltaa erisuuruisia alennuksia, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
a)           alennukset ovat enintään
35,4 euroa 1 000 litralta lyijytöntä bensiiniä ja
23,0 euroa 1 000 litralta dieselpolttoöljyä;
b)           alennukset eivät ole
suurempia kuin muuhun kuin ammattitarkoitukseen käytettävän dieselpolttoaineen
ja ammattitarkoitukseen käytettävän dieselpolttoaineen verokantojen erotus;
c)           alennuksia määritettäessä
otetaan huomioon niiden alueiden objektiiviset sosioekonomiset olosuhteet,
joilla kyseisiä alennuksia sovelletaan;
d)           alueelliset alennukset eivät
vaikuta siten, että kyseinen alue saisi kilpailuetua unionin sisäisessä
kaupassa.
3.           Alennettujen verokantojen on
oltava direktiivissä 2003/96/EY säädettyjen edellytysten ja erityisesti sen 7
artiklassa vahvistettujen vähimmäisverokantojen mukaisia.
2 artikla
Tätä päätöstä sovelletaan 1 päivästä
tammikuuta 2013, ja sen voimassaolo päättyy 31 päivänä joulukuuta 2015.
Tämän päätöksen voimassaolo kuitenkin päättyy
päivänä, jona jotakin seuraavista direktiivin 2003/96/EY muutoksista aletaan
soveltaa:
- energiatuotteiden yleistä
verotusjärjestelmää on muutettu tavalla, johon tällä päätöksellä myönnettävä
lupa ei ole sovellu;
- Ranskalle annetaan lupa soveltaa eriytettyjä
verokantoja Ranskan alueiden tasolla.
3 artikla
Tämä päätös on osoitettu Ranskan tasavallalle.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
[1]               Energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön
kehyksen uudistamisesta 27 päivänä lokakuuta 2003 annettu neuvoston direktiivi
2003/96/EY (EUVL L 283, 31.10.2003, s. 51).
[2]               EUVL L 19, 22.1.2011, s. 13.
[3]               EUVL L 290, 4.11.2005, s. 25.
[4]               Komission asetus (EY) N:o 800/2008, annettu 6 päivänä
elokuuta 2008, tietyt tukimuodot yhteismarkkinoille soveltuviksi toteavien EY:n
perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta (EUVL L 214, 9.8.2008, s.
3).
[5]               KOM(2011) 169.
[6]               EUVL L 283, 31.10.2003, s. 51.
[7]               KOM(2011) 169, 13.4. 2011.


title: Ehdotus: neuvoston päätös päätöksen 97/510/EY muuttamisesta luvan antamisesta Irlannille soveltaa jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin 77/388/ETY 21 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä

text:
Avis juridique important

|

52003PC0539

Ehdotus: Neuvoston päätös päätöksen 97/510/EY muuttamisesta luvan antamisesta Irlannille soveltaa jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin 77/388/ETY 21 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä  /* KOM/2003/0539 lopull. */

Ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS päätöksen 97/510/EY muuttamisesta luvan antamisesta Irlannille soveltaa jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin 77/388/ETY 21 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä(komission esittämä)PERUSTELUT1. Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste - 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin [1] 27 artiklan mukaisesti neuvosto voi yksimielisesti komission ehdotuksesta antaa jäsenvaltioille luvan ottaa käyttöön kyseisestä direktiivistä poikkeavia erityistoimenpiteitä veronkannon yksinkertaistamiseksi tai tietyntyyppisten veropetosten ja veron kiertämisen estämiseksi.[1]  EYVL L 145, 13.6.1977, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2002/93/EY (EYVL L 331, 7.12.2002, s. 27, EYVL L 18, 23.1.2003, s. 27).2. Tällaiset luvat ovat yleensä väliaikaisia, jotta näiden erityistoimenpiteiden asianmukaisuutta ja tehoa voitaisiin arvioida uudelleen muutaman vuoden kuluttua.3. Neuvosto antoi kuudennen arvonlisäverodirektiivin 27 artiklan nojalla tehdyllä päätöksellä 97/510/EY [2] Irlannille luvan soveltaa direktiivin 21 artiklan säännöksistä poikkeavaa toimenpidettä veron kiertämisen ja veropetosten torjumiseksi kiinteistöalalla. Tämän poikkeusluvan voimassaoloaikaa jatkettiin päätöksellä 2000/435/EY [3] 31. joulukuuta 2003 saakka, jolloin sen voimassaolo päättyy.[2]  EYVL L 214, 6.8.1997, s.37.[3]  EYVL L 172, 12.7.2000, s. 24.4. Irlanti on pyytänyt pääsihteeristön 4 päivänä heinäkuuta 2003 vastaanottamassa kirjeessä lupaa jatkaa näiden toimenpiteiden soveltamista vielä neljän vuoden ajan.5. Komissio ilmoitti Irlannin pyynnöstä muille jäsenvaltioille 9 päivänä heinäkuuta 2003 päivätyllä kirjeellä kuudennen arvonlisäverodirektiivin 27 artiklan 3 kohdan mukaisesti.6. Komission näkemyksen mukaan ne oikeudelliset seikat ja tosiasiat, jotka ovat olleet perusteena kyseisten erityistoimenpiteiden soveltamiselle, eivät ole muuttuneet vaan ovat yhä voimassa.7. Edellä esitetyn perusteella komissio katsoo, että Irlannin pyyntöön saada jatkaa toimenpiteiden soveltamista olisi suostuttava ja että edellä mainitun päätöksen voimassaoloaikaa olisi tästä syystä jatkettava 31. joulukuuta 2007 saakka.Ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS päätöksen 97/510/EY muuttamisesta luvan antamisesta Irlannille soveltaa jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin 77/388/ETY 21 artiklasta poikkeavaa toimenpidettäEUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon jäsenvaltioiden liikevaihtoverojärjestelmän yhdenmukaistamisesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste - 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY [4] ja erityisesti sen 27 artiklan,[4]  EYVL L 145, 13.6.1977, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2002/93/EY (EYVL L 331, 7.12.2002, s. 27, EYVL L 18, 23.1.2003, s. 27).ottaa huomioon komission ehdotuksen [5],[5]  EYVL C [...], [...], s. [...].sekä katsoo seuraavaa:(1) Irlanti on komission pääsihteeristön 4 päivänä heinäkuuta 2003 vastaanottamassa kirjeessä pyytänyt, että päätöksen 97/510/EY [6], jolla Irlannille annetaan lupa soveltaa kuudennen direktiivin 21 artiklasta 3 kohdan poikkeavaa toimenpidettä veron kiertämisen ja veropetosten torjumiseksi kiinteistöalalla, voimassaoloa jatkettaisiin 31 päivään joulukuuta 2007.[6]  EYVL L 214, 6.8.1997, s. 37.(2) Kyseisten erityistoimenpiteiden soveltamisen perusteena olleet oikeudelliset seikat ja tosiasiat eivät ole muuttuneet vaan ovat yhä voimassa.(3) Luvan voimassaoloa olisi tästä syystä jatkettava 31 päivään joulukuuta 2007.(4) Kyseessä olevalla poikkeuksella ei ole vaikutusta arvonlisäverosta kertyviin Euroopan yhteisöjen omiin varoihin,ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:1 artiklaKorvataan päätöksen 97/510/EY 1 artiklassa ilmaisu "31 päivään joulukuuta 2003" ilmaisulla "31 päivään joulukuuta 2007".2 artiklaTämä päätös on osoitettu Irlannille.Tehty Brysselissä .Neuvoston puolestaPuheenjohtaja


Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52009PC0703

Ehdotus: neuvoston päätös sopimuksen tekemisestä Euroopan unionin ja Amerikan yhdysvaltojen välillä rahaliikenteen sanomanvälitystietojen käsittelystä ja siirtämisestä Euroopan unionista Yhdysvaltoihin terrorismin rahoituksen jäljittämisohjelman tarkoituksiin  /* KOM/2009/0703 lopull. - NLE 2009/0190 */

	[pic] | EUROOPAN KOMISSIO |Bryssel 17.12.2009KOM(2009)703 lopullinen2009/0190 (NLE)Ehdotus:NEUVOSTON PÄÄTÖSsopimuksen tekemisestä Euroopan unionin ja Amerikan yhdysvaltojen välillä rahaliikenteen sanomanvälitystietojen käsittelystä ja siirtämisestä Euroopan unionista Yhdysvaltoihin terrorismin rahoituksen jäljittämisohjelman tarkoituksiin  PERUSTELUT-  Oikeus- ja sisäasioiden neuvosto valtuutti 30. marraskuuta 2009 Euroopan unionin neuvoston puheenjohtajavaltion allekirjoittamaan Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välisen väliaikaisen sopimuksen rahaliikenteen sanomanvälitystietojen käsittelystä ja siirtämisestä EU:sta Yhdysvaltoihin terrorismin rahoituksen jäljittämisohjelman (TFTP-ohjelma) tarkoituksiin. Osapuolet allekirjoittivat sopimuksen 30. marraskuuta 2009, ja sitä sovelletaan väliaikaisesti 1. helmikuuta 2010 alkaen. Sopimus on voimassa enintään yhdeksän kuukautta, ja se korvataan myöhemmin pitkäaikaisemmalla sopimuksella.-  Kyseisen 30. marraskuuta 2009 tehdyn sopimuksen tarkoituksena on varmistaa TFTP-ohjelman jatkuminen. TFTP-ohjelmaa on sovellettu vuoden 2001 lopusta, ja sen nojalla Yhdysvaltojen valtiovarainministeriö on esittänyt hallinnollisia haasteita SWIFTin (Society for Worldwide Interbank Financial Telecommunication) yhdysvaltalaiselle yksikölle, jotta se toimittaisi valtiovarainministeriölle tiettyjä SWIFTin kautta kulkevia rahaliikenteen sanomanvälitystietoja. EU:n ja Yhdysvaltojen oli tehtävä kyseinen sopimus 30. marraskuuta 2009, sillä 1. tammikuuta 2010 käyttöön otettu SWIFTin uusi järjestelmäarkkitehtuuri uhkasi heikentää olennaisesti TFTP-ohjelmasta saatuja etuja erityisesti Euroopan unionin kannalta.****-  Euroopan unionin neuvoston puheenjohtajavaltio ja Euroopan komissio aloittivat Yhdysvaltojen valtiovarainministeriön kanssa alkuvuonna 2007 neuvottelut, joiden aiheena oli EU:sta peräisin olevien henkilötietojen käsittely valtiovarainministeriössä TFTP-ohjelman perusteella. Näiden neuvottelujen suorana tuloksena valtiovarainministeriö antoi Euroopan unionille yksipuolisia sitoumuksia kesäkuussa 2007 (jäljempänä ’TFTP-ohjelmaa koskevat ilmoitukset’)[1]. TFTP-ohjelmaa koskevissa ilmoituksissa rajataan nimenomaisesti valtionvarainministeriön mahdollisuutta käsitellä EU:sta peräisin olevia henkilötietoja TFTP:n nojalla. Rajoitukset koskevat esimerkiksi sitä, että tietoja käsitellään yksinomaan terrorismin torjunnan tarkoituksiin, sekä sitä, että tiedot voidaan saada ainoastaan, jos tukena on dokumentoituja todisteita siitä, että kohde liittyy terrorismiin tai sen rahoitukseen (ts. ei analysoivaa tiedonhakua), ja velvoitteena on hävittää tiedot määrätyn ajan kuluttua. Lisäksi TFTP-ohjelmaa koskevissa ilmoituksissa todetaan, että komissio voi nimittää ”merkittävän eurooppalaisen henkilön” varmentamaan, että Yhdysvaltojen valtiovarainministeriö noudattaa sitoumuksiaan, ja raportoimaan asiasta komissiolle.-  Maaliskuussa 2008 komissio ilmoitti nimittäneensä tuomari Jean-Louis Bruguièren TFTP-ohjelman mukaiseksi ”merkittäväksi eurooppalaiseksi henkilöksi”, jonka tehtävänä on varmentaa, että TFTP-ohjelmaa toteutetaan kyseisten TFTP-ohjelmaa koskevien ilmoitusten mukaisesti. Jean-Louis Bruguière laati ensimmäisen raporttinsa joulukuussa 2008. Raportti esitettiin oikeus- ja sisäasioiden neuvostolle helmikuussa 2009 ja Euroopan parlamentin kansalaisvapauksien valiokunnalle helmi- ja syyskuussa 2009. Raportin mukaan Yhdysvaltain valtiovarainministeriö noudattaa TFTP-ohjelmaa koskevien ilmoitusten mukaisia sitoumuksiaan. Raportissa todetaan lisäksi, että TFTP-ohjelma on tuonut merkittävää lisäarvoa terrorismin tutkinnasta jäsenvaltioissa vastaaville viranomaisille ja jäsenvaltioiden viranomaiset ovat olleet TFTP:stä saatujen tietojen pääasialliset hyödyntäjät[2]. Euroopan unionissa ei ole tällä hetkellä TFTP:tä vastaavaa ohjelmaa.****-  Sopimuksella pyritään ennaltaehkäisemään ja torjumaan terrorismia, mutta noudattamaan samalla perusoikeuksia ja erityisesti ottamaan henkilötietojen suojelu huomioon. Rahaliikenteen sanomanvälitystietojen käsittelystä ja siirtämisestä Euroopan unionista Yhdysvaltoihin terrorismin rahoituksen jäljittämisohjelman (TFTP-ohjelma) tarkoituksiin Euroopan unionin ja Amerikan yhdysvaltojen välillä 30 päivänä marraskuuta 2009 tehdyn sopimuksen tarkoituksena on varmistaa, että Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklaan kirjattuja perusoikeuksia ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklassa tarkoitettuja suhteellisuus- ja tarpeellisuusperiaatteita, jotka liittyvät oikeuteen nauttia yksityis- ja perhe-elämän kunnioitusta ja henkilötietojen suojeluun, noudatetaan kaikilta osin.-  Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 218 artiklan 6 kohdan a alakohdassa määrätään, että kun kyse on sopimuksista aloilla, joilla sovelletaan tavallista lainsäätämisjärjestystä, neuvosto tekee päätöksen sopimuksen tekemisestä Euroopan parlamentin hyväksynnän saatuaan.****-  Tämän vuoksi komissio suosittaa, että neuvosto tekee Euroopan parlamentin hyväksynnän saatuaan päätöksen sopimuksen tekemisestä Euroopan unionin ja Amerikan yhdysvaltojen välillä rahaliikenteen sanomanvälitystietojen käsittelystä ja siirtämisestä Euroopan unionista Yhdysvaltoihin terrorismin rahoituksen jäljittämisohjelman (TFTP-ohjelma) tarkoituksiin. 2009/0190 (NLE)Ehdotus:NEUVOSTON PÄÄTÖSsopimuksen tekemisestä Euroopan unionin ja Amerikan yhdysvaltojen välillä rahaliikenteen sanomanvälitystietojen käsittelystä ja siirtämisestä Euroopan unionista Yhdysvaltoihin terrorismin rahoituksen jäljittämisohjelman tarkoituksiinEUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen,ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 82 artiklan 1 kohdan d alakohdan ja 87 artiklan 2 kohdan a alakohdan yhdessä sen 218 artiklan 6 kohdan a alakohdan kanssa,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin hyväksynnän[3],sekä katsoo seuraavaa:1.  Neuvosto valtuutti 27 päivänä heinäkuuta 2009 neuvoston puheenjohtajavaltion aloittamaan komission avustamana neuvottelut sopimuksen tekemiseksi Euroopan unionin ja Amerikan yhdysvaltojen välillä rahaliikenteen sanomanvälitystietojen käsittelystä ja siirtämisestä Euroopan unionista Yhdysvaltoihin terrorismin rahoituksen jäljittämisohjelman (TFTP-ohjelma) tarkoituksiin.2.  Marraskuun 30 päivänä 2009 tehdyn neuvoston päätöksen 2009/XXX[4] nojalla Euroopan unionin ja Amerikan yhdysvaltojen välinen sopimus rahaliikenteen sanomanvälitystietojen käsittelystä ja siirtämisestä Euroopan unionista Yhdysvaltoihin terrorismin rahoituksen jäljittämisohjelman (TFTP-ohjelma) tarkoituksiin allekirjoitettiin … sillä varauksella, että sopimus tehdään myöhemmin.3.  Sopimuksen 15 artiklan 2 kohdan mukaisesti sitä sovelletaan väliaikaisesti 1 päivästä helmikuuta 2010 sen voimaantuloon asti.4.  Sopimusta ei ole vielä tehty. Lissabonin sopimuksen tultua voimaan 1 päivänä joulukuuta 2009 Euroopan unionin soveltamat menettelyt määräytyvät Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 218 artiklan nojalla.5.  Sopimus olisi tehtävä.6.  [Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyn, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemasta vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen osalta tehdyn pöytäkirjan 3 artiklan mukaisesti Yhdistynyt kuningaskunta ja Irlanti ovat ilmoittaneet haluavansa osallistua tämän päätöksen antamiseen.]7.  Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyn, Tanskan asemaa koskevassa pöytäkirjan 1 ja 2 artiklan mukaisesti Tanska ei osallistu tämän päätöksen antamiseen eikä se sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskaan,ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:1 artiklaTehdään Euroopan unionin ja Amerikan yhdysvaltojen välinen sopimus rahaliikenteen sanomanvälitystietojen käsittelystä ja siirtämisestä Euroopan unionista Yhdysvaltoihin terrorismin rahoituksen jäljittämisohjelman (TFTP-ohjelma) tarkoituksiin.Tehtävän sopimuksen teksti on tämän päätöksen liitteenä.2 artiklaNeuvoston puheenjohtaja nimeää henkilön, jolla on valtuudet vaihtaa Euroopan unionin puolesta sopimuksen 15 artiklassa tarkoitetut hyväksymiskirjat osoitukseksi siitä, että Euroopan unioni suostuu sitoutumaan sopimukseen.3 artiklaTämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se annetaan. Se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä .Sopimuksen voimaantulopäivä julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä .Tehty Brysselissä […].Neuvoston puolestaJacques BARROT Komission jäsen[1] Euroopan unioni hyväksyi TFTP-ohjelmaa koskevat ilmoitukset 29. kesäkuuta 2007 päivätyllä kirjeellä. TFTP-ohjelmaa koskevat ilmoitukset ja EU:n hyväksyntää koskeva kirje julkaistiin EUVL:ssä C 166, 20.7.2007, s. 18, ja EUVL:ssä C 166, 20.7.2007, s. 26.[2] ”Merkittävän eurooppalaisen henkilön” joulukuussa 2008 laatima raportti sisältää eri esimerkkejä, joissa EU:n jäsenvaltioiden viranomaiset ovat jakaneet TFTP-ohjelmasta peräisin olevia, terrorismin tutkintaa ja ehkäisemistä sekä terrorismiin liittyviä syytetoimia Euroopan unionissa koskevia tiedustelutietoja. Raportissa todetaan, että Yhdysvaltojen viranomaiset ovat jakaneet jäsenvaltioiden kanssa n. 1400 TFTP-ohjelmasta peräisin olevaa vihjettä vuodesta 2002 alkaen.[3] EUVL C , , s. .[4] EUVL L , , s. .