               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 26.2.2020
            COM(2020) 70 final
            2020/0030(NLE)
            Ehdotus
            NEUVOSTON PÄÄTÖS
            jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista

               PERUSTELUT

               Euroopan unionin toiminnasta tehdyssä sopimuksessa määrätään, että jäsenvaltiot pitävät talouspolitiikkaansa ja työllisyyden edistämistä yhteistä etua koskevina asioina ja sovittavat toimensa yhteen neuvostossa. Siinä määrätään, että neuvosto hyväksyy työllisyyspolitiikan suuntaviivat (148 artikla) ja että niiden on oltava talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen mukaisia (121 artikla).

               Vaikka talouspolitiikan laajat suuntaviivat pysyvät voimassa toistaiseksi, työllisyyspolitiikan suuntaviivat on laadittava joka vuosi. Suuntaviivat hyväksyttiin ensimmäisen kerran yhdessä (ns. yhdennettynä pakettina) vuonna 2010 Eurooppa 2020 -strategian tueksi. Yhdennetyt suuntaviivat pysyivät vakaina vuoteen 2014 asti. Vuonna 2015 hyväksyttiin tarkistetut yhdennetyt suuntaviivat. Vuonna 2018 työllisyyspolitiikan suuntaviivat linjattiin Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission marraskuussa 2017 julistaman Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarin periaatteiden mukaisiksi, jotta voidaan edistää uudistuksia kansallisella tasolla ja näyttää suuntaa uudelle lähentymisprosessille kaikkialla Euroopassa, ja ne pysyivät muuttumattomina vuonna 2019. Suuntaviivat tarjoavat puitteet jäsenvaltioiden politiikan koordinoinnin laajuudelle ja suunnalle mutta myös perustan maakohtaisille suosituksille eri aloilla. Työllisyyden suuntaviivat esitetään yhdessä talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen kanssa neuvoston päätöksessä jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista (yhdennettyjen suuntaviivojen II osa).

               Jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoja on muutettu siten, että niihin on sisällytetty vuotuisen kestävän kasvun strategian neljä ulottuvuutta ja erityisesti ympäristön kestävyyttä koskeva ulottuvuus, mikä heijastaa Vahva sosiaalinen Eurooppa oikeudenmukaisten siirtymien toteuttamiseksi -tiedonantoa sekä ottaa huomioon YK:n kestävän kehityksen tavoitteet.

               Tarkistetut työllisyyden suuntaviivat ovat seuraavat:

               Suuntaviiva 5: Työvoiman kysynnän lisääminen

               Suuntaviiva 6: Työvoiman tarjonnan parantaminen sekä työhön pääsyn, taitojen ja osaamisen parantaminen

               Suuntaviiva 7: Työmarkkinoiden toiminnan ja työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun toimivuuden parantaminen

               Suuntaviiva 8: Yhtäläisten mahdollisuuksien ja sosiaalisen osallisuuden edistäminen sekä köyhyyden torjuminen

               2020/0030 (NLE)

               Ehdotus:

               NEUVOSTON PÄÄTÖS

               jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista

               EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

               ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 148 artiklan 2 kohdan,

               ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

               ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon
                  1
               ,

               ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon
                  2
               ,

               ottaa huomioon alueiden komitean lausunnon
                  3
               ,

               ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon
                  4
               ,

               sekä katsoo seuraavaa:

               (1)Jäsenvaltiot ja unioni pyrkivät kehittämään koordinoitua työllisyysstrategiaa ja erityisesti edistämään ammattitaitoisen, koulutetun ja mukautumiskykyisen työvoiman sekä talouden muutoksiin reagoivien työmarkkinoiden kehittymistä, jotta voidaan saavuttaa Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 3 artiklassa määritellyt täystyöllisyyttä ja sosiaalista edistystä, tasapainoista kasvua sekä korkeatasoista ympäristönsuojelua ja ympäristön laadun parantamista koskevat tavoitteet. Jäsenvaltiot pitävät työllisyyden edistämistä yhteistä etua koskevana asiana ja koordinoivat sitä koskevat toimensa neuvostossa työnantajien ja työntekijöiden velvollisuuksiin liittyvät kansalliset käytännöt huomioon ottaen.

               (2)Unioni torjuu sosiaalista syrjäytymistä ja syrjintää sekä edistää yhteiskunnallista oikeudenmukaisuutta ja sosiaalista suojelua, naisten ja miesten tasa-arvoa, sukupolvien välistä yhteisvastuuta ja lapsen oikeuksien suojelua. Unioni ottaa politiikkansa ja toimintansa määrittelyssä ja toteuttamisessa huomioon korkean työllisyystason edistämiseen, riittävän sosiaalisen suojelun takaamiseen, köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjumiseen sekä korkeatasoiseen koulutukseen liittyvät vaatimukset Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 9 artiklan mukaisesti.

               (3)Unioni on Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) mukaisesti kehittänyt ja pannut täytäntöön politiikan yhteensovittamisvälineitä talous- ja työllisyyspolitiikan alalla. Jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan nykyiset suuntaviivat yhdessä neuvoston suosituksessa (EU) 2015/1184
                  5
                vahvistettujen jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen kanssa ovat osa näitä välineitä ja muodostavat yhdennetyt suuntaviivat. Niiden tarkoituksena on ohjata jäsenvaltioita ja unionia politiikan täytäntöönpanossa ottaen huomioon jäsenvaltioiden keskinäinen riippuvuus. Tämän tuloksena saatavilla koordinoiduilla eurooppalaisilla ja kansallisilla politiikoilla ja uudistuksilla pyritään muodostamaan asianmukainen kestävä talous- ja työllisyyspolitiikan yhdistelmä, jonka avulla saadaan myönteiset vaikutukset leviämään.

               (4)Työllisyyspolitiikan suuntaviivat ovat johdonmukaiset vakaus- ja kasvusopimuksen, voimassa olevan unionin lainsäädännön ja unionin eri aloitteiden kanssa, mukaan lukien 22 päivänä huhtikuuta 2013 annettu neuvoston suositus nuorisotakuun perustamisesta
                  6
               , 15 päivänä helmikuuta 2016 annettu neuvoston suositus pitkäaikaistyöttömien integroitumisesta työmarkkinoille
                  7
               , 19 päivänä joulukuuta 2016 annettu neuvoston suositus taitojen parantamisesta
                  8
               , 15 päivänä maaliskuuta 2018 annettu neuvoston suositus laadukkaan ja tehokkaan oppisopimuskoulutuksen eurooppalaisista puitteista
                  9
               , 22 päivänä toukokuuta 2018 annettu neuvoston suositus elinikäisen oppimisen avaintaidoista
                  10
               , 22 päivänä toukokuuta 2019 annettu neuvoston suositus laadukkaista varhaiskasvatusjärjestelmistä
                  11
                sekä 8 päivänä marraskuuta 2019 annettu neuvoston suositus sosiaalisen suojelun saatavuudesta
                  12
               .

               (5)Talouspolitiikan eurooppalainen ohjausjakso yhdistää nämä eri välineet talous- ja työllisyyspolitiikan yhdennetyn monenvälisen koordinoinnin ja valvonnan kehykseen. Talouspolitiikan eurooppalaisella ohjausjaksolla pyritään kestävyyteen, tuottavuuteen, oikeudenmukaisuuteen ja vakauteen, mutta samalla siihen sisältyvät Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarin periaatteet, esimerkiksi vahva sitoutuminen toimintaan työmarkkinaosapuolten, kansalaisyhteiskunnan ja muiden sidosryhmien kanssa. Sillä tuetaan kestävän kehityksen tavoitteiden
                  13
                toteuttamista. Unionin ja jäsenvaltioiden työllisyys- ja talouspolitiikan olisi oltava tiiviissä yhteydessä Euroopan siirtymiseen ilmastoneutraaliin, ympäristön kannalta kestävään ja digitaaliseen talouteen niin, että samalla parannetaan kilpailukykyä, edistetään innovointia, edistetään sosiaalista oikeudenmukaisuutta ja yhdenvertaisia mahdollisuuksia sekä torjutaan eriarvoisuutta ja alueellisia eroja.

               (6)Ilmastonmuutokseen ja ympäristöön liittyvät haasteet, globalisaatio, digitalisaatio ja väestörakenteen muutokset muuttavat Euroopan taloutta ja yhteiskuntia. Unionin ja sen jäsenvaltioiden olisi toimittava yhdessä, jotta voidaan puuttua tehokkaasti näihin rakenteellisiin tekijöihin ja mukauttaa nykyisiä järjestelmiä tarpeen mukaan. Tässä on otettava huomioon jäsenvaltioiden talouksien ja työmarkkinoiden ja niihin liittyvän politiikan tiivis keskinäinen riippuvuus. Tämä edellyttää koordinoituja, kunnianhimoisia ja tehokkaita toimia sekä unionin että jäsenvaltioiden tasolla Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ja unionin talouden ohjausjärjestelmää koskevien säännösten mukaisesti. Tällaisten politiikkatoimien olisi katettava kestävien investointien edistäminen, entistä vahvempi sitoutuminen asianmukaisesti jaksotettuihin rakenneuudistuksiin, joilla parannetaan tuottavuutta, talouskasvua, sosiaalista ja alueellista yhteenkuuluvuutta, ylöspäin suuntautuvaa lähentymistä ja sietokykyä, sekä vastuullisen finanssipolitiikan harjoittaminen. Niihin olisi yhdistettävä tarjonta- ja kysyntäpuolen toimenpiteitä ottaen huomioon niiden vaikutukset ympäristöön, työllisyyteen ja yhteiskuntaan.

               (7)Euroopan parlamentti, neuvosto ja komissio allekirjoittivat toimielinten välisen julistuksen Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarista
                  14
               . Pilarissa esitetään 20 periaatetta ja oikeutta, joilla tuetaan oikeudenmukaisia ja moitteettomasti toimivia työmarkkinoita ja hyvinvointijärjestelmiä. Ne on järjestetty kolmeen luokkaan: yhtäläiset mahdollisuudet ja pääsy työmarkkinoille, oikeudenmukaiset työolot sekä sosiaalinen suojelu ja sosiaalinen osallisuus. Periaatteet ja oikeudet ohjaavat strategiaa, ja niillä varmistetaan, että ilmastoneutraaliuteen, ympäristön kestävyyteen, digitalisaatioon sekä väestönrakenteen muutoksiin liittyvät siirtymät ovat sosiaalisesti oikeudenmukaisia. Pilari muodostaa viitekehyksen, jolla seurataan jäsenvaltioiden työllisyys- ja sosiaalipolitiikan toimivuutta, edistetään uudistuksia jäsenvaltioiden keskus-, alue- ja paikallistasolla sekä sovitetaan yhteen ”sosiaalinen” ja ”markkinat” tämän päivän modernissa taloudessa, myös edistämällä yhteisötaloutta.

               (8)Työmarkkinoiden uudistuksissa, kansalliset palkanmuodostusmekanismit mukaan lukien, olisi noudatettava työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun kansallisia käytäntöjä sekä mahdollistettava laaja pohdinta sosioekonomisista kysymyksistä, muun muassa kestävyyteen, kilpailukykyyn, innovointiin, työpaikkojen luomiseen, elinikäiseen oppimiseen ja koulutuspolitiikkaan, työoloihin, koulutukseen ja osaamiseen, kansanterveyteen ja osallisuuteen sekä reaalituloihin liittyvät parannukset.

               (9)Jäsenvaltioiden ja unionin olisi varmistettava, että siirtymät tapahtuvat tasapuolisesti ja sosiaalisesti oikeudenmukaisesti ja lujittavat siirtymistä osallistavaan ja selviytymiskykyiseen yhteiskuntaan, jossa ihmisiä suojellaan ja jossa he pystyvät ennakoimaan ja hallitsemaan muutosta ja osallistumaan aktiivisesti yhteiskunnalliseen ja taloudelliseen toimintaan. Kaiken muotoista syrjintää olisi torjuttava. Kaikille olisi taattava yhdenvertaiset mahdollisuudet, ja köyhyyttä ja sosiaalista syrjäytymistä (myös lasten) olisi vähennettävä erityisesti varmistamalla työmarkkinoiden ja sosiaalisen suojelun järjestelmien tehokas toiminta ja poistamalla tekijöitä, jotka estävät koulutukseen ja työmarkkinoille osallistumista, muun muassa investoimalla varhaiskasvatukseen. Kohtuuhintaisten terveydenhuoltopalvelujen, myös ennaltaehkäisevien ja terveyttä edistävien palvelujen, nopea ja tasapuolinen saatavuus on erityisen merkityksellistä yhteiskuntien ikääntyessä. Vammaisten henkilöiden mahdollisuuksia myötävaikuttaa talouskasvuun ja sosiaaliseen kehitykseen olisi parannettava edelleen. Uusien taloudellisten ja liiketoimintamallien saadessa jalansijaa unionin työpaikoilla myös työsuhteet muuttuvat. Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että uusiin työmuotoihin perustuvissa työsuhteissa säilytetään Euroopan sosiaalinen malli ja vahvistetaan sitä.

               (10)Yhdennettyjen suuntaviivojen olisi muodostettava perusta maakohtaisille suosituksille, joita neuvosto voi antaa jäsenvaltioille. Jäsenvaltioiden olisi hyödynnettävä täysimääräisesti Euroopan sosiaalirahasto plussaa ja muita unionin rahastoja, mukaan luettuna oikeudenmukaisen siirtymän rahasto ja InvestEU-rahasto, edistääkseen työllisyyttä, sosiaalisia investointeja, sosiaalista osallisuutta, esteettömyyttä, työvoiman täydennys- ja uudelleenkoulutusmahdollisuuksia, elinikäistä oppimista sekä korkealaatuista koulutusta kaikille, mukaan luettuna digitaalinen lukutaito ja digitaalitaidot. Vaikka yhdennetyt suuntaviivat on osoitettu jäsenvaltioille ja unionille, ne olisi pantava täytäntöön yhdessä kansallisten, alueellisten ja paikallisten viranomaisten kanssa kumppanuudessa, jossa parlamentit, työmarkkinaosapuolet ja kansalaisyhteiskunnan edustajat ovat tiiviisti mukana.

               (11)Työllisyyskomitean ja sosiaalisen suojelun komitean olisi perussopimuksessa määritettyjen toimeksiantojensa mukaisesti seurattava, miten työllisyyspolitiikan suuntaviivat toteutuvat asianomaisten politiikkojen täytäntöönpanossa. Näiden komiteoiden ja muiden talous- ja sosiaalipolitiikkojen koordinointiin osallistuvien neuvoston valmisteluelinten olisi tehtävä tiivistä yhteistyötä. Poliittista vuoropuhelua Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välillä olisi pidettävä yllä erityisesti jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista.

               (12)Sosiaalisen suojelun komiteaa on kuultu,

               ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               1 artikla

               Hyväksytään liitteessä olevat jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivat. Suuntaviivat ovat osa yhdennettyjä suuntaviivoja.

               2 artikla

               Jäsenvaltioiden on otettava huomioon liitteessä esitetyt suuntaviivat työllisyyspolitiikassaan ja uudistusohjelmissaan, joista annetaan selvitys Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 148 artiklan 3 kohdan mukaisesti.

               3 artikla

               Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

               Tehty Brysselissä

                     Neuvoston puolesta

                     Puheenjohtaja

                     (1)

                        EUVL C , , s. .

                     (2)

                        EUVL C , , s. .

                     (3)

                        EUVL C , , s. .

                     (4)

                        EUVL C , , s. .

                     (5)

                        Neuvoston suositus (EU) 2015/1184, annettu 14 päivänä heinäkuuta 2015, jäsenvaltioiden ja Euroopan unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista (EUVL L 192, 18.7.2015, s. 27).

                     (6)

                        EUVL C 120, 26.4.2013, s. 1.

                     (7)

                        EUVL C 67, 20.2.2016, s. 1.

                     (8)

                        EUVL C 484, 24.12.2016, s. 1.

                     (9)

                        EUVL C 153, 2.5.2018, s. 1.

                     (10)

                        EUVL C 189, 4.6.2018, s. 1.

                     (11)

                        EUVL C 189, 5.6.2019, s. 4.

                     (12)

                        EUVL C 387, 15.11.2019, s. 1.

                     (13)

                        YK:n päätöslauselma A/RES/70/1.

                     (14)

                        EUVL C 428, 13.12.2017, s. 10.

    ---documentbreak---

               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 26.2.2020
            COM(2020) 70 final
            LIITE
            asiakirjaan
            Ehdotus:NEUVOSTON PÄÄTÖS
            jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista

               LIITE

               Suuntaviiva 5: Työvoiman kysynnän lisääminen

               Jäsenvaltioiden olisi edistettävä aktiivisesti kestävää sosiaalista markkinataloutta ja helpotettava ja tuettava investointeja laadukkaiden työpaikkojen luomiseksi. Tätä varten niiden olisi vähennettävä työntekijöiden palkkaamiseen liittyviä yritysten esteitä, edistettävä vastuullista yrittäjyyttä ja aitoa itsenäistä ammatinharjoittamista ja tuettava erityisesti mikroyritysten sekä pienten ja keskisuurten yritysten perustamista ja kasvua, myös helpottamalla rahoituksen saantia. Jäsenvaltioiden olisi edistettävä aktiivisesti yhteisötalouden kehittämistä, edistettävä sosiaalista innovointia ja sosiaalisia yrityksiä sekä kannustettava innovatiivisia työmuotoja, joilla luodaan korkealaatuisia työmahdollisuuksia ja sosiaalisia etuuksia paikallistasolla.

               Verotusta olisi siirrettävä työn verottamisesta muihin verotuslähteisiin, jotka tukevat paremmin työllisyyttä ja osallistavaa kasvua ja jotka on samalla linjattu ilmasto- ja ympäristötavoitteiden mukaisesti niin, että otetaan huomioon verotusjärjestelmän uudelleenjakovaikutukset mutta suojellaan samalla verotulot riittävää sosiaalista suojelua ja kasvua edistäviä julkisia menoja varten.

               Jäsenvaltioissa, joissa on kansalliset mekanismit lakisääteisen vähimmäispalkan asettamista varten, olisi varmistettava työmarkkinaosapuolten tosiasiallinen osallistuminen läpinäkyvällä ja ennakoitavalla tavalla, jotta mahdollistetaan palkkojen asianmukainen reagoivuus tuottavuuden kehitykseen ja tarjotaan oikeudenmukaiset palkat, jotka takaavat kohtuullisen elintason niin, että kiinnitetään erityistä huomiota pieni- ja keskituloisiin ryhmiin ja tähdätään ylöspäin suuntautuvaan lähentymiseen. Näissä mekanismeissa olisi otettava huomioon talouden suorituskyky eri alueilla ja toimialoilla. Jäsenvaltioiden olisi edistettävä palkanmuodostukseen tähtäävää työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua ja työehtosopimusneuvotteluja. Jäsenvaltioiden ja työmarkkinaosapuolten olisi kansallisia käytäntöjä noudattaen varmistettava, että kaikilla työntekijöillä on oikeus riittävään ja oikeudenmukaiseen palkkaan työehtosopimusten nojalla tai riittävään lakisääteiseen vähimmäispalkkaan, ottaen huomioon niiden vaikutus kilpailukykyyn, työpaikkojen syntymiseen ja työssäkäyvien köyhyyteen.

               Suuntaviiva 6: Työvoiman tarjonnan parantaminen sekä työhön pääsyn, taitojen ja osaamisen parantaminen

               Teknologisen ja ympäristöön liittyvän siirtymän sekä väestörakenteen muutosten huomioon ottamiseksi jäsenvaltioiden olisi edistettävä kestävyyttä, tuottavuutta, työllistyvyyttä ja inhimillistä pääomaa sekä osaamista, pätevyyttä ja taitoja läpi elämän ja vastattava siten työmarkkinoiden nykyisiin ja tuleviin tarpeisiin. Jäsenvaltioiden olisi myös mukautettava koulutusjärjestelmiään ja investoitava niihin, jotta ne tarjoavat korkealaatuista ja osallistavaa yleissivistävää ja ammatillista koulutusta. Jäsenvaltioiden olisi tehtävä yhteistyötä työmarkkinaosapuolten, koulutuksen järjestäjien, yritysten ja muiden sidosryhmien kanssa, jotta voidaan puuttua koulutusjärjestelmien rakenteellisiin heikkouksiin ja parantaa niiden laatua ja työmarkkinarelevanssia myös siten, että mahdollistetaan ympäristöön liittyvä siirtymä. Erityishuomiota olisi kiinnitettävä opetusammatin haasteisiin. Koulutusjärjestelmien olisi varustettava kaikki oppijat avaintaidoilla, mukaan luettuna perus- ja digitaalitaidot, sekä monialaisilla taidoilla, joilla luodaan perusta sopeutumiskyvylle myöhemmin elämässä. Jäsenvaltioiden olisi pyrittävä varmistamaan koulutusta koskevien etuuksien siirtyminen työuran muutosten aikana, myös tarvittaessa yksilöllisten oppimistilien kautta. Niiden olisi annettava kaikille mahdollisuus ennakoida työmarkkinoiden tarpeita ja mukautua niihin paremmin jatkuvan täydennys- ja uudelleenkoulutuksen kautta, jotta tuetaan tasapuolista ja oikeudenmukaista siirtymää, vahvistetaan sosiaalisia tuloksia, puututaan työvoimapulaan ja parannetaan talouden yleistä häiriönsietokykyä.

               Jäsenvaltioiden olisi edistettävä kaikkien yhdenvertaisia mahdollisuuksia puuttumalla eriarvoisuuksiin koulutusjärjestelmissä, muun muassa tarjoamalla pääsy korkealaatuiseen varhaiskasvatukseen. Niiden olisi kohotettava yleistä koulutustasoa, vähennettävä koulunkäynnin keskeyttävien nuorten määrää, parannettava korkea-asteen koulutukseen pääsyä ja lisättävä korkea-asteen tutkintojen suorittamista sekä lisättävä aikuisten osallistumista jatkuvaan oppimiseen, etenkin heikommista lähtökohdista tulevien ja vähiten koulutettujen. Kun otetaan huomioon digitaalisten, vihreiden ja ikääntyvien yhteiskuntien uudet vaatimukset, jäsenvaltioiden olisi tehostettava työssä oppimista ammatillisen koulutuksen järjestelmissä (muun muassa laadukkailla ja tehokkailla oppisopimuksilla) ja lisättävä luonnontieteiden, teknologian, insinööritieteiden ja matematiikan (STEM) alan tutkinnon suorittaneiden määrää sekä keskitason ammatillisessa koulutuksessa että korkea-asteen koulutuksessa. Jäsenvaltioiden olisi myös parannettava korkea-asteen koulutuksen ja tutkimuksen työmarkkinarelevanssia, parannettava osaamisen seurantaa ja ennakointia, lisättävä taitojen näkyvyyttä ja tutkintojen vertailtavuutta, myös ulkomailla hankittujen tutkintojen, sekä parannettava mahdollisuuksia saada virallisen koulutusjärjestelmän ulkopuolella hankitut taidot ja osaaminen tunnustettua ja validoitua. Niiden olisi parannettava ja lisättävä joustavan ammatillisen täydennyskoulutuksen tarjontaa ja siihen osallistumista. Lisäksi jäsenvaltioiden olisi rohkaistava vähän koulutettuja aikuisia ylläpitämään ja parantamaan työllistettävyyttään pitkällä aikavälillä parantamalla korkealaatuisten oppimismahdollisuuksien tarjontaa ja niihin osallistumista panemalla täytäntöön taitojen parantamisen polkuja, joihin sisältyy taitojen arviointi, työmarkkinamahdollisuuksien kannalta sopivan koulutuksen tarjoaminen ja jo hankittujen taitojen validointi ja tunnustaminen.

               Jäsenvaltioiden olisi tarjottava työttömille ja työmarkkinoiden ulkopuolella oleville tehokasta, nopeaa, koordinoitua ja räätälöityä apua, joka perustuu työnhaun, koulutuksen ja uudelleenkoulutuksen tukemiseen sekä mahdollistavien palvelujen saatavuuteen. Olisi toteutettava kattavia strategioita, joihin sisältyy työttömyyden perusteellinen yksilöllinen arviointi mahdollisimman nopeasti, jotta voitaisiin merkittävästi vähentää ja estää pitkäaikais- ja rakennetyöttömyyttä. Nuorisotyöttömyyteen sekä työelämän ja koulutuksen ulkopuolella olevia nuoria koskevaan ongelmaan olisi kiinnitettävä edelleen huomiota ehkäisemällä koulunkäynnin keskeyttämistä ja parantamalla rakenteellisesti koulusta työelämään siirtymistä, muun muassa panemalla nuorisotakuu
                  1
                kokonaisuudessaan täytäntöön.

               Jäsenvaltioiden olisi pyrittävä poistamaan työmarkkinaosallistumisen esteitä ja pidäkkeitä sekä tarjoamaan kannustimia, etenkin pienituloisille, kotitalouksien toissijaisille ansaitsijoille sekä työmarkkinoista kauimpana oleville. Jäsenvaltioiden olisi tuettava vammaisille henkilöille soveltuvia työympäristöjä muun muassa kohdennetulla rahoitustuella ja palveluilla, joiden avulla he voivat osallistua työmarkkinoille ja yhteiskunnan toimintaan.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava sukupuolten tasa-arvo ja lisättävä naisten osallistumista työmarkkinoille muun muassa takaamalla yhtäläiset mahdollisuudet ja urakehitys sekä poistamalla johtotehtäviin osallistumisen esteitä kaikilla päätöksentekotasoilla. Sukupuolten väliseen palkkaeroon olisi puututtava. Sama palkka samasta työstä tai samanarvoisesta työstä sekä palkkojen läpinäkyvyys olisi varmistettava. Sekä naisten että miesten työ-, perhe- ja yksityiselämän yhteensovittamista olisi edistettävä etenkin tarjoamalla kohtuuhintaisia ja laadukkaita palveluja pitkäaikaishoidon ja varhaiskasvatuksen alalla. Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että vanhemmilla ja muilla henkilöillä, joilla on hoitovelvollisuuksia, on mahdollisuus asianmukaisiin perhevapaisiin ja joustaviin työaikajärjestelyihin, jotta voidaan tasapainottaa työ-, perhe- ja yksityiselämää ja edistää näiden oikeuksien jakamista tasapuolisesti naisten ja miesten välillä.

               Suuntaviiva 7: Työmarkkinoiden toiminnan ja työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun toimivuuden parantaminen

               Hyötyäkseen dynaamisesta ja tuottavasta työvoimasta ja uusista työskentely- ja liiketoimintamalleista jäsenvaltioiden olisi tehtävä työmarkkinaosapuolten kanssa yhteistyötä oikeudenmukaisten, avointen ja ennakoitavien työolojen alalla niin, että tasapainotetaan oikeudet ja velvollisuudet. Niiden olisi vähennettävä ja ehkäistävä työmarkkinoiden segmentoitumista, torjuttava pimeää työtä ja edistettävä siirtymistä vakituisiin työsuhteisiin. Työsuhdeturvasääntöjen sekä työlainsäädännön ja työmarkkinalaitosten olisi kaikkien taattava sekä asianmukainen rekrytointiympäristö että riittävä joustavuus työnantajille, jotta ne voivat mukautua nopeasti taloustilanteen muutoksiin, ja samalla olisi säilytettävä asianmukainen työturvallisuus sekä terveellinen, turvallinen ja asianmukainen työympäristö työntekijöille siten, että suojellaan työvoiman oikeuksia ja varmistetaan sosiaalinen suojelu. Epävarmoihin työoloihin johtavat työsuhteet olisi estettävä muun muassa alustatyöntekijöiden tapauksessa ja torjumalla epätyypillisten työsopimusten väärinkäyttöä. Olisi varmistettava, että perusteettomien irtisanomisten yhteydessä käytettävissä on tehokas ja puolueeton riitojenratkaisu ja oikeus hakea muutosta, mukaan lukien oikeus saada riittävä korvaus.

               Politiikalla olisi pyrittävä parantamaan ja tukemaan työmarkkinaosallistumista sekä kysynnän ja tarjonnan kohtaamista ja muutostilanteita työmarkkinoilla. Jäsenvaltioiden olisi tehokkaasti aktivoitava henkilöitä, jotka voivat osallistua työmarkkinoille, ja annettava heille mahdollisuuksia. Jäsenvaltioiden olisi tehostettava aktiivista työmarkkinapolitiikkaa parantamalla sen kohdentamista, saavuttavuutta ja kattavuutta ja yhdistämällä se paremmin työttömien toimeentulotukeen, kun he hakevat työtä, ottaen huomioon heidän oikeutensa ja velvollisuutensa. Jäsenvaltioiden olisi pyrittävä tehokkaampiin ja toimivampiin julkisiin työnvälityspalveluihin varmistamalla työnhakijoille oikea-aikainen ja räätälöity apu, tukemalla työmarkkinoiden kysyntää ja ottamalla käyttöön suoritusperusteinen hallinnointi.

               Jäsenvaltioiden olisi tarjottava työttömille kohtuulliseksi ajaksi riittävät työttömyysetuudet sosiaalivakuutusmaksujen ja kansallisten kelpoisuussääntöjen mukaisesti. Tällaiset etuudet eivät saisi heikentää kannustimia työttömien nopeaan paluuseen työmarkkinoille, ja etuuksiin olisi liitettävä aktiivisen työmarkkinapolitiikan toimia.

               Oppijoiden ja työntekijöiden liikkuvuutta olisi tuettava asianmukaisesti, jotta voitaisiin parantaa työllistyvyyttä ja taitoja ja hyödyntää Euroopan työmarkkinoiden potentiaali täysimittaisesti niin, että samalla varmistetaan tasapuoliset edellytykset kaikille, jotka harjoittavat toimintaa valtioiden rajojen yli, ja tiivistetään hallinnollista yhteistyötä kansallisten hallintojen välillä liikkuviin työntekijöiden nähden. Olisi poistettava koulutukseen, työ- ja yksilöllisiin eläkkeisiin ja pätevyyden tunnustamiseen liittyviä liikkuvuuden esteitä, ja olisi helpotettava pätevyyden tunnustamista. Jäsenvaltioiden olisi toteutettava toimia sen varmistamiseksi, että hallinnolliset menettelyt eivät muodosta tarpeettomia esteitä muista jäsenvaltioista tulevien työntekijöiden, myös rajatyöntekijöiden, työskentelylle. Jäsenvaltioiden olisi myös estettävä voimassa olevien sääntöjen väärinkäytökset ja puututtava tietyiltä alueilta tapahtuvan aivovuodon taustalla oleviin syihin, myös asianmukaisilla aluekehitystoimenpiteillä.

               Jäsenvaltioiden olisi työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun tehostamiseksi ja sosioekonomisten vaikutusten parantamiseksi varmistettava nykyisten kansallisten käytäntöjensä pohjalta, että työmarkkinaosapuolet otetaan tarkoituksenmukaisella tavalla ja riittävän ajoissa mukaan työllisyys-, sosiaali- ja tarvittaessa talousuudistusten ja -politiikan suunnitteluun ja toteutukseen, muun muassa tukemalla työmarkkinaosapuolten valmiuksien parantamista. Jäsenvaltioiden olisi edistettävä työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua ja työehtosopimusneuvotteluja. Työmarkkinaosapuolia olisi kannustettava neuvottelemaan ja laatimaan työehtosopimuksia niiden kannalta merkityksellisissä asioissa kunnioittaen täysimääräisesti niiden itsenäisyyttä ja työtaisteluoikeutta.

               Jäsenvaltioiden olisi tarvittaessa ja nykyisten kansallisten käytäntöjen pohjalta otettava huomioon asiaankuuluvien kansalaisjärjestöjen kokemukset työllisyys- ja sosiaalialan kysymyksistä.

               Suuntaviiva 8: Yhtäläisten mahdollisuuksien ja sosiaalisen osallisuuden edistäminen sekä köyhyyden torjuminen

               Jäsenvaltioiden olisi edistettävä kaikille avoimia osallistavia työmarkkinoita toteuttamalla tehokkaita toimenpiteitä, joilla torjutaan kaikenlaista syrjintää ja edistetään työmarkkinoilla aliedustettujen ryhmien yhtäläisiä mahdollisuuksia kiinnittämällä asianmukaista huomiota alueelliseen ulottuvuuteen. Niiden olisi varmistettava yhdenvertainen kohtelu työllisyyden, sosiaalisen suojelun, terveyden- ja pitkäaikaishoidon, koulutuksen ja tavaroiden tai palvelujen saatavuuden suhteen sukupuolesta, rodusta tai etnisestä alkuperästä, uskonnosta tai vakaumuksesta, vammaisuudesta, iästä tai sukupuolisesta suuntautumisesta riippumatta.

               Jäsenvaltioiden olisi nykyaikaistettava sosiaalisen suojelun järjestelmiä, jotta niillä voidaan tarjota kaikissa elämänvaiheissa riittävää, tehokasta, toimivaa ja kestävää sosiaalista suojelua, jolla edistetään sosiaalista osallisuutta ja sosiaalisen aseman kohentamista, kannustetaan työmarkkinoille osallistumista sekä puututaan eriarvoisuuteen myös verotus- ja etuusjärjestelmien rakenteen kautta. Yleiskattavien toimintamallien täydentäminen valikoivilla toimintamalleilla parantaa sosiaalisen suojelun järjestelmien vaikuttavuutta. Sosiaalisen suojelun järjestelmien nykyaikaistamisella olisi parannettava niiden saatavuutta, laatua, riittävyyttä ja kestävyyttä.

               Jäsenvaltioiden olisi kehitettävä ja yhdennettävä aktiivisen osallisuuden kolme osa-aluetta, jotka ovat riittävä toimeentulotuki, osallistavat työmarkkinat ja laadukkaat mahdollistavat palvelut, jotka vastaavat yksilöllisiin tarpeisiin. Sosiaalisen suojelun järjestelmillä olisi varmistettava riittävä vähimmäistoimeentulotuki kaikille, joilla ei ole riittävästi varoja, ja edistettävä sosiaalista osallisuutta rohkaisemalla ihmisiä osallistumaan aktiivisesti työmarkkinoille ja yhteiskunnan toimintaan, myös kohdennetuilla sosiaalipalveluilla.

               Kohtuuhintaisten, käytettävissä olevien ja laadukkaiden palvelujen, kuten varhaiskasvatuksen, iltapäivähoidon, yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen, asumisen sekä terveyden- ja pitkäaikaishoidon, saatavuus on välttämätöntä yhtäläisten mahdollisuuksien varmistamiseksi. Erityisesti olisi kiinnitettävä huomiota köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjuntaan, myös työssäkäyvien köyhyyden ja lapsiköyhyyden torjuntaan. Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että peruspalvelut ovat kaikkien, myös lasten, saatavilla. Apua tarvitseville tai muita heikommassa asemassa oleville jäsenvaltioiden olisi varmistettava riittävä sosiaalinen asuntotarjonta tai asumistuki. Vammaisten henkilöiden erityistarpeet, myös esteettömyys, olisi otettava huomioon näiden palvelujen yhteydessä. Erityisesti olisi puututtava asunnottomuuteen.

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava nopea pääsy kohtuuhintaisiin ja laadukkaisiin ennaltaehkäiseviin ja parantaviin terveyden -ja pitkäaikaishoidon palveluihin niin, että varmistetaan kestävyys pitkällä aikavälillä.

               Eliniän pidentyessä ja väestörakenteen muuttuessa jäsenvaltioiden olisi varmistettava työntekijöiden ja itsenäisten ammatinharjoittajien eläkejärjestelmien riittävyys ja kestävyys ja tarjottava naisille ja miehille yhtäläiset mahdollisuudet eläkeoikeuksien hankkimiseen muun muassa täydentävillä järjestelyillä, jotta taataan riittävä toimeentulo. Eläkeuudistuksia olisi tuettava toimenpiteillä, joilla pidennetään työelämän kestoa, esimerkiksi nostamalla eläkeikää, ja niiden tueksi olisi laadittava aktiivisen ikääntymisen strategioita. Jäsenvaltioiden olisi käytävä rakentavaa vuoropuhelua työmarkkinaosapuolten ja muiden asiaankuuluvien sidosryhmien kanssa ja annettavaa riittävästi aikaa uudistusten toteuttamiselle.

                     (1)

                        EUVL C 120, 26.4.2013, s. 1.


               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 27.2.2020
            COM(2020) 73 final
            2020/0032(NLE)
            Ehdotus
            NEUVOSTON PÄÄTÖS
            kansainvälisessä viljaneuvostossa Euroopan unionin puolesta otettavasta kannasta Serbian tasavallan liittymiseen viljojen kauppaa koskevaan vuoden 1995 yleissopimukseen

               PERUSTELUT

               1.Ehdotuksen kohde

               Tämä ehdotus koskee päätöstä, jolla vahvistetaan kansainvälisessä viljaneuvostossa unionin puolesta otettava kanta, joka koskee Serbian tasavallan liittymistä viljojen kauppaa koskevaan vuoden 1995 yleissopimukseen.

               2.Ehdotuksen tausta

               2.1.Viljojen kauppaa koskeva vuoden 1995 yleissopimus

               Viljojen kauppaa koskevan vuoden 1995 yleissopimuksen, jäljempänä ’yleissopimus’, tavoitteena on lisätä kansainvälistä yhteistyötä kaikissa viljojen kauppaan liittyvissä kysymyksissä, edistää kansainvälisen viljojen kaupan laajentamista ja varmistaa tämän kaupan mahdollisimman suuri vapaus. Lisäksi yleissopimuksella pyritään myötävaikuttamaan kansainvälisten viljamarkkinoiden mahdollisimman suureen vakauteen kaikkien jäsenten etujen mukaisesti, parantamaan maailman elintarviketurvaa ja tarjoamaan foorumi tietojen vaihdolle ja keskustelulle viljojen kauppaan liittyvistä viljaneuvoston jäsenten huolenaiheista.

               Yleissopimus tuli voimaan 1. heinäkuuta 1995.

               Unioni on yleissopimuksen osapuoli
                  1
               .

               2.2.Kansainvälinen viljaneuvosto

               Kansainvälinen viljaneuvosto on hallitustenvälinen organisaatio, joka pyrkii saavuttamaan yleissopimuksen 1 artiklassa asetetut tavoitteet. Kansainvälisen viljaneuvoston tavoitteena on erityisesti:

               (a)edistää viljojen kaupan kaikkiin näkökohtiin liittyvää kansainvälistä yhteistyötä;

               (b)edistää viljojen kansainvälisen kaupan laajentamista, avoimuutta ja oikeudenmukaisuutta;

               (c)edistää kansainvälisten viljamarkkinoiden vakautta, parantaa maailman elintarviketurvaa ja myötävaikuttaa sellaisten maiden kehitykseen, joiden talous on riippuvainen viljan kaupallisesta myynnistä.

               Nämä tavoitteet pyritään saavuttamaan parantamalla markkinoiden avoimuutta jakamalla tietoja, suorittamalla analyysejä ja järjestämällä kuulemisia markkinoiden ja politiikan kehityksestä.

               Kansainvälisessä viljaneuvostossa on 28 jäsentä, mukaan luettuna monia maailman suurimpia viljantuottajia ja maahantuojia. Unionin ohella sen jäseniä ovat muun muassa Argentiina, Australia, Kanada, Egypti, Intia, Japani, Venäjä, Ukraina ja Yhdysvallat. Kiina ja Brasilia eivät ole jäseniä.

               Kansainvälisen viljaneuvoston 28 jäsenellä on yhteensä 2 000 ääntä.

               Talousarviomenettelyissä (katso yleissopimuksen 11 artikla), joiden mukaan vahvistetaan jäsenten vuotuiset rahoitusosuudet, unionilla on 372 ääntä kaudella 2019–2020
                  2
               .

               Päätöksenteossa eli äänestettäessä (katso yleissopimuksen 12 artikla) tuhat ääntä jakautuu kymmenelle viejäjäsenelle (mukaan luettuna unionin 245 ääntä) ja tuhat ääntä 18 tuojajäsenelle. On syytä korostaa, että kansainvälinen viljaneuvosto toimii periaatteessa yhteisymmärryksessä, ja on hyvin harvinaista, että äänestys todella järjestetään.

               Kansainvälisen viljaneuvoston kokouksissa unionia edustaa komissio. Jäsenvaltiot voivat osallistua kansainvälisen viljaneuvoston kokouksiin ja erityisesti neuvoston istuntoihin.

               2.3.Kansainvälisen viljaneuvoston suunniteltu säädös

               Serbian tasavalta
                  3
                esitti 23. tammikuuta 2020 virallisen hakemuksen yleissopimukseen liittymiseksi. Kansainvälisen viljaneuvoston sihteeristö ilmoitti 27. tammikuuta 2020 viljaneuvoston jäsenille Serbian tasavallan hakemuksesta.

               Yleissopimuksen 27 artiklan 2 kohdan mukaan yleissopimus on avoinna liittymistä varten kaikkien valtioiden hallituksille neuvoston aiheellisina pitämin edellytyksin. Yleissopimukseen liittyvien menettelysääntöjen, jäljempänä ’menettelysäännöt’, 33 artiklan d kohdan mukaisesti hallintokomitea käsittelee ja suosittelee neuvostolle 27 artiklan 2 kohdan mukaisia liittymishakemuksia.

               Liittymistä hakevan maan äänet määräytyvät yleissopimuksen 11 artiklaa sovellettaessa (eli jäsenten vuotuista jäsenmaksun määrittämistä varten) sen mukaan, mikä on liittyvän maan kokonaisviljakaupan osuus kansainvälisen viljaneuvoston kaikkien jäsenmaiden kokonaisviljakaupasta, menettelysääntöjen 33 artiklan d kohdan mukaisesti.

               Yleissopimuksen 12 artiklan 1 kohdan mukaan neuvosto vahvistaa, mitkä jäsenet ovat yleissopimuksessa tarkoitettuja viejäjäseniä ja mitkä jäsenet tuojajäseniä ottaen huomioon näiden jäsenten käymän viljakaupan rakenteen sekä näiden omat näkökannat. Neuvosto määrittää myös niiden äänioikeudet saman artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti.

               Koska kansainvälisen viljaneuvoston seuraava kokous pidetään vasta 8. kesäkuuta 2020, kansainvälisen viljaneuvoston sihteeristö on ehdottanut, että neuvosto hyväksyisi Serbian tasavallan liittymisen postiäänestyksellä. Näin liittyminen voisi tapahtua aikaisemmin. Jos kansainvälisen viljaneuvoston nykyiset jäsenet eivät esitä vastalauseita 31. maaliskuuta 2020 mennessä, Serbian tasavallan liittyminen tulisi voimaan 1. huhtikuuta 2020.

               Yleissopimuksessa ei ole postiäänestysmenettelyä (tai kirjallista menettelyä) koskevia erityisiä sääntöjä, mutta neuvoston päätöksiä koskevassa yleissopimuksen 14 artiklassa ei edellytetä, että tällaiset päätökset on tehtävä neuvoston istunnossa.

               3.Unionin puolesta otettava kanta

                  Unioni teki neuvoston päätöksellä 96/88/EY
                     4
                   viljojen kauppaa koskevan vuoden 1995 yleissopimuksen, joka oli voimassa 30. kesäkuuta 1998 saakka ja jonka voimassaoloa on sittemmin säännöllisesti jatkettu. Yleissopimuksen voimassaoloa jatketaan aina enintään kahdeksi vuodeksi yleissopimuksen 33 artiklan mukaisesti. Viimeksi voimassaoloa jatkettiin kansainvälisen viljaneuvoston päätöksellä vuoden 2019 kesäkuussa, ja sopimus on voimassa 30. kesäkuuta 2021
                     5
                   saakka.

                  Unioni on aina ollut kansainvälisen viljaneuvoston aktiivinen jäsen ja kannattanut järjestön laajentumista.

                  Serbian tasavalta on merkittävä maataloustuotteiden tuottaja, etenkin maissin, joka on yksi kansainvälisen viljaneuvoston pääviljelykasveista.

                  Serbian tasavalta jätti EU-jäsenyyshakemuksensa 19. joulukuuta 2009, ja Eurooppa-neuvosto myönsi Serbialle ehdokasmaan aseman 1. maaliskuuta 2012.

                  Tällä ehdotuksella komissio pyytää neuvostolta valtuutusta hyväksyä Serbian tasavallan liittyminen yleissopimukseen.

               4.Oikeusperusta

               4.1.Menettelyllinen oikeusperusta

               4.1.1.Periaatteet

               Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 218 artiklan 9 kohdassa määrätään päätöksistä ”sopimuksella perustetussa elimessä unionin puolesta esitettävien kantojen vahvistamisesta, silloin kun tämän elimen on annettava säädöksiä, joilla on oikeusvaikutuksia, lukuun ottamatta säädöksiä, joilla täydennetään tai muutetaan sopimuksen institutionaalisia rakenteita”.

               Ilmaisu ”säädökset, joilla on oikeusvaikutuksia” kattaa myös säädökset, joilla on oikeusvaikutuksia kyseiseen elimeen sovellettavan kansainvälisen oikeuden nojalla. Se kattaa myös välineet, joilla ei ole sitovaa vaikutusta kansainvälisen oikeuden nojalla, mutta jotka ”voivat vaikuttaa ratkaisevasti sen säännöstön sisältöön, jonka unionin lainsäätäjä antaa”
                  6
               .

               4.1.2.Soveltaminen käsiteltävänä olevassa asiassa

               Kansainvälisen viljaneuvoston suunniteltu säädös laajentaa kansainvälisen viljaneuvoston jäsenistöä. Suunnitellulla säädöksellä on oikeusvaikutuksia erityisesti siksi, että se vaikuttaa päätöksenteon tasapainoon kansainvälisessä viljaneuvostossa, jonka päätökset edellyttävät viejä- ja tuojajäsenten enemmistöä ja sitovat jäseniä, kuten yleissopimuksen 14 artiklassa todetaan.

               Suunnitellulla säädöksellä ei täydennetä eikä muuteta sopimuksen institutionaalisia rakenteita.

               Tämän vuoksi ehdotetun päätöksen menettelyllinen oikeusperusta on SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohta.

               4.2.Aineellinen oikeusperusta

               4.2.1.Periaatteet

               SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla annettavan päätöksen aineellinen oikeusperusta määräytyy ensisijaisesti sen suunnitellun säädöksen tavoitteen ja sisällön perusteella, jota unionin puolesta otettava kanta koskee. Jos suunnitellulla säädöksellä on kaksi tavoitetta tai siihen sisältyy kaksi osatekijää ja jos toinen näistä tavoitteista tai osatekijöistä on mahdollista määritellä pääasialliseksi tavoitteeksi tai osatekijäksi, johon nähden toinen tavoite tai osatekijä on liitännäinen, SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla hyväksyttävällä päätöksellä on oltava vain yksi aineellinen oikeusperusta eli se, jota pääasiallinen tai ensisijainen tavoite tai osatekijä edellyttää.

               4.2.2.Soveltaminen käsiteltävänä olevassa asiassa

               Suunnitellun säädöksen pääasiallinen tavoite ja sisältö liittyvät maataloustuotteiden kauppaan.

               Sen vuoksi ehdotetun päätöksen aineellinen oikeusperusta on SEUT-sopimuksen 207 artiklan ensimmäinen alakohta.

               4.3.Päätelmät

               Ehdotetun päätöksen oikeusperustana tulisi olla SEUT-sopimuksen 207 artiklan ensimmäinen alakohta yhdessä SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan kanssa.

               2020/0032 (NLE)

               Ehdotus

               NEUVOSTON PÄÄTÖS

               kansainvälisessä viljaneuvostossa Euroopan unionin puolesta otettavasta kannasta Serbian tasavallan liittymiseen viljojen kauppaa koskevaan vuoden 1995 yleissopimukseen

               EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

               ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 207 artiklan ensimmäisen alakohdan yhdessä sen 218 artiklan 9 kohdan kanssa,

               ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

               sekä katsoo seuraavaa:

               (1)Unioni hyväksyi viljojen kauppaa koskevan vuoden 1995 yleissopimuksen, jäljempänä ’yleissopimus’, neuvoston päätöksellä 96/88/EY
                  7
               , ja se tuli voimaan 1 päivänä heinäkuuta 1995. Yleissopimus tehtiin kolmeksi vuodeksi, ja sen voimassaoloa on säännöllisin väliajoin jatkettu kahdella vuodella. Viimeksi yleissopimuksen voimassaoloa jatkettiin kansainvälisen viljaneuvoston päätöksellä sen 49. kokouksessa kesäkuussa 2019
                  8
               , ja yleissopimus on voimassa 30 päivään kesäkuuta 2021 asti.

               (2)Yleissopimuksen 27 artiklan 2 kohdan mukaan yleissopimus on avoinna liittymistä varten kaikkien valtioiden hallituksille ehdoilla, jotka kansainvälinen viljaneuvosto katsoo sopiviksi.

               (3)Serbian tasavalta esitti 23 päivänä tammikuuta 2020 virallisen hakemuksen yleissopimukseen liittymiseksi.

               (4)Eurooppa-neuvosto antoi 1 päivänä maaliskuuta 2012 Serbialle ehdokasmaan aseman.

               (5)Serbian tasavalta on merkittävä viljan ja erityisesti maissin tuottaja.

               (6)On aiheellista vahvistaa kansainvälisessä viljaneuvostossa unionin puolesta otettava kanta, koska Serbian liittyminen yleissopimukseen on unionin edun mukaista,

               ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               1 artikla

               Kansainvälisessä viljaneuvostossa unionin puolesta otettava kanta on hyväksyä Serbian tasavallan liittyminen viljojen kauppaa koskevaan vuoden 1995 yleissopimukseen.

               2 artikla

               Tämä päätös on osoitettu komissiolle.

               Tehty Brysselissä

                     Neuvoston puolesta

                     Puheenjohtaja

                     (1)

                        EYVL L 21, 27.1.1996, s. 47.

                     (2)

                        Kansainvälisen viljaneuvoston toimintaperuste on verovuosi, joka alkaa 1. heinäkuuta ja päättyy 30. kesäkuuta.

                     (3)

                        Serbian tasavallan maatalous-, metsätalous- ja vesihuoltoministerin kirjeellä.

                     (4)

                        EYVL L 21, 27.1.1996, s. 47.

                     (5)

                        Neuvoston päätös (EU) 2019/813, annettu 17 päivänä syyskuuta 2019 (EUVL L 133, 21.5.2019, s. 19).

                     (6)

                        Unionin tuomioistuimen tuomio, 7.10.2014, Saksa v. neuvosto, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 61–64 kohta.

                     (7)

                        Neuvoston päätös 96/88/EY, tehty 19 päivänä joulukuuta 1995, vuoden 1995 viljasopimuksen muodostavien elintarvikeapua koskevan yleissopimuksen ja viljojen kauppaa koskevan yleissopimuksen hyväksymisestä Euroopan yhteisön puolesta (EYVL L 21, 27.1.1996, s. 47).

                     (8)

                        Neuvoston päätös (EU) 2019/813, annettu 17 päivänä toukokuuta 2019, kansainvälisessä viljaneuvostossa Euroopan unionin puolesta otettavasta kannasta viljojen kauppaa koskevan vuoden 1995 yleissopimuksen voimassaolon jatkamiseen (EUVL L 133, 21.5.2019, s. 19).


               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 30.4.2020
            COM(2020) 200 final
            Ehdotus
            EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖS
            Euroopan unionin solidaarisuusrahaston varojen käyttöönotosta Portugalin, Espanjan, Italian ja Itävallan avustamiseksi

               PERUSTELUT

               1.EHDOTUKSEN TAUSTA

               •Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet

               Tämä päätös koskee varojen käyttöön ottamista Euroopan unionin solidaarisuusrahastosta (EUSR) neuvoston asetuksen (EY) N:o 2012/2002, jäljempänä ’asetus’, mukaisesti. Käyttöön otettavalla 278 993 814 euron määrällä on tarkoitus tukea Portugalia, Espanjaa, Italiaa ja Itävaltaa kyseisissä maissa vuonna 2019 tapahtuneiden luonnonkatastrofien jälkeen. Tämän varojen käyttöönottoa koskevan päätöksen ohella annetaan lisätalousarvioesitys (LTE) nro 4/2020
                  1
               , jossa esitetään tarvittavien määrärahojen ottamista vuoden 2020 yleiseen talousarvioon maksusitoumus- ja maksumäärärahoina.

               2.1Portugali – hirmumyrsky Lorenzo Azoreilla lokakuussa 2019

               Hirmumyrsky Lorenzo oli itäisin ja lähimpänä Eurooppaa koskaan rekisteröity trooppinen sykloni Atlantilla. Syyskuun lopulla se kehittyi trooppisesta aallosta luokan 5 hurrikaaniksi. Koilliseen liikkuva hirmumyrsky Lorenzo kulki Azorien halki 2. lokakuuta 2019. Se aiheutti vakavaa vahinkoa julkiselle ja yksityiselle infrastruktuurille ja vaikutti ihmisten, yritysten ja instituutioiden jokapäiväiseen elämään.

               (1)Portugali haki EUSR:stä tukea 8. marraskuuta 2019 eli 12 viikon määräajan kuluessa siitä, kun ensimmäiset vahingot oli todettu 2. lokakuuta 2019. Hakemus koskee yhtä NUTS 2 -tason aluetta (Região Autónoma dos Açores) ja asetuksen 2 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua ’alueellista katastrofia’.

               (2)Kyseessä on luonnonkatastrofi, joka kuuluu EUSR:n soveltamisalaan.

               (3)Portugalin viranomaiset arvioivat katastrofista aiheutuneiden välittömien vahinkojen kokonaismääräksi 328,5 miljoonaa euroa. Hakemus esitettiin asetuksen 2 artiklan 3 kohdassa olevien alueellista luonnonkatastrofia koskevien kriteerien nojalla. Kyseisessä kohdassa alueelliseksi katastrofiksi määritellään sellainen luonnonkatastrofi, jonka seurauksena tukikelpoisen valtion NUTS 2 -tason alueella syntyy välittömiä vahinkoja, joiden kustannukset ovat yli 1,5 prosenttia alueen bruttokansantuotteesta (BKT). Syrjäisimmillä alueilla, joihin Azorit kuuluvat, kynnysarvo on 1 prosentti alueen BKT:stä. Välittömien vahinkojen ilmoitettu määrä on 8,4 prosenttia alueen BKT:stä (3 927 miljoonaa euroa vuoden 2016 tietojen perusteella) ja ylittää näin ollen 1 prosentin kynnysarvon. Portugalille voidaan näin ollen myöntää sen hakemuksen perusteella rahoitusta EUSR:stä.

               (4)Rahastosta myönnettävä rahoitusosuus lasketaan välittömien vahinkojen kokonaismäärän perusteella. Rahoitusta saa käyttää ainoastaan asetuksen 3 artiklassa määriteltyjen ensisijaisten hätä- ja pelastustoimien toteuttamiseen.

               (5)Hakemuksessaan Portugali pyysi asetuksen 4 a artiklassa tarkoitettua ennakkomaksua. Komissio antoi 11. joulukuuta 2019 täytäntöönpanopäätöksen C(2019) 9067, jonka nojalla Portugalille maksettiin 821 270 euron ennakkomaksu eli 10 prosenttia rahastosta odotetusta rahoituksesta.

               (6)Portugalin viranomaiset kuvasivat hakemuksessaan katastrofin luonnetta ja vaikutuksia. Azorien alueen palo- ja pelastuspalvelu valmistautui hirmumyrskyn saapumiseen 26. syyskuuta alkaen. Suurimmat vahingot aiheutuivat alueille, jotka altistuvat erityisen paljon tuulelle ja aalloille. Näitä olivat ennen kaikkea satamat. Myös vesi-, energia- ja viestintäverkkojen toiminnassa oli katkoksia. Teitä, lentoasemia, kouluja, sairaaloita ja muuta julkista omaisuutta vaurioitui. Tämän seurauksena yksityishenkilöt, yritykset, kalastus. maatalous ja matkailu kärsivät tappioita. Rannikkoalueiden suojainfrastruktuuriin kohdistuneiden vakavien vahinkojen vuoksi väestö altistui suuremmille riskeille.

               (7)Portugali arvioi asetuksen 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen tukikelpoisten hätä- ja pelastustoimien kustannuksiksi 279,3 miljoonaa euroa ja esitti kustannuksista toimityyppien mukaisesti jaotellun yhteenvedon. Valtaosa tukikelpoisista kustannuksista (lähes 270 miljoonaa euroa) liittyy liikenneinfrastruktuurin ja erityisesti satamien kunnostamisesta aiheutuviin kustannuksiin.

               (8)Portugalin viranomaiset ilmoittivat, että tukikelpoisten vahinkojen vakuutusturvan piiriin kuulumisesta ei ollut vielä saatavilla tietoja.

               (9)Katastrofialue on Euroopan rakenne- ja investointirahastoista (ERI-rahastot) vuosiksi 2014–2020 annettujen säännösten mukainen ”vähemmän kehittynyt alue”. Portugalin viranomaiset ovat ilmoittaneet komissiolle, etteivät ne aio suunnata uudelleen ERI-rahasto-ohjelmien rahoitusta korjaustoimenpiteisiin.

               (10)Katastrofiriskin ehkäisyä ja hallintaa koskevan unionin lainsäädännön täytäntöönpanon osalta ei tällä hetkellä ole vireillä rikkomisesta johtuvia menettelyjä. Portugalin hakemuksessa kuvataan lyhyesti, että Euroopan rannikkoalueiden yhdennetyn käytön ja hoidon strategiaa koskevista yleisistä periaatteista ja vaihtoehdoista annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston suositus 2002/413/EY toimii ohjenuorana rannikkoalueiden hoidolle ja suojelutoimien määrittelylle Azoreilla. Tulvariskien arvioinnista ja hallinnasta annetun direktiivin 2007/60/EY täytäntöönpano on parhaillaan käynnissä.

               2.2Espanja – tulvat Valencian, Murcian, Kastilia-La Manchan ja Andalusian alueilla syyskuussa 2019

               Harvinainen meteorologinen ilmiö, jota kuvailtiin paikalliseksi suuren korkeuden matalapaineeksi (Depresión Aislada en Niveles Altos, DANA), vaikutti Iberian niemimaan kaakkoisosassa 9. syyskuuta 2019. Ilmiölle ovat tyypillistä tulviin johtavat äärimmäiset sateet, jotka huipentuivat 12.–16. syyskuuta ja vaurioittivat erittäin vakavasti laajoja alueita Valenciassa, Murciassa, Kastilia-La Manchassa ja Andalusiassa.

               (1)Espanja haki EUSR:stä myönnettävää tukea 28. marraskuuta 2019 eli 12 viikon määräajan kuluessa siitä, kun ensimmäiset vahingot oli todettu 9. syyskuuta 2019. Hakemus koskee neljää Espanjan NUTS 2 -tason aluetta (Comunidad Valenciana, Región de Murcia, Castilla-La Mancha ja Andalucía) ja asetuksen 2 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua ’alueellista katastrofia’. Komissio pyysi lisätietoja hakemuksen täydentämiseksi, ja niitä toimitettiin 18. joulukuuta 2019 ja 29. tammikuuta 2020.

               (2)Kyseessä on luonnonkatastrofi, joka kuuluu EUSR:n soveltamisalaan.

               (3)Espanjan viranomaiset arvioivat katastrofista aiheutuneiden välittömien vahinkojen kokonaismääräksi 2 269,7 miljoonaa euroa. Hakemus esitettiin asetuksen 2 artiklan 3 kohdassa olevien alueellista luonnonkatastrofia koskevien kriteerien nojalla. Kyseisessä kohdassa alueelliseksi katastrofiksi määritellään sellainen luonnonkatastrofi, jonka seurauksena tukikelpoisen valtion NUTS 2 -tason alueella syntyy välittömiä vahinkoja, joiden kustannukset ovat yli 1,5 prosenttia alueen BKT:stä. Koska katastrofi koskee useita alueita, sovelletaan keskimääräistä BKT:tä painotettuna kunkin alueen vahinkojen osuudella. Näin ollen Espanjan ilmoittama vahinkojen määrä on 2,65 prosenttia painotetusta alueellisesta BKT:stä.

               (4)Rahastosta myönnettävä rahoitusosuus lasketaan välittömien vahinkojen kokonaismäärän perusteella. Rahoitusta saa käyttää ainoastaan asetuksen 3 artiklassa määriteltyjen ensisijaisten hätä- ja pelastustoimien toteuttamiseen.

               (5)Hakemuksessaan Espanja pyysi asetuksen 4 a artiklassa tarkoitettua ennakkomaksua. Komissio antoi 13. helmikuuta 2020 täytäntöönpanopäätöksen C(2020) 905, jonka nojalla Espanjalle maksettiin 5 674 336 euron ennakkomaksu eli 10 prosenttia rahastosta odotetusta rahoituksesta.

               (6)Espanjan viranomaiset kuvasivat hakemuksessaan katastrofin luonnetta ja vaikutuksia. Äärimmäiset sademäärät olivat suurimmat viimeisten 140 vuoden aikana mitatuista ja johtivat vakaviin tulviin, joissa kuoli 8 ihmistä. Tuhansia ihmisiä oli evakuoitava kodeistaan ja sijoitettava hätämajoitukseen. DANA vaikutti vakavasti väestön elinoloihin kyseisillä alueilla ja aiheutti huomattavia fyysisiä vaurioita yksityiselle ja julkiselle omaisuudelle. Teitä, rautateitä ja lentoasemainfrastruktuuria vahingoittui ja palveluita jouduttiin keskeyttämään. Eroosio aiheutti vahinkoja vesijohtoverkoille, suojainfrastruktuurille ja ympäristölle. Myös rannat kärsivät eroosiosta ja rannikkoalueiden infrastruktuuri vaurioitui.

               (7)Espanja arvioi asetuksen 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen tukikelpoisten hätä- ja pelastustoimien kustannuksiksi 650,6 miljoonaa euroa ja esitti kustannuksista toimityyppien mukaisesti jaotellun yhteenvedon. Suurin osuus tukikelpoisista kustannuksista (yli 385 miljoonaa euroa) liittyy raivaustoimenpiteisiin. Toiseksi suurin osuus kustannuksista koskee infrastruktuurin korjaamista (247 miljoonaa euroa).

               (8)Espanjalle toimitettiin pyynnöstä Copernicus-ohjelman satelliittikuvia reagointitoimien tueksi.

               (9)Espanjan viranomaiset ovat vahvistaneet, että tukikelpoiset vahingot eivät kuulu vakuutusturvan piiriin.

               (10)Communidad Valenciana on ERI-rahastoista vuosiksi 2014–2020 annettujen säännösten mukainen ”kehittyneempi alue”. Espanjan viranomaiset ovat ilmoittaneet komissiolle, etteivät ne aio suunnata uudelleen ERI-rahasto-ohjelmien rahoitusta korjaustoimenpiteisiin.

               (11)Katastrofiriskien ehkäisyä ja hallintaa koskevan unionin lainsäädännön täytäntöönpanon osalta Espanja ilmoitti, että se on saattanut EU:n tulvadirektiivin osaksi Espanjan lainsäädäntöä ja on juuri saanut ensimmäisen vaiheen päätökseen riskinarvioinnin ja riskikarttojen laatimisen myötä. Tuloksia tarkasteltiin toisessa vaiheessa. Kansallinen väestönsuojeluasioita käsittelevä neuvosto hyväksyi tarkastelun tulokset. Uusien suunnitelmien on määrä valmistua joulukuussa 2022. Lisäksi tulvariskien varalta on laadittu väestönsuojelusuunnitelmia sekä valtion tasolla että itsehallintoalueilla.

               2.3Italia – äärimmäiset sääolosuhteet syksyllä 2019

               Vuonna 2019 lokakuun lopussa ja marraskuussa useimmat Italian alueista pohjoisesta etelään altistuivat joukolle toisiinsa liittyviä äärimmäisiä sääilmiöitä, jotka aiheuttivat tulvista ja maanvyörymistä johtuvia vakavia vahinkoja ja huipentuivat Venetsian tulvimiseen.

               (1)
                     Italia haki EUSR:n rahoitustukea 10. tammikuuta 2020 eli 12 viikon määräajan kuluessa siitä, kun ensimmäiset vahingot oli todettu 20. lokakuuta 2019.

               (2)
                     Kyseessä on luonnonkatastrofi, joka kuuluu EUSR:n soveltamisalaan.

               (3)
                     Hakemus esitettiin asetuksen 2 artiklan 2 kohdassa säädetyn suurta luonnonkatastrofia koskevan kriteerin nojalla. Italian viranomaiset arvioivat katastrofista aiheutuneiden välittömien vahinkojen kokonaismääräksi 5 619,878 miljoonaa euroa (päivitetty määrä). Tämä määrä on yli 157 prosenttia Italiaan sovellettavasta EUSR:n varojen käyttöönoton kynnysarvosta (yli 3 miljardin euron vahingot vuoden 2011 hintoina). Italialle voidaan näin ollen myöntää sen hakemuksen perusteella tukea EUSR:stä.

               (4)
                     Italia ei pyytänyt ennakkomaksua.

               (5)
                     Italian viranomaiset kuvasivat hakemuksessaan yksityiskohtaisesti äärimmäisten sääilmiöiden aiheuttamien tuhojen luonnetta ja laajuutta. Italian alueelle iskeneen katastrofin voimakkuus ja vaikutukset väestöön, talouteen ja ympäristöön vaihtelivat sijainnista riippuen. Kaiken kaikkiaan 17 aluetta kärsi vaurioita. Eniten vahinkoja aiheutui Veneton, Piemonten, Ligurian, Sisilian ja Emilia Romagnan alueille. Pelkästään Veneton alueen ja erityisesti Venetsian kaupungin vakavien tulvien aiheuttamien vaurioiden osuus oli lähes kolmannes kaikista vahingoista (1,8 miljardia euroa). Abruzzo, Basilicata, Calabria, Campania, Friuli-Venezia-Giulia, Lazio, Apulia, Toscana ja Bolzanon autonominen maakunta kärsivät vähemmän vaurioita. Kaikkein vähiten kärsivät Marche, Valle d’Aosta ja Trenton autonominen maakunta.

               Katastrofi aiheutti erityisesti merkittäviä häiriöitä tieverkolle valtakunnallisella, alueellisella, maakuntien ja kuntien tasolla maanvyöryjen ja kaatuneiden puiden takia. Useat syrjäiset vuoristo- ja rannikkokunnat jäivät katastrofin takia erityksiin. Useimmilla alueilla jokiverkoston toiminta häiriintyi, vuorenrinteiden maamassat liikkuivat ja esiintyi maanvyörymiä ja tulvia. Koulujen ja muiden julkisten palvelujen toiminta keskeytyi. Tuulenpuuskat, joiden nopeus oli jopa 200 kilometriä tunnissa, aiheuttivat mittavia metsätuhoja (noin 8,5 miljoonaa kuutiometriä puuta tuhoutui). Tällä oli vakavia seurauksia metsiin liittyvälle taloudelle ja matkailulle. Veneton alueella vahinkoa aiheutui noin 130 suojelualueelle, jotka kuuluvat Natura 2000 -verkostoon. Vahinkoa kärsineiden maa-alueiden pinta-ala oli yli 414 000 hehtaaria. Lähes kaikilla alueilla ilmoitettiin tulvavahingoista julkisissa ja yksityisissä rakennuksissa. Maataloudelle aiheutui mittavia menetyksiä. Myös maatalouden rakenteet (kasvihuoneet ja koneet) kärsivät välittömiä vaurioita. Jätevedenkäsittelylaitokset tukkeutuivat, ja sähkö- ja kaasuverkkojen toiminta keskeytyi.

               Veneton tulvat aiheuttivat valtavia vahinkoja julkiselle ja yksityiselle omaisuudelle, kaupalliselle, taloudelliselle ja teolliselle toiminnalle sekä palvelualalle. Venetsian kaupungista yli 85 prosenttia oli tulvaveden vallassa, kun vuorovesi nousi yli 187 cm:n korkeudelle merenpinnasta. Aqua alta -aallot aiheuttivat merkittäviä vahinkoja Venetsian historiallisen keskustan taide- ja kulttuuriperinnölle sekä lukemattomalle määrälle omaisuutta laguunin pääsaarilla. Näihin sisältyy artefaktien vahingoittumista ja huomattavia vahinkoja paperimuodossa olevalle omaisuudelle, kuten kirjoille, käsikirjoituksille ja arkistoille. Tulviminen aiheutti noin 75 kirkossa rakenteellisia vahinkoja sekä vaurioita kalustukselle ja laajalle arkistolle. Lisäksi Venetsian vesiliikennejärjestelmän lukuisat laiturirakenteet, lautat ja pikaveneet kärsivät vahinkoja. Myös sähkö- ja elektroniikkainfrastruktuuria vahingoittui.

               Piemontessa katastrofi vaikutti yli 800 kuntaan. Liguriassa se aiheutti tulvia, vajoamia ja maanvyörymiä, jotka vahingoittivat erityisesti tiejärjestelmää. Sisiliassa se johti vakaviin häiriöihin palvelujen tarjonnassa ja taloudellisiin menetyksiin, jotka aiheutuivat maatalouden ja muun tuotannon keskeytymisestä. Emilia-Romagnan jokiverkoston tulviminen aiheutti rantaeroosiota, tulvia ja ojien ja kanaalien ylivuotoja, jotka vahingoittivat asuinalueita, tuotantolaitoksia, jokivarsien suojarakenteita ja hydraulisia laitteistoja. Myrskyt aiheuttivat huomattavia vahinkoja myös rannikoiden suojarakenteille, ja rannikkoa suojaava keinotekoinen dyyni tuhoutui lähes kokonaan. Mäkisillä ja vuoristoisilla alueilla tapahtui maaperän eroosiota ja maanvyörymiä, mikä aiheutti vakavia seurauksia tieverkolle.

               (6)
                     Komission analyysin mukaan hakemuksen kattamalla ajanjaksolla esiintyneet sääilmiöt voidaan katsoa meteorologiselta ja hydrologiselta kannalta yhdeksi ainoaksi tapahtumaksi. Lisäksi Italian viranomaisten ilmoittamien vahinkojen maantieteellinen laajuus ja suuruusluokka vaikuttavat uskottavilta.

               (7)
                     Italia arvioi asetuksen 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen tukikelpoisten hätä- ja pelastustoimien kustannuksiksi yli 1 110,1 miljoonaa euroa ja esitti kustannuksista toimityyppien mukaisesti jaotellun yhteenvedon. Suurin osuus tukikelpoisista kustannuksista (yli 479 miljoonaa euroa) liittyy suojaavan infrastruktuurin kunnostamiseen ja kulttuuriperinnön suojeluun. Toiseksi suurin osuus kustannuksista koskee keskeisen infrastruktuurin kunnostusta (465 miljoonaa euroa).

               (8)
                     Italian viranomaiset ovat vahvistaneet, että tukikelpoiset vahingot eivät kuulu vakuutusturvan piiriin.

               (9)
                     Vahinkoa kärsineistä 17 alueesta viisi (Basilicata, Calabria, Campania, Apulia ja Sisilia) on ERI-rahastoista (2014–2020) annettujen säännösten mukaisesti ”vähemmän kehittyneitä alueita”, Abruzzo luokitellaan ”siirtymäalueeksi” ja muut alueet ovat ”kehittyneempiä alueita”. Italian viranomaiset eivät ilmoittaneet komissiolle, että ne aikoisivat suunnata uudelleen ERI-rahasto-ohjelmien rahoitusta korjaustoimenpiteisiin.

               (10)
                     Italia ei pyytänyt unionin pelastuspalvelumekanismin käynnistämistä. Sen sijaan EU:n hätäavun koordinointikeskukselle (ERCC) lähetettiin ilmoitus yhteisen hätäviestintä- ja tietojärjestelmän (CECIS) kautta.

               (11)
                     Katastrofiriskin ehkäisyä ja hallintaa koskevan unionin lainsäädännön täytäntöönpanon osalta ei tällä hetkellä ole vireillä rikkomisesta johtuvia menettelyjä.

               2.4Itävalta – äärimmäiset sääolosuhteet marraskuussa 2019

               Itävallan lounaisosat, erityisesti Kärnten ja Itä-Tiroli, kärsivät suurtulvista 11.–23. marraskuuta 2019. Ne aiheutuivat samoista sääoloista, jotka johtivat suurkatastrofiin Italiassa. Äärimmäiset sääolosuhteet aiheuttivat huomattavia vahinkoja keskeiselle julkiselle infrastruktuurille, yksityisasunnoille, liiketiloille ja metsille. Olosuhteet olivat hyvin samankaltaiset kuin vuotta aiemmin, joskin ne aiheuttivat vähemmän vahinkoa.

               (1)Itävalta haki EUSR:n rahoitustukea 29. tammikuuta 2020 eli 12 viikon määräajan kuluessa siitä, kun ensimmäiset vahingot oli todettu 11. marraskuuta 2019. Itävalta toimitti 9. maaliskuuta 2020 omasta aloitteestaan päivitetyt tiedot, joiden mukaan vahingot tuhoa kärsineillä alueilla olivat alunperin arvioitua hieman suuremmat.

               (2)Kyseessä on luonnonkatastrofi, joka kuuluu EUSR:n soveltamisalaan.

               (3)Itävallan viranomaiset arvioivat katastrofista aiheutuneiden välittömien vahinkojen kokonaismääräksi 93,2 miljoonaa euroa. Tämä määrä on selvästi alle Itävaltaan suurkatastrofien osalta vuonna 2020 sovellettavan kynnysarvon, joka on 2 307,9 miljoonaa euroa (eli 0,6 % Itävallan bruttokansantulosta). Se jää myös alle niin sanotun alueellisen katastrofin kynnysarvon. Tämä on 1,5 prosenttia alueellisesta BKT:stä, jota on painotettu ottaen huomioon vahinkojen osuus kyseessä olevilla alueilla. Katastrofi ei siten ole suuri luonnonkatastrofi eikä asetuksen mukainen alueellinen luonnonkatastrofi. Koska katastrofi oli kuitenkin seurausta samoista sääolosuhteista, jotka aiheuttivat Italiassa suurkatastrofin, Itävallan viranomaiset esittivät hakemuksensa asetuksen 2 artiklan 4 kohtaan sisältyvän niin sanotun viereistä tukikelpoista valtiota koskevan säännöksen nojalla. Tämän säännöksen mukaan EUSR:stä voidaan myöntää tukea sellaiselle tukikelpoiselle valtiolle, joka on kärsinyt tukikelpoisessa naapurivaltiossa tapahtuneesta suureksi luonnonkatastrofiksi luokitellusta katastrofista. Tämä edellytys täyttyy.

               (4)Itävallan viranomaiset eivät pyytäneet ennakkomaksua.

               (5)Itävallan viranomaiset antoivat yksityiskohtaisen kuvauksen katastrofin vaikutuksista. Suurimmat vahingot aiheutuivat Itävallan eteläisimmässä osavaltiossa Kärntenissä ja sen viereisessä Itä-Tirolin maakunnassa. Kumpikin näistä Alppien alueista rajoittuu Italiaan. Salzburgin ja Steiermarkin osavaltiot kärsivät vähäisiä vahinkoja. Rankkasateet aiheuttivat tulvia useilla vesiväylillä, mikä vahingoitti enimmäkseen liikenneinfrastruktuuria ja sulki teitä. Monet sillat vaurioituivat vakavasti. Poikkeukselliset lumisateet ja lumivyöryt pahensivat ongelmia ja aiheuttivat vahinkoja metsätaloudelle. Rautatieyhteyksissä oli katkoksia, yksityisiä ja julkisia rakennuksia joutui tulvavesien valtaan, asutusalueita joutui väliaikaisesti eristyksiin ja sähkönjakelu keskeytyi.

               (6)Itävalta arvioi asetuksen 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen tukikelpoisten hätä- ja pelastustoimien kustannuksiksi 61,3 miljoonaa euroa ja esitti kustannuksista toimityyppien mukaisesti jaotellun yhteenvedon. Suurin osuus tukikelpoisista kustannuksista (yli 40 miljoonaa euroa) liittyy liikenneverkolle aiheutuneiden vahinkojen korvaamiseen. Maaperän eroosion torjuntatoimien osuus on noin 13 miljoonaa euroa.

               (7)Itävallan viranomaiset ovat vahvistaneet, että tukikelpoiset vahingot eivät kuulu vakuutusturvan piiriin.

               (8)Katastrofialueet ovat ERI-rahastoista 2014–2020 annetuissa säännöksissä tarkoitettuja ”kehittyneempiä alueita”. Itävallan viranomaiset ilmoittivat hakemuksessaan aikovansa käyttää Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta rahoitetun Itävallan maaseudun kehittämisohjelman varoja uudistaakseen metsäalueita, joilla on suojaava tehtävä.

               (9)Itävalta ei pyytänyt unionin pelastuspalvelumekanismin käynnistämistä.

               (10)Katastrofiriskin ehkäisyä ja hallintaa koskevan unionin lainsäädännön täytäntöönpanon osalta ei tällä hetkellä ole vireillä rikkomisesta johtuvia menettelyjä.

               2.5Päätelmät

               Edellä esitetyistä syistä katastrofit, joihin Portugali, Espanja, Italia ja Itävalta viittaavat hakemuksissaan, täyttävät asetuksessa säädetyt edellytykset EUSR:n varojen käyttöönotolle.

               3.Rahoitus EUSR:n vuoden 2020 määrärahoista

               Vuosia 2014–2020 koskevan monivuotisen rahoituskehyksen vahvistamisesta 2 päivänä joulukuuta 2013 annetun neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 1311/2013
                  2
               , jäljempänä ’rahoituskehysasetus’, ja erityisesti sen 10 artiklan nojalla EUSR:stä voidaan ottaa käyttöön varoja vuosittain enintään 500 000 000 euroa (vuoden 2011 hintoina). Talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta, talousarvioyhteistyöstä ja moitteettomasta varainhoidosta 2 päivänä joulukuuta 2013 tehdyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisen toimielinten sopimuksen
                  3
                11 kohdassa vahvistetaan EUSR:n varojen käyttöönottoa koskevat menettelyt.

               Koska EUSR on perustettu solidaarisuuden tukemiseksi, komissio katsoo, että tuen olisi oltava porrasteista. Tämä tarkoittaa, että ”suurten luonnonkatastrofien” osalta sovelletun, EUSR:n varojen käyttöönotolle asetetun kynnysarvon (0,6 % suhteessa bruttokansantuloon tai 3 miljardia euroa vuoden 2011 hintoina sen mukaan, kumpi näistä on pienempi) ylittävän vahingon osalta olisi aiemman käytännön mukaisesti sovellettava suurempaa tuki-intensiteettiä kuin kynnysarvon alle jäävän vahingon osalta. Suurkatastrofien perusteella myönnettävä tuki on aikaisemmin ollut kynnysarvon alle jäävältä osuudelta 2,5 prosenttia ja kynnysarvon ylittävältä osuudelta 6 prosenttia kaikista välittömistä vahingoista. Alueellisten katastrofien ja naapurivaltiota koskevan säännöksen nojalla hyväksyttyjen katastrofien osalta tukiosuus on 2,5 prosenttia.

               Rahoitustuen määrä ei saa ylittää tukikelpoisten toimien arvioituja kokonaiskustannuksia. EUSR:stä myönnettävän tuen laskutapa on määritetty rahaston vuosikertomuksessa (2002–2003), ja neuvosto ja Euroopan parlamentti ovat hyväksyneet sen.

               Seuraavassa esitetään Portugalin, Espanjan, Italian ja Itävallan hakemuksiin perustuva laskelma EUSR:stä maksettavasta rahoitustuesta, joka perustuu arvioon välittömistä kokonaisvahingoista:

                        Jäsenvaltiot

                        Katastrofin luokitus

                        Välittömät kokonaisvahingot

                        (milj. euroa)

                        Sovellettava alueellisen katastrofin kynnysarvo
                        [1,5 % BKT:stä/
                        1 % BKT:stä syrjäisimmillä alueilla]

                        (milj. euroa)

                        Suurkatastrofin kynnysarvo

                        (milj. euroa)

                        2,5 % välittömistä vahingoista kynnysarvon alle jäävältä osuudelta

                        (euroa)

                        6 % välittömistä vahingoista kynnysarvon ylittävältä osuudelta

                        (euroa)

                        Ehdotetun tuen kokonaismäärä

                        (euroa)

                        Maksetut ennakot

                        (euroa)

                        PORTUGALI

                        Alueellinen

                        (2 artiklan 3 kohta)

                        328,508

                        39,271

                        –

                        8 212 697

                        –

                        8 212 697

                        821 270

                        ESPANJA

                        Alueellinen

                        (2 artiklan 3 kohta)

                        2 269,734

                        1 287,076

                        –

                        56 743 358

                        –

                        56 743 358

                        5 674 336

                        ITALIA

                        Suuri

                        (2 artiklan 2 kohta)

                        5 619,878

                        –

                        3 585,278

                        89 631 943

                        122 076 039

                        211 707 982

                        –

                        ITÄVALTA

                        Viereinen

                        (2 artiklan 4 kohta)

                        93,191

                        –

                        –

                        2 329 777

                        –

                        2 329 777

                        –

                        YHTEENSÄ

                        278 993 814

               Rahoituskehysasetuksen 10 artiklan 1 kohdan mukaisesti EUSR:stä oli vuoden 2020 alussa käytettävissä yhteensä 1 150 524 045 euroa. Määrä käsittää vuoden 2020 määrärahat eli 597 546 284 euroa ja vuoden 2019 jäljelle jääneet määrärahat eli 552 977 761 euroa. Koska kyseinen määrä jäi käyttämättä, se siirrettiin vuodelle 2020.

               Tässä vaiheessa vuotta 2020 käytettävissä on 1 001 137 474 euron määrä. Kyseessä on EUSR:stä vuoden 2020 alussa käytettävissä ollut kokonaismäärä (1 150 524 045 euroa), josta on vähennetty rahastossa pidettävä 149 386 571 euron määrä. Jälkimmäinen määrä perustuu rahoituskehysasetuksen 10 artiklan 1 kohtaan, jonka mukaan 25 prosenttia vuoden 2020 määrärahoista on säilytettävä rahastossa lokakuun 1. päivään 2020 saakka.

                        Tiivistelmätaulukko EUSR-rahoituksesta

                        Määrä

                        euroa

                        Vuodelta 2019 vuodelle 2020 siirretyt määrärahat

                        552 977 761

                        Vuoden 2020 määrärahat

                        597 546 284

                        -----------------

                        Vuoden 2020 alussa käytettävissä ollut kokonaismäärä

                        1 150 524 045

                        josta on vähennetty vuoden 2020 määrärahoista säilytettävä 25 %

                        –149 386 571

                        -----------------

                        Tällä hetkellä käytettävissä oleva enimmäismäärä (2019+2020 määrärahat)

                        1 001 137 474

                        Ehdotettu Portugalia, Espanjaa, Italiaa ja Itävaltaa varten käyttöön otettava määrä yhteensä

                        –278 993 814

                        -----------------

                        Jäljellä oleva määrä 1. lokakuuta 2020 saakka

                        722 143 660

               Ehdotus

               EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖS

               Euroopan unionin solidaarisuusrahaston varojen käyttöönotosta Portugalin, Espanjan, Italian ja Itävallan avustamiseksi

               EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka

               ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,

               ottavat huomioon Euroopan unionin solidaarisuusrahaston perustamisesta 11 päivänä marraskuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2012/2002
                  4
                ja erityisesti sen 4 artiklan 3 kohdan,

               ottavat huomioon talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta, talousarvioyhteistyöstä ja moitteettomasta varainhoidosta 2 päivänä joulukuuta 2013 tehdyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisen toimielinten sopimuksen
                  5
                ja erityisesti sen 11 kohdan,

               ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

               sekä katsovat seuraavaa:

               (1)Euroopan unionin solidaarisuusrahaston, jäljempänä ’rahasto’, tavoitteena on antaa unionille mahdollisuus reagoida nopeasti, tehokkaasti ja joustavasti hätätilanteisiin osoittaakseen solidaarisuutta luonnonkatastrofien kohteeksi joutuneiden alueiden väestöä kohtaan.

               (2)Rahaston määrärahojen vuotuinen enimmäismäärä on 500 000 000 euroa (vuoden 2011 hintoina) neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 1311/2013
                  6
                10 artiklan mukaisesti.

               (3)Portugali toimitti 8 päivänä marraskuuta 2019 hakemuksen rahaston varojen käyttöönottamiseksi Azorien äärimmäisten sääilmiöiden jälkeen.

               (4)Espanja toimitti 28 päivänä marraskuuta 2019 hakemuksen rahaston varojen käyttöönottamiseksi Valencian, Murcian, Kastilia-La Manchan ja Andalusian alueiden rankkasateiden jälkeen.

               (5)Italia toimitti 10 päivänä tammikuuta 2020 hakemuksen rahaston varojen käyttöönottamiseksi 17 alueella syksyllä 2019 tapahtuneiden äärimmäisten sääilmiöiden jälkeen.

               (6)Itävalta toimitti 29 päivänä tammikuuta 2020 hakemuksen rahaston varojen käyttöönottamiseksi marraskuun 2019 äärimmäisten sääilmiöiden jälkeen.

               (7)Portugalin, Espanjan, Italian ja Itävallan hakemukset täyttävät asetuksen (EY) N:o 2012/2002 4 artiklassa säädetyt edellytykset rahoitustuen myöntämiseksi rahastosta.

               (8)Sen vuoksi rahastosta olisi otettava käyttöön varoja rahoitustuen myöntämiseksi Portugalille, Espanjalle, Italialle ja Itävallalle.

               (9)Jotta rahaston varat saataisiin käyttöön mahdollisimman nopeasti, tätä päätöstä olisi sovellettava siitä päivästä, jona se hyväksytään,

               OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               1 artikla

               Varainhoitovuotta 2020 koskevassa Euroopan unionin yleisessä talousarviossa otetaan käyttöön Euroopan unionin solidaarisuusrahaston varoja maksusitoumus- ja maksumäärärahoina seuraavasti:

               a) 8 212 697 euroa Portugalia varten;

               b) 56 743 358 euroa Espanjaa varten;

               c) 211 707 982 euroa Italiaa varten;

               d) 2 329 777 euroa Itävaltaa varten.

               2 artikla

               Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

               Sitä sovelletaan … päivästä ...kuuta ... [sen hyväksymispäivästä]
                  7***.

               Tehty Brysselissä

                  Euroopan parlamentin puolesta
                        Neuvoston puolesta

                  Puhemies
                        Puheenjohtaja

                     (1)

                        COM(2020) 190, 30.4.2020.

                     (2)

                        EUVL L 347, 20.12.2013, s. 884.

                     (3)

                        EUVL C 373, 20.12.2013, s. 1.

                     (4)

                        EUVL L 311, 14.11.2002, s. 3.

                     (5)

                        EUVL C 373, 20.12.2013, s. 1.

                     (6)

                        Neuvoston asetus (EU, Euratom) N:o 1311/2013, annettu 2 päivänä joulukuuta 2013, vuosia 2014–2020 koskevan monivuotisen rahoituskehyksen vahvistamisesta (EUVL L 347, 20.12.2013, s. 884).

                     (7)
                  ** Parlamentti lisää päivämäärän ennen julkaisemista EUVL:ssä.