title: Ehdotus neuvoston päätökseksi Ruotsin viranomaisten suorittamille lohenpoikasten istuttamisille annettavan yhteisön taloudellisen avun määrän vahvistamisesta vuodelle 1996

text:
         EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO
                                     Bryssel, 23.07.1996
                                    KOM(96)385 lopull.
                        Ehdotus
               NEUVOSTON PÄÄTÖKSEKSI
  RUOTSIN VIRANOMAISTEN SUORITTAMILLE LOHENPOIKASTEN
ISTUTTAMISILLE ANNETTAVAN YHTEISÖN TALOUDELLISEN AVUN
          MÄÄRÄN VAHVISTAMISESTA VUODELLE 1996
                   (komission esittämä)
 ---pagebreak---  ---pagebreak---                                         PERUSTELUT
Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirjan 125 artiklassa määrätään, että kolmen
vuoden     ajan   liittymispäivästä    Ruotsille annetaan yhteisön     taloudellista   apua
lohenpoikasten istuttamiseen Itämerellä.
Neuvoston on tehtävä päätös tästä taloudellisesta avusta määräenemmistöllä komission
ehdotuksesta välittömästi ennen Ruotsin liittymistä olemassa olleen tasapainon perusteella.
Tämä väliaikainen apu vastaa aikaisempaa Ruotsin saamaa yhteisön osallistumista osana
kahdenvälistä tiettyjä lohen lisääntymistä Itämeressä edistäviä toimenpiteitä koskevaa
sopimusta.
Euroopan talousyhteisön ja Ruotsin hallituksen välisen tiettyjä lohen lisääntymistä
Itämeressä edistäviä toimenpiteitä koskevan sopimuksen tekemisestä 27 päivänä kesäkuuta
1980 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 2210/801 säädetään, että tämän tuen
määrä perustuu Ruotsin viranomaisille kasvatuksesta, tunnistamisesta ja veteen
laskemisesta aiheutuneisiin todellisiin kustannuksiin sellaisen nuorten lohien määrän
osalta, joka tarvitaan tuottamaan yhteisölle Ruotsin kalastusalueella sille vuodelle, jonka
kuluessa taloudellinen apu on annettava, myönnettyä yksipuolista kiintiötä vastaava määrä
lohia.
Koska vuonna 1996 lohikannan suurin sallittu saalis (TAC) on pienentynyt, taloudellisen
avun määrä on laskettu soveltaen suhteellisesti tätä korjauskerrointa välittömästi ennen
Ruotsin liittymistä vallinneen tilanteen tietoihin.
1
         EYVL N:o L 226, 29.4.1980, s. 7
 ---pagebreak---                                         Ehdotus
        Neuvoston päätös Ruotsin viranomaisten suorittamille lohenpoikasten
    istuttamisille annettavan yhteisön taloudellisen avun määrän vahvistamisesta
                                      vuodelle 1996
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirjan ja erityisesti sen 125
artiklan,
sekä katsoo, että
liittymisasiakirjan  125 artiklassa määrätään, että neuvosto vahvistaa vuosittain
määräenemmistöllä komission ehdotuksesta yhteisön taloudellisen avun määrän Ruotsin
toimivaltaisten viranomaisten suorittamille lohenpoikasten istuttamisille,
tämä taloudellinen apu on hyväksyttävä välittömästi ennen Ruotsin liittymistä olemassa
olleen tasapainon perusteella,
Euroopan talousyhteisön ja Ruotsin hallituksen välisen tiettyjä lohen lisääntymistä
Itämeressä edistäviä toimenpiteitä koskevan sopimuksen tekemisestä 27 päivänä kesäkuuta
 1980 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 2210/801 säädetään, että yhteisön apu
on yhtä suuri kuin Ruotsin viranomaisille kasvatuksesta, tunnistamisesta ja veteen
laskemisesta aiheutuneet todelliset kustannukset sellaisen nuorten lohien määrän osalta,
joka tarvitaan tuottamaan yhteisölle Ruotsin kalastusalueella sille vuodelle, jonka kuluessa
taloudellinen apu on annettava, myönnettyä yksipuolista kiintiötä vastaava määrä lohia,
komissio on saanut Ruotsin esittämän yhteisön taloudellista apua koskevan hakemuksen
 vuodelle 1996; hakemus on samanlainen kuin vuodelle 1994 jätetty hakemus,
 'EYVL N:o L 226, 29.4.1980. s. 7
 ---pagebreak--- Kansainvälinen Itämeren kalastuskomissio on tehnyt          vuodelle 1996 suosituksen
suurimmaksi sallituksi saaliiksi (TAC) Itämeren lohikannan ja siitä yhteisölle
myönnettävän kalastusosuuden osalta,
tätä vuodelle 1996 vahvistettua TAC-määrää on vähennetty; tämän vuoksi Ruotsin
hakemusta on vastaavasti tarkasteltu uudelleen, ja
yhteisön taloudellisen avun määrä on laskettu soveltamalla suhteellisesti kyseistä
vähennystä siihen yksipuoliseen kiintiöön, jonka Ruotsi olisi myöntänyt yhteisölle, jos
kahdenvälistä sopimusta sovellettaisiin edelleen,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
                                        1 artikla
 Yhteisön taloudellisen avun määrä vuodelle 1996 Itämeren lohen lisääntymisen
 edistämisestä aiheutuvien kustannusten rahoittamiseksi rajoitetaan 662 508 ecuun.
                                        2 artikla
 Tämä päätös on osoitettu Ruotsin kuningaskunnan hallitukselle.
 Tehty Brysselissä
                                                    Neuvoston puolesta
                                               H
 ---pagebreak---                       Lainsäädännöllinen rahoitusselvitys
1. Toimenpiteen nimi
   Taloudellinen apu lohen lisääntymiseen Itämeressä tarkoitettuihin toimenpiteisiin
2. Budjettikohta
   B7 - 800
3. Oikeudellinen perusta
   Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirjan 125 artikla
4. Toimenpiteen kuvaus
   4.1.    Toimenpiteen yleistavoite                                            '
   Tässä komission ehdotuksessa vahvistetaan vuodeksi 1996 unionin taloudellinen
   apu Ruotsin viranomaisten suorittamille lohenpoikasten istuttamisille
   liittymisasiakirjan 125 artiklan mukaisesti.
   4.2.    Toimenpiteen     säädetty.  kestoaika ja     S£n  uudistamista    koskevat
           yksityiskohtaiset säännöt
   Toimi koskee vuotta 1996. Vuodeksi 1997 tehdään uusi ehdotus.
5. Menojen ja tulojen luokitus
   5.1.    Pakolliset menot
   5.2.    Jaksotetut määrärahat
   5.3.     Ei tuloja
6. Meno-/tulolaji
   Tuki 100 prosenttiin asti.
7. Taloudelliset vaikutukset
   7.1.    Toimenpiteen kokonaiskustannusten laskentatapa
   Ruotsin viranomaisten suorittamille lohenpoikasten istuttamisille annettavan
   yhteisön taloudellisen avun määrä lasketaan välittömästi ennen Ruotsin liittymistä
   olemassa olleen tasapainon perusteella. Euroopan talousyhteisön ja Ruotsin
   hallituksen välisen tiettyjä lohen lisääntymistä Itämeressä edistäviä toimenpiteitä
   koskevan sopimuksen tekemisestä 27 päivänä kesäkuuta 1980 annetussa neuvoston
                                            tr
 ---pagebreak--- asetuksessa (ETY) N:o 2210/801 säädetään, että yhteisön taloudellisen avun määrä
lasketaan siten, että sen kattaa Ruotsin viranomaisille kasvatuksesta,
tunnistamisesta ja veteen laskemisesta aiheutuneet todelliset kustannukset sellaisen
nuorten lohien määrän osalta, joka tarvitaan tuottamaan yhteisölle Ruotsin
kalastusalueella myönnettyä yksipuolista kiintiötä vastaava määrä lohia.
Vuonna 1994 Ruotsi antoi yhteisölle 220 tonnin suuruisen lohikiintiön.
Lohen yleistä TACia Itämerellä pienennettiin vuodeksi 1996 25 prosenttia ja
jokaisen osallistujan kiintiötä pienennettiin vastaavasti.
Olemassa olevan tasapainon noudattamiseksi on otettava huomioon, että Ruotsi
antaa teoriassa samat määrät, joista on vähennetty Ruotsin kiintiön vuoden 1996
vähennysosuus, eli
         220 t - 220 x 25         = 165 t
                    100
 Ruotsi on ilmoittanut komissiolle, että yhden lohenpoikasen tosiasiallinen arvo on
 17 Ruotsin kruunua ja yksi lohitonni vastaa 2000 lohenpoikasta.
 Taloudellisen avun määrä vuonna 1996 on siis
         165 x 2000 x 17 SEK              = 5 610 000 SEK
        "5 610 000 SEK : 8,467820 = 662 508 ecua.
 7.2.    Kustannusten jakautuminen toimenpiteen osatekijöiden mukaan
                                                              ecua
                                                        (vuoden 1996 arvo)
               Toimenpiteen osatekijä             Kokonaisbudjetti yhdelle
                                                         vuodelle
               Ruotsin viranomaisten
           suorittamaan lohenpoikasten         662 508 (osuus 5/96)
            istuttamiseen liittyvät kulut
                    YHTEENSÄ                   662 508
 EY VL N:o L 226, 29.4.1980, s. 7
                                           e
 ---pagebreak---     7.3.    B osaan kuuluvat toiminnalliset tutkimuksiin, asiantuntijakokouksiin vm.
            liittyvät kvlut
            Ei ole
    7.4.    Noudatettava aikataulu usean vuoden kestäville toimille, jotka on sovitettu
            yhteen (perussäädöksiin kirjatuissa^ tarpeellisiksi katsotuissa menoissa
            Ei ole
8.  Petostenvastaiset säännökset ja niiden täytäntöönpanon tulokset
    Sovelletaan erityisesti Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 209 artiklan c
    kohdassa, 209 A artiklassa ja 213 artiklassa olevia petostenvastaisuutta koskevia
    määräyksiä.
9.   Kustannusvaikuttavuusanalyysi
    9.1.     Erityistavoitteet
    Lohen lisääntymisen edistäminen Itämerellä
    9.2.     Toimenpiteiden perustelut
    - Yhteisön taloudellisen avun tarve
    Unionin taloudellinen apu kuuluu Ruotsin kuningaskunnan liittymisasiakirjaan ja
    on pakollista
    9.3      Toimenpiteiden seuranta ja arviointi
    Toimen vaikutus otetaan huomioon yleisiä Itämeren lohen TACeja vahvistettaessa
10. Hallintomenot (talousarvion kohta a)
     10.1    Edellyttääkö ehdotettu toimenpide komission henkilöstön lisäämistä? Jos
             edellyttää, mitä henkilökuntaa?
    Ei.
     10.2    Ilmoittakaa toimenpide-ehdotuksen edellyttämien toimintakulujen ja
             tarvittavan henkilöstön määrä. Selostakaa laskentatapa.
     Ei tarvita.
                                              ¥-
 ---pagebreak---  ---pagebreak---                                                               ISSN 1024-4492
                                                    KOM(96) 385 lopullinen
                                                ASIAKIRJAT
FI                                                                  01    03
                                        Luettelonumero : CB-CO-96-383-FT-C
                                                         ISBN 92-78-07385-7
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto
L-2985 Luxemburg
                                           ^


Avis juridique important

|

52000PC0828(03)

Ehdotus: neuvoston päätös ihmiskaupan ja lasten seksuaalisen hyväksikäytön torjunnasta vastuussa oleville henkilöille tarkoitetun tuki-, koulutus-, vaihto- ja yhteistyöohjelman toisen vaiheen perustamisesta (STOP II)  /* KOM/2000/0828 lopull. - CNS 2000/0341 */

Virallinen lehti nro 096 E , 27/03/2001 s. 0342 - 0344

Ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS ihmiskaupan ja lasten seksuaalisen hyväksikäytön torjunnasta vastuussa oleville henkilöille tarkoitetun tuki-, koulutus-, vaihto- ja yhteistyöohjelman toisen vaiheen perustamisesta (STOP II)(komission esittämät)PERUSTELUT1. JohdantoVuoden 2000 lopussa päättyy kolme monivuotista rahoitusohjelmaa, jotka on perustettu Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.3 artiklan perusteella hyväksytyillä yhteisillä toiminnoilla. Kyseessä ovat kolme seuraavaa yhteistä toimintaa:*yhteinen toiminta 96/636/YOS, 28 päivältä lokakuuta 1996, oikeusalalla toimivien tuki- ja vaihto-ohjelmasta (Grotius) [1],[1]  EYVL L 287, 8.11.1996, s. 3.*yhteinen toiminta 96/700/YOS, 29 päivältä marraskuuta 1996, ihmisillä käytävän kaupan ja lasten seksuaalisen hyväksikäytön torjunnasta vastaavien henkilöiden kannustus- ja vaihto-ohjelmasta (STOP) [2],[2]  EYVL L 322, 12.12.1996, s. 7.*yhteinen toiminta 97/12/YOS, 20 päivältä joulukuuta 1996, rikosten torjunnasta vastaavien viranomaisten välistä henkilöstövaihtoa ja koulutusta sekä näiden viranomaisten välistä yhteistyötä koskevasta yhteisestä ohjelmasta (Oisin) [3].[3]  EYVL L 7, 10.1.1997, s. 5.Ohjelmien toteuttamiseen on osoitettu määrärahoja seuraavasti: Grotius 8,8 miljoonaa euroa, STOP 6,5 miljoonaa euroa ja Oisin 8 miljoonaa euroa. Kutakin toimintavuotta varten on hyväksytty erilliset vuosiohjelmat, joissa on määritelty tavoitteet ja aihekohtaiset painopisteet, kuvattu menettelyt ja pyydetty hanke-ehdotuksia rahoituksen myöntämistä varten. Vuosiohjelmat on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Lukuisille hankkeille onkin myönnetty yhteisrahoitusta. Komiteat, jotka avustavat komissiota ohjelmien toteuttamisessa ja joissa ovat edustettuina kaikki jäsenvaltiot, ovat kokoontuneet ohjelmakauden aikana yleensä kahdesti vuodessa. Kokouksissa on keskusteltu ja vaihdettu näkemyksiä vuosiohjelmista ja yhteisrahoituksen turvin toteutettavista hankkeista, joita komissio on ehdottanut.Komissio on laatinut Euroopan parlamentille ja neuvostolle kolme kertomusta ohjelmien toteuttamisesta (vuodet 1996 ja 1997 on käsitelty samassa kertomuksessa). Kuten kertomuksissa on todettu, ohjelmien tavoitteet on saavutettu, ja ne ovat osoittautuneet niihin sijoitetun panoksen arvoisiksi, sillä niistä on myönnetty tukea lukuisille hankkeille. Lisäpäätelmiä ohjelmien tehokkuudesta ja vaikutuksista voidaan tehdä piakkoin, kun vuotta 2000 koskeva kertomus toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle.Vuoden 2000 alussa tehty ulkoinen arviointi vahvisti, että ohjelmien tavoitteet on saavutettu ja että ne ovat edistäneet lainvalvontaa ja oikeudellista yhteistyötä rikosasioissa yhteisön tasolla. Myös ohjelmien tehokkuus suhteessa niihin panostettujen resurssien määrään arvioitiin tyydyttäväksi.Ulkoisessa arvioinnissa ehdotettiin kuitenkin keinoja parantaa yhteisrahoituksen turvin toteutettujen hankkeiden vaikutuksia. Esimerkiksi seminaarien ja konferenssien määrää voitaisiin vähentää, hankkeiden valmistelua tehostaa ja varmistaa, että hankkeiden tuloksia levitetään laajemmin. Nämä päätelmät on otettu huomioon ohjelmien jatkamista koskevissa ehdotuksissa.Toukokuun 1. päivänä 1999 voimaan tulleella Amsterdamin sopimuksella otettiin käyttöön käsite "vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue Euroopan unionissa". Tampereella 15.- 16. lokakuuta 1999 kokoontunut Eurooppa-neuvosto korosti päätelmissään tämän käsitteen merkitystä. Lisäksi komissio on hyväksynyt tulostaulun, jonka avulla seurataan tämän alueen kehittymistä.On selvää, että oikeudellista yhteistyötä koskevat ohjelmat voivat myös Amsterdamin sopimuksen voimaantulon jälkeen edistää merkittävästi lainvalvontaa ja oikeudellista yhteistyötä yhteisön tasolla ja että ne voivat tukea edellä mainitun yleistavoitteen saavuttamista eli vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen luomista. Komissio katsoo näin ollen, että ohjelmia olisi jatkettava, jotta niiden kautta voidaan edelleen antaa merkittävää tukea yhteisön tasolla toteutettaville hankkeille tämän tavoitteen saavuttamiseksi. Myös Euroopan parlamentti on kannattanut tätä ajatusta erityisesti STOP-ohjelman osalta 19.  toukokuuta 2000 antamassaan päätöslauselmassa, joka koskee komission toista tiedonantoa lisätoimista naisilla käytävän kaupan torjumiseksi.Ohjelmien toiminta ja hallinto on kuitenkin jatkossa uudistettava siten, että otetaan entistä paremmin huomioon yhteisrahoitus oikeudellisen ja poliisiyhteistyön alalla. Voitaisiin esimerkiksi ajatella kaikkien perustamissopimuksen VI osaston nojalla toteutettavien ohjelmien yhdistämistä yhdeksi puiteohjelmaksi.2. EHDOTUKSET NEUVOSTON PÄÄTÖKSIKSI: MUUTOKSETEhdotukset neuvoston päätöksiksi yleisiä ja rikosoikeudellisia asioita koskevan Grotius-ohjelman sekä STOP- ja Oisin-ohjelmien toisen vaiheen perustamisesta pohjautuvat kokemuksiin, joita nykyisten ohjelmien toteuttamisesta on kertynyt viiden vuoden aikana. Ohjelmien jatkamiseen tähtäävän valmistelutyön yhteydessä on tultu siihen tulokseen, että kaikki lainvalvontaan ja oikeudelliseen yhteistyöhön liittyvät ohjelmat on uudistettava perusteellisesti. Niiden yhdistäminen yhdeksi perustamissopimuksen VI osastoon perustuvaksi puiteohjelmaksi noudattaisi komission yleistä linjaa pyrkiä luomaan yksittäisten ohjelmien sijasta laajempia ohjelmakokonaisuuksia. Näin voitaisiin ehkä myös lisätä toiminnan kokonaisrahoitusta. Puiteohjelma myös yksinkertaistaisi budjettimenettelyä ja lisäisi toiminnan näkyvyyttä. Lisäksi voitaisiin hyödyntää tehokkaammin ohjelmien yhteisvaikutuksia, vaikka nykyiset neljä VI osaston nojalla toteutettavaa ohjelmaa säilyisivät myös puiteohjelmassa erillisinä "lukuina".Tämän myöhemmin toteutettavan uudistuksen vuoksi ohjelmien toisen vaiheen kesto on rajattu kahteen vuoteen. Tällä tavoin voidaan kaikkien VI osaston nojalla toteutettavien ohjelmien uudistus toteuttaa samaan aikaan kun järjestäytyneen rikollisuuden torjunnasta vastaaville henkilöille tarkoitettu vaihto-, koulutus- ja yhteistyöohjelma Falcone päättyy vuoden 2002 lopussa.Vaikka ohjelmien jatkamista koskevien ehdotusten rakenne ja sanamuoto poikkeavat jossain määrin yhteisistä toiminnoista, joilla ohjelmat on alun perin perustettu, tarkoitus ei ole muuttaa niiden soveltamisaloja. Poikkeuksena tästä on Grotius, joka on jaettu kahteen osaan: näistä toinen koskee yleisiä ja rikosoikeudellisia asioita ja toinen yksityisoikeudellisia asioita. Komissio on tehnyt erillisen ehdotuksen Grotius-ohjelman yksityisoikeudellisesta osasta. [4][4]  KOM(2000) 516 lopull., 5.9.2000.Syynä muutokseen on se, että oikeudellisesta yhteistyöstä hyväksytty yhteinen toiminta, jolla Grotius-ohjelma vuonna 1996 perustettiin, kattoi sekä yksityisoikeudelliset asiat että rikosasiat. Tuolloin Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.1 artikla säänteli kaikkea oikeudellista yhteistyötä.Oikeudellista yhteistyötä koskevia määräyksiä muutettiin kuitenkin Amsterdamin sopimuksessa, joka tuli voimaan 1. toukokuuta 1999. Nykyään oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa kuuluu Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 61 ja 65 artiklan soveltamisalaan, kun taas oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa kuuluu Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 29 ja 34 artiklan soveltamisalaan. Koska ohjelman kahdella osalla on siis eri oikeusperustat, on tehtävä erilliset päätökset.Grotius-, Oisin- ja STOP-ohjelmien pääasiallisena kohderyhmänä ovat tietyt ammattiryhmät, kuten tuomarit, syyttäjät, muut juristit, poliisiviranomaiset, lainvalvontaviranomaiset, virkamiehet ja rikoksen uhrien tukipalveluista vastaavat henkilöt. Toisaalta myös koulutuslaitokset, korkeakoulut, vapaaehtoisjärjestöt ja tutkimuskeskukset voivat saada ohjelmista tukea.Ohjelmien yhteisinä päätavoitteina on kehittää Euroopan unionia vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvana alueena, joka tarjoaa kansalaisilleen korkeatasoisen suojan, ja torjua järjestäytynyttä rikollisuutta.Grotius-ohjelman erityistavoitteena on edistää oikeusalan toimijoiden yhteistyötä, lisätä tietoa erilaisista oikeus- ja tuomioistuinjärjestelmistä ja helpottaa jäsenvaltioiden välistä oikeudellista yhteistyötä.Oisin-ohjelman avulla pyritään kannustamaan jäsenvaltioiden lainvalvontaviranomaisia tekemään yhteistyötä tutustuakseen muiden jäsenvaltioiden viranomaisten toimintamenetelmiin ja toiminnan rajoituksiin.STOP-ohjelman puitteissa tehdään aloitteita, joiden tarkoituksena on torjua ihmiskauppaa ja lasten seksuaalista hyväksikäyttöä sen kaikissa muodoissa, lapsipornografia ja siihen liittyvä väkivalta mukaan luettuina, ja auttaa kyseisen rikollisen toiminnan uhreja.Ohjelmat ehdotetaan toteutettaviksi seuraavin keinoin:-jäsenvaltioiden lainsäädäntöä, toimintamenetelmiä ja valiokäytäntöjä koskeva koulutus-jäsenvaltioiden viranomaisten henkilövaihto- ja harjoittelujaksot-seminaarit, keskustelutilaisuudet ja konferenssit-oikeustieteellinen ja uusien toimintamenetelmien tutkimus-tiedottaminen ja tulosten hyödyntäminen.Ehdotusten rakenne heijastaa yhteisön ohjelmien yleistä kehityssuuntaa, mistä esimerkkinä mainittakoon Daphne-ohjelma.Samalla on otettu käyttöön uusia termejä ja uudentyyppisiä toimia, esimerkiksi:*vuotuiset työohjelmat aiempien vuosiohjelmien sijaan*uutuuksia ovat erityistoimet ja täydentävät toimenpiteet, joiden aiheita luetellaan vuotuisessa työohjelmassa*toimien arviointi- ja valintaperusteita on selkeytetty.Kokonaisrahoitusta ehdotetaan korotettavan, koska kiinnostus ohjelmia kohtaan on lisääntynyt ja myös tavoitteet on asetettu korkeammalle. Ohjelmille ehdotetaan seuraavaa rahoitusta: Grotius 4 miljoonaa euroa, STOP 4 miljoonaa euroa ja Oisin 8 miljoonaa euroa. Yhteisön rahoitusosuuden enimmäismääräksi ehdotetaan 70 prosenttia 80 prosentin sijasta. Näin pyritään saamaan hankkeiden järjestäjiltä tarkemmat arviot kustannuksista ja lisäämään ohjelmien rahoitusta kansallisista lähteistä.Ehdotettujen ohjelmien tavoitteet on nyt liitetty lähemmin Amsterdamin sopimuksella muutettuihin perussopimuksiin ja VI osaston nojalla toteutettaviin yhteisön laajuisiin politiikkoihin ja toimintasuunnitelmiin. Yhtenä tavoitteena korostetaan myös sitä, että on erityisen tärkeää saada EU:n jäseniksi ehdolla olevat maat (ns. ehdokasmaat) mukaan ohjelmien toteuttamiseen. Ehdokasmaiden viranomaiset ja järjestöt ovat yhä laajemmin osallistuneet nykyisiin ohjelmiin, ja tätä kehityssuuntaa olisi vahvistettava jo EU:n tulevaa laajentumista silmällä pitäen. Tätä varten komissio ehdottaa, että jäljempänä kuvattuja erityistoimia käytettäisiin aloilla, joita kohtaan ehdokasmaat ovat osoittaneet erityistä kiinnostusta. Vastuu hanke-ehdotuksen esittämisestä ja hyväksytyn toiminnan asianmukaisesta toteuttamisesta säilyy kuitenkin edelleen siihen osallistuvalla jäsenvaltiolla tai jäsenvaltiosta tulevalla organisaatiolla. Jotta ehdokasmaat saisivat paremmin tietoa eri menettelyistä ja ohjelmien toteuttamisesta, komissio voisi kutsua ehdokasmaiden edustajia tarkkailijoiksi tiedotuskokouksiin, jotka pidettäisiin ohjelmien toteuttamisessa avustavien komiteoiden virallisten kokousten jälkeen.Tiedottamisen avulla valmisteltaisiin sopimusneuvotteluja ehdokasmaiden kanssa näiden osallistumisesta ohjelmien rahoittamiseen.Tähänastisten kokemusten perusteella on käynyt ilmi, että komissiolle esitetyt hanke-ehdotukset eivät aina täysin kata vuosiohjelmissa asetettuja painopistealueita. Joidenkin alojen erityistarpeiden täyttämiseksi voitaisiin laatia erityisiä kohdennettuja toimia. Tätä varten ehdotetaan, että vuotuisessa työohjelmassa voitaisiin esittää muutamia erityistoimia, joista ilmoitettaisiin toimintatyyppi (tiedotuskampanja, konferenssi, henkilövaihdot, tutkimus) sekä selkeä aihe ja tavoite. Nämä erityistoimet rahoitettaisiin kokonaan yhteisön varoin. Komissio voisi vuotuisia työohjelmia koskevassa ehdotuksessaan määritellä toimet ja pyytää järjestäjiltä ehdotuksia niiden toteuttamisesta. Saadut ehdotukset arvioitaisiin samoin perustein kuin muutkin hanke-ehdotukset.Lisäksi komissio katsoo aiempien kokemusten ja ulkoisen arvioinnin päätelmien perusteella, että ohjelmiin pitäisi ottaa mukaan täydentäviä toimenpiteitä, jotta ohjelmien tavoitteet voidaan saavuttaa tehokkaammin. Näillä on tarkoitus tukea muita toimia, jotka ovat jo saaneet rahoitusta ohjelmista. Komissio voisi ilmoittaa täydentävien toimenpiteiden aiheet vuotuisessa työohjelmassa (esimerkiksi tietyn toimen tulosten julkaiseminen, ohjelmaan liittyvää tietoa sisältävien Internet-sivustojen tai tietokantojen kehittäminen tai johonkin ohjelman erityiskysymykseen perehtyneiden asiantuntijoiden kokousten järjestäminen). Myös täydentävät toimenpiteet voitaisiin rahoittaa jopa kokonaan yhteisön varoin. .Kokonaan rahoitettaviin erityistoimiin ja täydentäviin toimenpiteisiin voitaisiin kuitenkin kumpiinkin käyttää enintään 10 prosenttia ohjelman vuotuisista määrärahoista.Ohjelmien toteuttamiseen liittyviä komiteamenettelyjä koskevien ehdotusten pohjana on käytetty ns. komitologiapäätöstä eli 28. kesäkuuta 1999 tehtyä neuvoston päätöstä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä [5]. Päätöstä tosin sovelletaan vain niihin komiteoihin, jotka toimivat sellaisilla aloilla, joilla toimivalta on yhteisöllä, mutta päätöksessä säädetyt menettelyt, joita on käytetty ehdotuksissa mallina, vastaavat käytännössä menettelyjä, joita ohjelmien toteuttamisessa on sovellettu jo vuodesta 1996.[5]  EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23-26.Ohjelmien täytäntöönpanotoimet ehdotetaan hyväksyttäväksi neuvoa-antavan tai hallintomenettelyn mukaisesti. Ehdotusten mukaan menettelyn valintaan ei vaikuta pyydetyn rahoituksen määrä eli se, ylittyykö 50 000 euron raja, koska toimien kokonaiskustannukset ovat harvoin enempää kuin 100 000 euroa. Siksi ehdotetaan neuvoa-antavan menettelyn soveltamista kaikissa päätöksissä toimista, joille haetaan rahoitusta, samoin kuin päätöksissä täydentävien toimenpiteiden rahoittamisesta. Tällöin komissio vastaa hankkeiden valinnasta ja pyytää komitealta lausuntoa valitsemiensa ehdotusten luettelosta, johon sisältyvät myös täydentävät toimenpiteet.Sen sijaan vuotuinen työohjelma ja erityistoimet ehdotetaan hyväksyttäväksi hallintomenettelyllä. . Tämä johtuu siitä, että työohjelmalla on paljon suurempi merkitys potentiaalisten hakijaorganisaatioiden kannalta muun muassa siksi, että siinä määritellään ohjelman tärkeimmät aihealueet ja erityistoimien aiheet.Neuvoa-antavan menettelyn soveltaminen tarkoittaa, että komission on otettava komitean lausunto huomioon niin suurelta osin kuin mahdollista ja ilmoitettava komitealle, millä tavoin tämä on tehty. Hallintomenettelyn soveltaminen taas tarkoittaa sitä, että komissio voi päättää toimenpiteestä, ellei määräenemmistö komitean jäsenistä vastusta sitä.3. EHDOTUKSET NEUVOSTON PÄÄTÖKSIKSI: ARTIKLAKOHTAISET PERUSTELUT1 artiklaKunkin ehdotuksen 1 artiklalla perustetaan ohjelman toinen vaihe ja siinä todetaan, että ohjelmat ovat voimassa kahden vuoden ajan 1. tammikuuta 2001 alkaen .2 artikla2 artiklassa asetetaan ohjelman tavoitteet. Ne sidotaan tiiviisti Amsterdamin sopimuksessa asetettuun yleistavoitteeseen ja siten myös mm. toimintasuunnitelmiin, joiden tarkoituksena on vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen luominen. Tämän jälkeen määritellään ohjelman erityistavoitteet suhteessa yleistavoitteeseen. Artiklassa myös erityisesti mainitaan, että ehdokasmaat voivat osallistua toimintaan.3 artikla3 artiklassa määritellään, keille yhteisön rahoitusta voidaan myöntää. Siinä määritellään ohjelman soveltamisalaan kuuluvat organisaatiot ja asetetaan näin kohderyhmät. Artiklassa kerrotaan myös, mitä "eurooppalainen ulottuvuus" edellyttää eli montako kumppania eri jäsenvaltioista ja ehdokasmaista on oltava mukana.Lisäksi 3 artiklassa säädetään erityistoimista ja täydentävistä toimenpiteistä, jotka voidaan rahoittaa kokonaan yhteisön varoin, jotta ohjelman tavoitteet toteutuisivat paremmin.4 artikla4 artiklassa määritellään ohjelmassa toteutettavat toimet, joihin myös nykyisissä ohjelmissa toteutettavat toimet kuuluvat.5 artikla5 artiklan ensimmäisessä kohdassa säädetään budjettimäärärahojen myöntämisestä ohjelmille ja muissa kohdissa esitetään toimien rahoittamista koskevat perusperiaatteet.6 artikla6 artiklassa käsitellään ohjelman toteuttamista. Sen 1 kohdassa todetaan, että toteuttamisesta vastaavat komissio ja jäsenvaltiot yhdessä. Kahdessa seuraavassa kohdassa esitetään perussääntö ja kolme työvaihetta, jotka komission on suoritettava ohjelman toteuttamiseksi. 4 kohdassa määritellään, mitä toimenpiteitä 7 artiklalla perustetun komitean on tutkittava lausunnon antamista varten.Artiklan 5 kohdassa esitetään ohjelmasta rahoitettavien toimien yleiset arviointi- ja valintaperusteet. Tämä kohta on pyritty laatimaan mahdollisimman selkeästi, koska on erittäin tärkeää, että hankkeiden järjestäjät tietävät, millä perusteella heidän ehdotuksiaan arvioidaan. Näiden perusteiden avulla komissio perustelee ehdotusten valinnan tai hylkäämisen.7 artikla7 artiklan 1 kohdassa säädetään, että komissiota avustaa ohjelman toteuttamisessa komitea, johon kuuluu yksi edustaja kustakin jäsenvaltiosta. Artiklan 2 kohdassa on säännökset komitean työjärjestyksen hyväksymisestä. 3 kohdassa säädetään, että komissio voi kutsua ehdokasmaiden edustajia tiedotuskokouksiin.8 artikla8 artiklassa kuvataan neuvoa-antava menettely. 6 artiklan 4 kohdan mukaan menettelyä sovelletaan hyväksyttäessä 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuilta hankkeiden järjestäjiltä saatuja ehdotuksia ja 3 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja täydentäviä toimenpiteitä.9 artikla9 artiklassa kuvataan hallintomenettely. 6 artiklan 4 kohdan mukaan menettelyä sovelletaan hyväksyttäessä vuotuinen työohjelma ja siihen sisältyvät erityistoimet.10 artikla10 artiklassa komissio velvoitetaan huolehtimaan ohjelman arvioinnista ja seurannasta. Lisäksi komission on laadittava Euroopan parlamentille ja neuvostolle vuosittain kertomus arviointi- ja seurantatoimiensa tuloksista.11 artikla11 artiklassa säädetään, että päätös ohjelman perustamisesta tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.2000/0341 (CNS)Ehdotus:NEUVOSTON PÄÄTÖSihmiskaupan ja lasten seksuaalisen hyväksikäytön torjunnasta vastuussa oleville henkilöille tarkoitetun tuki-, koulutus-, vaihto- ja yhteistyöohjelman toisen vaiheen perustamisesta (STOP II)EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 34 artiklan 2 kohdan c alakohdan,ottaa huomioon ... 2000 tehdyn komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon,sekä katsoo seuraavaa:(1) Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 29 artiklassa asetetaan unionin tavoitteeksi antaa kansalaisille korkeatasoinen suoja vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvalla alueella kehittämällä jäsenvaltioiden yhteistä toimintaa poliisiyhteistyössä ja oikeudellisessa yhteistyössä rikosasioissa. Tätä tavoitetta edistää muun muassa ihmiskaupan ja lasten seksuaalisen hyväksikäytön ehkäiseminen ja torjunta.(2) Tampereen Eurooppa-neuvoston päätelmissä vaaditaan toimia ihmiskaupan ja lasten seksuaalisen hyväksikäytön torjumiseksi.(3) Käsiteltävien ongelmien luonne edellyttää koordinoitua ja monialaista lähestymistapaa, jossa ovat mukana kaikki näiden ongelmien torjunnasta Euroopan unionissa vastaavat tahot. Tämän vuoksi niiden ehkäisyä ja torjuntaa voidaan tehostaa luomalla kehys ihmiskaupan ja lasten seksuaalisen hyväksikäytön torjunnasta vastaavien henkilöiden koulutusta, tiedotusta, tutkimusta ja henkilövaihtoa varten.(4) Koska ihmiskauppa ja lasten seksuaalinen hyväksikäyttö ovat kansainvälisiä ongelmia, on pyrittävä paljastamaan koko rikollisketju värvääjistä, kuljettajista ja hyväksikäyttäjistä muihin välittäjiin sekä asiakkaisiin.(5) STOP-ohjelma, joka on perustettu 29 päivänä marraskuuta 1996 hyväksytyllä yhteisellä toiminnalla 96/700/YOS [6], on edistänyt osaltaan näiden ongelmien tuntemusta Euroopan unionissa ja vahvistanut niiden henkilöiden yhteistyötä, jotka vastaavat jäsenvaltioissa ihmiskaupan ja lasten seksuaalisen hyväksikäytön torjunnasta.[6]  EYVL L 322, 12.12.1996, s. 7-10.(6) STOP-ohjelma on myös osoittanut, että Euroopan unionin tavoitteet ihmiskaupan ja lasten seksuaalisen hyväksikäytön torjumiseksi on voitu toteuttaa tehokkaammin yhteisön tasolla kuin jäsenvaltioiden tasolla jäsenvaltioiden välisen kokemusten vaihdon sekä yhteisin toimin saavutettujen säästöjen ja kerrannaisvaikutusten ansiosta.(7) Ohjelman uusiminen, josta määrätään erikseen edellä mainitussa yhteisessä toiminnassa ja jota myös Euroopan parlamentti on vaatinut 19 päivänä toukokuuta 2000 hyväksymässään päätöslauselmassa "Lisätoimista naisilla käytävän kaupan torjumiseksi", auttaa parantamaan tätä yhteistyötä entisestään.(8) On suotavaa varmistaa ohjelmasta tuettujen toimien jatkuvuus, uusia ohjelma ja perustaa toinen vaihe, joka kestää kaksi vuotta.(9) On tarpeen sovittaa ohjelman toimet yhteen niiden toimien kanssa, joita toteutetaan Daphne-ohjelman perusteella lapsiin, nuoriin ja naisiin kohdistuvan väkivallan torjumiseksi.(10) On tarpeen toimia yhteisön tasolla toissijaisuusperiaatteen mukaisesti, jotta varmistetaan toimien koordinointi ja helpotetaan hankkeiden toteuttajien verkottumista.(11) On tarpeen antaa Euroopan unionin jäseniksi ehdolla oleville maille mahdollisuus osallistua STOP-ohjelmaan helpottamalla niiden osallistumista ohjelmasta tuettaviin hankkeisiin.(12)  Tämän päätöksen täytäntöönpanon edellyttämät toimenpiteet, jotka luetellaan 3 artiklan 1 kohdassa ja 4 kohdan toisessa luetelmakohdassa, on vahvistettava menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen [7] N:o1999/468/EY 2 artiklan mukaisesti kyseisen päätöksen 3 artiklassa säädettyä neuvoa-antavaa menettelyä noudattaen.[7]  EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23.(13) Koska tämän päätöksen täytäntöönpanon edellyttämät toimenpiteet, jotka luetellaan 3 artiklan 4 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa ja 6 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa, ovat neuvoston päätöksen N:o 1999/468/EY 2 artiklassa tarkoitettuja hallintotoimenpiteitä, ne on vahvistettava kyseisen päätöksen 4 artiklassa säädettyä hallintomenettelyä noudattaen,ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:1 artikla - Ohjelman perustaminen1. Tällä päätöksellä perustetaan 29 päivänä marraskuuta 1996 hyväksytyllä yhteisellä toiminnalla 96/700/YOS perustetun, ihmiskaupan ja lasten seksuaalisen hyväksikäytön torjunnasta vastuussa oleville henkilöille tarkoitetun STOP-nimisen tuki-, koulutus-, vaihto- ja yhteistyöohjelman toinen vaihe.2. Ohjelma uusitaan kaudeksi, joka alkaa 1 päivänä tammikuuta 2001 ja päättyy 31 päivänä joulukuuta 2002, minkä jälkeen sen voimassaoloa voidaan jatkaa.2 artikla - Ohjelman tavoitteetOhjelma edistää yleistä tavoitetta antaa kansalaisille korkeatasoinen suoja vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvalla alueella. Sen tarkoituksena on estää ja torjua ihmiskauppaa ja lasten seksuaalista hyväksikäyttöä sen kaikissa muodoissa, lapsipornografia ja siihen liittyvä väkivalta mukaan luettuina, ja antaa tukea näiden rikollisten toimien uhreille. Ohjelman tarkoituksena on erityisesti:-luoda tätä alaa koskeva yhteisön politiikka sekä toteuttaa ja arvioida sitä,-tukea ja vahvistaa verkottumista ja käytännön yhteistyötä kuten henkilövaihtoa ja tietojen levittämistä, kokemusten ja hyvien käytäntöjen vaihtoa, koulutuksen parantamista ja mukauttamista sekä tieteellistä ja teknistä tutkimusta,-kiinnittää erityistä huomiota siihen, että ohjelman piirissä suunniteltuihin toimiin voivat osallistua myös Euroopan unionin jäseniksi ehdolla olevien maiden (jäljempänä 'ehdokasmaiden') julkiset tai yksityiset laitokset, toimielimet ja yhdistykset,-tukea yhteistyön vahvistamista kolmansien maiden sekä toimivaltaisten alueellisten ja kansainvälisten järjestöjen kanssa.3 artikla - Osallistuminen ohjelmaan1. Ohjelmasta voidaan myöntää yhteisön rahoitusta hankkeille, joita voivat ehdottaa kaikki Euroopan unionissa toimivat julkiset tai yksityiset laitokset, toimielimet ja yhdistykset, jotka ehkäisevät ja torjuvat ihmiskauppaa ja lasten seksuaalista hyväksikäyttöä sekä antavat tukea niiden uhreille.2. Ohjelma on tarkoitettu henkilöille, joiden tehtävänä on ehkäistä ja torjua ihmiskauppaa ja lasten seksuaalista hyväksikäyttöä sekä antaa tukea niiden uhreille. Tällaisia henkilöitä ovat tuomarit, syyttäjät, lainvalvontaviranomaiset, maahanmuutto- ja sosiaaliviranomaiset, tutkijat ja järjestötoiminnasta vastaavat henkilöt.3. Jotta hankkeelle voidaan myöntää yhteisön rahoitusta, siinä on oltava mukana vähintään kolme jäsenvaltiota tai kaksi jäsenvaltiota ja yksi ehdokasmaa, ja sen tarkoituksena on oltava 2 artiklassa mainittujen tavoitteiden saavuttaminen.4. Ohjelmasta voidaan rahoittaa myös:-erityistoimia, joista on hyötyä ohjelman painopisteiden tai ehdokasmaiden kanssa tehtävän yhteistyön kannalta,-täydentäviä toimenpiteitä, kuten seminaareja, asiantuntijakokouksia tai muita toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on ohjelman toteuttamisen yhteydessä saatujen tietojen levittäminen.4 artikla - Ohjelmasta tuettavat toimetOhjelmaan sisältyy seuraavanlaisia toimia:-koulutus-henkilövaihto- ja harjoittelujaksot-selvitykset ja tutkimukset-kokoukset ja seminaarit-ohjelman toteuttamisen yhteydessä saatujen tulosten levittäminen.5 artikla - Ohjelman rahoitus1. Budjettivallan käyttäjä myöntää vuotuiset määrärahat rahoitusnäkymien puitteissa.2. Hanke, jolle on myönnetty yhteisön rahoitusta tästä ohjelmasta, ei voi saada rahoitusta mistään muusta Euroopan yhteisöjen talousarviosta rahoitettavasta ohjelmasta.3. Rahoituspäätösten perusteella laaditaan rahoitussopimus komission ja hankkeiden järjestäjien välillä. Komissio valvoo rahoituspäätöksiä ja -sopimuksia, ja tilintarkastustuomioistuin toimittaa niitä koskevat tarkastukset.4. Euroopan yhteisöjen talousarviosta myönnettävän rahoituksen osuus voi olla enintään 70 prosenttia hankkeen kokonaiskustannuksista.5. Edellä 3 artiklan 4 kohdassa mainitut erityistoimet ja täydentävät toimenpiteet voidaan kuitenkin rahoittaa kokonaan yhteisön varoin siten, että kumpienkin osuus voi olla enintään 10 prosenttia ohjelman vuotuisista kokonaismäärärahoista.6 artikla - Ohjelman toteuttaminen1. Komissio vastaa ohjelman hallinnoinnista ja toteuttamisesta yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa.2. Komissio hallinnoi ohjelmaa 21 päivänä joulukuuta 1977 annetun Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavan varainhoitoasetuksen mukaisesti.3. Ohjelman toteuttamista varten komissio:-laatii vuotuisen työohjelman, jossa esitetään erityistavoitteet, aiheenmukaiset painopistealueet ja tarvittaessa luettelo erityistoimista ja täydentävistä toimenpiteistä,-arvioi ja valitsee hankkeet, joita 3 artiklassa tarkoitetut hankkeiden järjestäjät ovat esittäneet.4. Komissio antaa ohjelman toteuttamista varten toteuttavia toimenpiteitä koskevat ehdotukset 7 artiklassa tarkoitetun komitean arvioitavaksi. Järjestäjien esittämät hankkeita ja täydentäviä toimenpiteitä koskevat ehdotukset tutkitaan 8 artiklassa mainitun neuvoa-antavan menettelyn mukaisesti. Vuotuinen työohjelma ja erityistoimet tutkitaan 9 artiklassa mainitun hallintomenettelyn mukaisesti.5. Komissio arvioi ja valitsee järjestäjien esittämät hankkeet seuraavien perusteiden mukaan:-yhdenmukaisuus ohjelman tavoitteiden kanssa,-eurooppalainen ulottuvuus ja ehdokasmaiden osallistumismahdollisuudet,-yhdenmukaisuus niiden toimien kanssa, jotka on jo toteutettu tai jotka on tarkoitus toteuttaa oikeus- ja sisäasioissa tehtävän oikeudellisen yhteistyön alalla Euroopan unionin poliittisiin painopistealueisiin liittyen erityisesti poliisi- ja rikosoikeudellisissa asioissa tehtävän yhteistyön alalla,-se, miten hanke täydentää aiemmin toteutettuja, parhaillaan toteutettavia tai tulevia yhteistyöhankkeita,-hankkeen järjestäjän kyky panna hanke täytäntöön,-ehdotetun toiminnan monialaisuus,-hankkeen suunnittelun, organisoinnin, esittelyn ja odotettujen tulosten laatu,-ohjelmasta haettavan yhteisön rahoituksen määrä ja sen suhde odotettuihin tuloksiin,-odotettujen tulosten vaikutus ohjelman tavoitteisiin.7 artikla - Komitea1. Komissiota avustaa STOP-komitea, joka muodostuu Euroopan unionin jäsenvaltioiden edustajista ja jonka puheenjohtajana on komission edustaja.2. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä puheenjohtajan ehdotuksesta neuvoston päätöksen N:o 1999/468/EY 7 artiklan 1 kohdassa säädetyllä tavalla.3. Komissio voi kutsua ehdokasmaiden edustajia komitean kokousten jälkeen pidettäviin tiedotuskokouksiin.8 artikla - Neuvoa-antava menettelyTähän artiklaan viitattaessa sovelletaan päätöksen N:o 1999/468/EY 3 artiklassa tarkoitettua neuvoa-antavaa menettelyä kyseisen päätöksen 7 artiklan 3 kohdan säännösten mukaisesti.9 artikla - Hallintomenettely1. Tähän artiklaan viitattaessa sovelletaan päätöksen N:o 1999/468/EY 4 artiklassa tarkoitettua hallintomenettelyä kyseisen päätöksen 7 artiklan 3 kohdan säännösten mukaisesti.2. Päätöksen N:o 1999/468/EY 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuksi määräajaksi vahvistetaan kolme kuukautta.10 artikla - Arviointi1. Komissio arvioi vuosittain ohjelman toteuttamiseksi kuluneena vuonna toteutetut toimet.2. Komissio laatii ohjelman toteuttamisesta vuosittain kertomuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle. Ensimmäinen kertomus esitetään 31 päivään heinäkuuta 2002 mennessä.11 artikla - VoimaantuloTämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä [...]Neuvoston puolestaPuheenjohtajaRAHOITUSSELVITYS1. TOIMENPITEEN NIMIEhdotus neuvoston päätökseksi ihmiskaupan ja lasten seksuaalisen hyväksikäytön torjunnasta vastuussa oleville henkilöille tarkoitetun tuki-, koulutus-, vaihto- ja yhteistyöohjelman toisen vaiheen perustamisesta (STOP II).2. BUDJETTIKOHTA / -KOHDATB5-8203. OIKEUSPERUSTAEuroopan unionista tehdyn sopimuksen 34 artikla.4. TOIMENPITEEN KUVAUS4.1 Toimenpiteen yleistavoiteTarkoituksena on varmistaa vuoden 2000 lopussa päättyvän STOP-ohjelman jatkuminen.Ohjelma edistää yleistä tavoitetta antaa kansalaisille korkeatasoinen suoja vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvalla alueella. Sen tarkoituksena on estää ja torjua ihmiskauppaa ja lasten seksuaalista hyväksikäyttöä sen kaikissa muodoissa, lapsipornografia ja siihen liittyvä väkivalta mukaan luettuina, ja antaa tukea näiden rikollisten toimien uhreille.Ohjelman tarkoituksena on erityisesti:-luoda tätä alaa koskeva yhteisön politiikka sekä toteuttaa ja arvioida sitä,-tukea ja vahvistaa verkottumista ja käytännön yhteistyötä kuten henkilövaihtoa ja tietojen levittämistä, kokemusten ja hyvien käytäntöjen vaihtoa, koulutuksen parantamista ja mukauttamista sekä tieteellistä ja teknistä tutkimusta,-kiinnittää erityistä huomiota siihen, että ohjelman piirissä suunniteltuihin toimiin voivat osallistua myös ehdokasmaiden julkiset tai yksityiset laitokset, toimielimet ja yhdistykset,-tukea yhteistyön vahvistamista kolmansien maiden sekä toimivaltaisten alueellisten ja kansainvälisten järjestöjen kanssa.STOP II -ohjelman avulla voidaan rahoittaa koulutusta, henkilöstövaihtoa ja harjoittelua, tapaamisten järjestämistä, tutkimustyötä ja tietojenvaihtoa johdonmukaisen ohjelman perusteella, jonka ansiosta tuloksia voidaan levittää koko yhteisön tasolla.Toimet ovat tärkeitä välineitä pyrittäessä luomaan Euroopan oikeusalue ja torjumaan järjestäytynyttä rikollisuutta koko unionin tasolla.4.2 Toimenpiteen kesto ja sen uusimista koskevat yksityiskohtaiset säännötOhjelman voimassaoloaika on kaksi vuotta (2001-2002). Tänä aikana tutkitaan, voitaisiinko kaikki nykyiset oikeudellista yhteistyötä koskevat ohjelmat (Grotius, Oisin ja STOP) sulauttaa yhdeksi Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osastoon perustuvaksi ohjelmaksi.5. MENOJEN JA TULOJEN LUOKITUS5.1 Ei-pakolliset menot5.2 Jaksotetut määrärahat5.3 Menot: 4 miljoonaa euroa6. MENO-/TULOLAJI-yhteisön osuus yhteisrahoituksesta voi olla enintään 70 prosenttia hankkeen kokonaiskustannuksista; loput on saatava muista julkisen tai yksityisen sektorin lähteistä.-yhteisö voi rahoittaa kokonaan erityistoimet, jotka koskevat yhteisön edun mukaisia painopistealueita, ja täydentävät toimenpiteet; kumpaankin toimenpideluokkaan voidaan käyttää enintään 10 prosenttia ohjelman vuotuisista kokonaismäärärahoista.7. RAHOITUSVAIKUTUKSET7.1 Toimenpiteen kokonaiskustannusten laskutapa (yksittäisten ja kokonaiskustannusten välinen suhde)Ohjelman toteuttamiseen varataan kaudella 2001-2002 yhteensä 4 miljoonaa euroa.Tämä vastaa nykyisen STOP-ohjelman vuoden 2000 määrärahoja (1,5 miljoonaa euroa) kerrottuna kahdella; lisäksi määrää on korotettu 33 prosentilla. Tämä vastaa kasvavaa tarvetta saavuttaa ihmiskaupan ja lasten seksuaalisen hyväksikäytön torjunnan alalla asetetut tavoitteet.7.2 Kustannusten jakautuminen eri tekijöiden keskenMSM milj. euroa (nykyarvona)>TAULUKON PAIKKA>7.3 Talousarvion B osaan sisältyvät tutkimuksista, asiantuntijatapaamisista jne. aiheutuvat toimintamenotMSM milj. euroa (nykyarvona)>TAULUKON PAIKKA>7.4 Maksusitoumusmäärärahojen / maksumäärärahojen aikatauluMSM milj. euroa>TAULUKON PAIKKA>8. PETOSTENVASTAISET TOIMENPITEET-Sovelletaan petostentorjuntaa koskevia yleisiä säännöksiä. Lisäksi suoritetaan otantaan perustuvia tarkastuksia paikalla.9. KUSTANNUSTEHOKKUUSANALYYSI9.1 Määrälliset erityistavoitteet ja kohderyhmä-Erityistavoitteet:(a) järjestää vaihto-ohjelmia jäsenvaltioiden ja ehdokasmaiden julkisten laitosten, hallituksesta riippumattomien järjestöjen ja eri vastuuhenkilöiden kesken,(b) perustaa, kehittää ja ylläpitää rajat ylittävää yhteistyötä tukevia ja kehittäviä verkkoja mm. Internetin ja muiden uuden teknologian välineiden avulla,(c) järjestää koulutustapahtumia, joiden tarkoituksena on parantaa ja mukauttaa rajat ylittävän yhteistyön välineitä ja tuntemusta, oikeudelliset menettelyt mukaan luettuina,(d) järjestää konferensseja ja seminaareja sekä EU:n sisällä että laajemmalla kansainvälisellä tasolla,(e) käynnistää selvityksiä ja tutkimuksia hyvistä käytännöistä, mm. vertailevia ja alustavia tutkimuksia sekä toteutettavuustutkimuksia,(f) tiedottaa ohjelman perusteella toteutettujen toimien tuloksista.-Kohderyhmä: Ohjelma on tarkoitettu henkilöille, joiden tehtävänä on ehkäistä ja torjua ihmiskauppaa ja lasten seksuaalista hyväksikäyttöä sekä antaa tukea niiden uhreille. Tällaisia henkilöitä ovat tuomarit, syyttäjät, lainvalvontaviranomaiset, maahanmuutto- ja sosiaaliviranomaiset, tutkijat ja järjestötoiminnasta vastaavat henkilöt.9.2 Toimenpiteen perustelut-Yhteisön rahoitustuen tarpeellisuus erityisesti toissijaisuusperiaate huomioon ottaen: helpottaa hankkeiden toteuttajien verkottumista, valvoa toimien kansainvälisyyttä ja levittää tuloksia yhteisön tasolla.-Toimenpiteen toteuttamisessa käytettävien menettelytapojen valinta* edut verrattuna vaihtoehtoisiin toimenpiteisiin (suhteelliset edut): tulosten levittäminen ja toimijoiden tarpeisiin vastaaminen koko yhteisön tasolla, kohderyhmien välisen koordinoinnin tehokkuus.* muiden vastaavien yhteisön tasolla tai kansallisella tasolla mahdollisesti toteutettavien toimenpiteiden erittely: yhteisön tasolla ei toteuteta muita erityistoimia ja kansallisella tasolla niiden määrä on rajoitettu eikä niiden avulla ole mahdollista saavuttaa verkottumisesta saatavia etuja eikä levittää hyviä käytäntöjä koko yhteisön tasolla.* odotetut liitännäis- ja kerrannaisvaikutukset: yhteisvaikutukset ja lisäarvo yhteisön tasolla.-Tärkeimmät epävarmuustekijät, jotka saattavat vaikuttaa toimenpiteen erityistuloksiin. Aiemmista toimista saatu kokemus osoittaa, ettei tällaisia epävarmuustekijöitä ole. Päinvastoin, tällaisten toimien kysyntä kasvaa Euroopan unionissa toimivien julkisten ja yksityisten laitosten, toimielimien ja yhdistysten parissa jatkuvasti ja myös yhteisön tasolla niitä on todettu tarvittavan yhä enemmän, jotta Eurooppaan voitaisiin luoda vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue.9.3 Toimenpiteen seuranta ja arviointi-Suoritusmittarit* tulosmittarit (toteutettujen toimenpiteiden arviointi): hankkeiden tulosten analysointi ja levittäminen, kansainvälisten kumppanuussuhteiden luominen,* tavoitteiden saavuttamisen mittarit: ihmiskaupan ja lasten seksuaalisen hyväksikäytön, mm. lapsipornografian, ehkäisemisestä ja torjunnasta vastaaville julkisille ja yksityisille laitoksille, toimielimille ja yhdistyksille tarkoitetun koulutuksen ja tiedotuksen lisääntyminen.-Säädettyä jälkiarviointia koskevat yksityiskohtaiset säännöt ja toteuttamisaikataulu: sisäinen kokonaisarviointi vuosittain; ulkoinen kokonaisarviointi.-Saavutettujen tulosten arviointi (mikäli nykyisen toimenpiteen toteutusta jatketaan tai se uusitaan). Sisäinen ja ulkoinen arviointi on tehtävä toisistaan riippumatta ja niiden on oltava myönteisiä, tulosten on oltava tavoitteiden mukaisia. On pohdittava, onko toteutettuja toimia syytä jatkaa ja kasvaako kysyntä hankkeiden toteuttajien parissa.10. HALLINTOMENOT (YLEISEN TALOUSARVION PÄÄLUOKAN III A OSA)Henkilö- ja hallintoresurssien tarve on katettava toimintaa hallinnoivan pääosaston varoista.10.1 Vaikutus henkilöstön määrään>TAULUKON PAIKKA>Ilmoitettava aikataulu, jonka mukaan lisähenkilöstöä tarvitaan.10.2 Lisähenkilöstöstä aiheutuvat kokonaiskustannukseteuroa>TAULUKON PAIKKA>Määrät ilmaisevat lisähenkilöstön käytön kokonaiskustannukset koko ajalta, jos toimenpiteen kesto on määritelty, tai 12 kuukauden ajalta, jos kestoa ei ole määritelty.10.3 Toiminnasta aiheutuvien muiden toimintamenojen kasvu, erityisesti komiteoiden ja asiantuntijaryhmien kokouskuluteuroa>TAULUKON PAIKKA>Hanke-ehdotukset arvioi erikseen kaksi asiantuntijaa kustakin jäsenvaltiosta. Näin taataan arvioinnin objektiivisuus ja riippumattomuus.


               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 21.10.2016
            COM(2016) 668 final
            2016/0329(NLE)
            Ehdotus
            NEUVOSTON PÄÄTÖS
            Euroopan unionin, Sveitsin, Norjan kuningaskunnan ja Turkin välisestä alkuperäkumulaatiosta Euroopan unionin yleisen tullietuusjärjestelmän puitteissa kirjeenvaihtona tehdyn Euroopan unionin ja Norjan kuningaskunnan välisen sopimuksen tekemisestä

               PERUSTELUT

               1.EHDOTUKSEN TAUSTA

               •Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet

               Ehdotus liittyy vuonna 2010 tehtyyn yleisen tullietuusjärjestelmän alkuperäsääntöjen uudistukseen. Uudistus tehtiin 18 päivänä marraskuuta 2010 annetulla asetuksella (EU) N:o 1063/2010, jolla muutettiin asetusta (ETY) N:o 2454/93.

               Uudistuksessa Turkki sisällytettiin tietyin edellytyksin alkuperäkumulaatiojärjestelmään, jota oli käytetty siihen saakka unionin, Sveitsin ja Norjan välillä.

               Uudistuksessa otettiin käyttöön myös rekisteröityjen viejien alkuperätodistusjärjestelmä, jonka soveltamista on lykätty 1 päivään tammikuuta 2017.

               Edellä mainitun perusteella unionin ja Norjan väliseen alkuperäkumulaatiojärjestelmään sovellettavaa nykyistä säädöstä on tarkistettava. Se on tämän ehdotuksen tarkoitus.

               •Yhdenmukaisuus muiden alaa koskevien politiikkojen säännösten kanssa

                  Ehdotus on yhdenmukainen yhteisen kauppapolitiikan sekä erityisesti tulleja, tavaroiden vapaata liikkuvuutta ja alkuperää koskevien sääntöjen kanssa.

               •|Yhdenmukaisuus unionin muiden politiikkojen kanssa

                  Ei aiheellinen.

               2.OIKEUSPERUSTA, TOISSIJAISUUSPERIAATE JA SUHTEELLISUUSPERIAATE

               •Oikeusperusta

               Ehdotuksen oikeusperusta on Euroopan unionin toiminnasta tehty sopimus ja erityisesti sen 218 artiklan 6 kohta sekä 5 päivänä joulukuuta 2000 tehty neuvoston päätös 2001/101/EY.

               •Toissijaisuusperiaate (jaetun toimivallan osalta)

                  Ehdotus liittyy yhteiseen kauppapolitiikkaan, joka kuuluu unionin yksinomaiseen toimivaltaan.

               •Suhteellisuusperiaate

               Ehdotus on yhdenmukainen suhteellisuusperiaatteen kanssa, koska sen vaikutukset rajoittuvat täysin siihen, mikä on tarpeen Sveitsin ja Norjan alkuperätuotteisiin sovellettavan kumulaation ulottamiseksi Turkkiin.

               •Toimintatavan valinta

               Neuvosto antaa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 218 artiklan 6 kohdan nojalla neuvottelijan ehdotuksesta päätöksen, jolla annetaan lupa sopimuksen tekemiseen. Tämä on ehdotus tällaiseksi päätökseksi.

               3.JÄLKIARVIOINTIEN, SIDOSRYHMIEN KUULEMISTEN JA VAIKUTUSTENARVIOINTIEN TULOKSET

               •Jälkiarvioinnit/toimivuustarkastukset

                  Ei aiheellinen.

               •Sidosryhmien kuuleminen

               Asianomaisten osapuolten kuulemisten perusteella voidaan tehdä sopimus, joka on varauksetta hyväksytty kaikkine osineen.

               •Asiantuntijatiedon keruu ja käyttö

                  Ei aiheellinen.

               •Vaikutustenarviointi

                  Ehdotuksen etenemissuunnitelman ja paremman sääntelyn suuntaviivojen osalta ei tehty vaikutustenarviointia, koska ehdotus liittyy unionin, Sveitsin, Norjan ja mahdollisesti Turkin väliseen alkuperäkumulaatioon. Kyseessä on jo olemassa oleva järjestelmä, jota nyt mukautetaan, jotta se täyttää REX-järjestelmän täytäntöönpanon edellyttämät tekniset vaatimukset 1 päivästä tammikuuta 2017 lähtien.

               •Sääntelyn toimivuus ja yksinkertaistaminen

                  Ei aiheellinen.

               •Perusoikeudet

                  Ehdotuksella ei ole vaikutuksia perusoikeuksien suojeluun.

               4.TALOUSARVIOVAIKUTUKSET

                  Ei aiheellinen.

               5.LISÄTIEDOT

               •Toteuttamissuunnitelmat, seuranta, arviointi ja raportointijärjestelyt

                  Osapuolet arvioivat toimenpidettä säännöllisesti ja osallistuvat tapaamisiin, koulutustilaisuuksin ja kokouksiin, jotka koskevat REX-järjestelmän toteutusta.

               •Selittävät asiakirjat (direktiivien osalta)

                  Ei aiheellinen.

               •Ehdotukseen sisältyvien säännösten yksityiskohtaiset selitykset

               Aikaisempi Norjan tai Sveitsin alkuperätuotetta olevan aineosan sisältävien tavaroiden kohtelusta yhteisön alkuperätuotetta olevan aineosan sisältävinä tavaroina niiden saapuessa yhteisön tullialueelle kirjeenvaihtona tehty Euroopan yhteisön ja yleisessä tullietuusjärjestelmässä tullietuuksia myöntävien EFTA-maiden (Norja ja Sveitsi) välinen sopimus, joka hyväksyttiin Euroopan yhteisön puolesta (5 päivänä joulukuuta 2000 tehty neuvoston päätös), on korvattava uudella sopimuksella, jossa otetaan huomioon 18 päivänä marraskuuta 2010 annetulla asetuksella (EU) N:o 1063/2010 hyväksytty yleisen tullietuusjärjestelmän alkuperäsääntöjen uudistus. Saatuaan neuvostolta 8 päivänä maaliskuuta 2012 valtuudet komissio on käynyt Norjan kanssa tästä uudesta sopimuksesta neuvotteluja, jotka on saatu päätökseen.

               2016/0329 (NLE)

               Ehdotus

               NEUVOSTON PÄÄTÖS

               Euroopan unionin, Sveitsin, Norjan kuningaskunnan ja Turkin välisestä alkuperäkumulaatiosta Euroopan unionin yleisen tullietuusjärjestelmän puitteissa kirjeenvaihtona tehdyn Euroopan unionin ja Norjan kuningaskunnan välisen sopimuksen tekemisestä

               EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

               ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 207 artiklan yhdessä sen 218 artiklan 6 kohdan a alakohdan v alakohdan kanssa,

               ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

               ottaa huomioon Euroopan parlamentin hyväksynnän,

               sekä katsoo seuraavaa:

               (1)Komission delegoidun asetuksen (EU) 2015/2446
                  1
                41 artiklan b alakohdan mukaisesti Norjassa, Sveitsissä tai Turkissa tuotettuja tuotteita, jotka sisältävät muita kuin kyseisissä maissa kokonaan tuotettuja aineksia, pidetään edunsaajamaan alkuperätuotteina, jos näille aineksille on suoritettu delegoidun asetuksen 45 artiklan mukainen riittävä valmistus tai käsittely (kumulaatiojärjestelmä).

               (2)Komission delegoidun asetuksen (EU) 2015/2446 54 artiklan mukaan kumulaatiojärjestelmää sovelletaan sillä ehdolla, että Norja myöntää vastavuoroisesti saman kohtelun edunsaajamaiden alkuperätuotteille, jotka sisältävät unionin alkuperäaineksia.

               (3)Norjan osalta kumulaatiojärjestelmä toteutettiin aluksi kirjeenvaihtona tehdyllä unionin ja Norjan välisellä sopimuksella. Kirjeenvaihto käytiin 29 päivänä tammikuuta 2001, kun neuvosto oli antanut hyväksyntänsä päätöksellä 2001/101/EY
                  2
               .

               (4)Varmistaakseen unionin yleisen tullietuusjärjestelmän (GSP) alkuperäsääntöjä vastaavan alkuperäkäsitteen soveltamisen Norja on muuttanut GSP-alkuperäsääntöjään. Kirjeenvaihtona tehtyä unionin ja Norjan välistä sopimusta on sen vuoksi tarkistettava.

               (5)Unionin, Norjan ja Sveitsin korvaavien A-alkuperätodistusten vastavuoroista hyväksymistä koskevaa järjestelmää on jatkettava tarkistetun kirjeenvaihdon mukaisesti, ja Turkin on sovellettava sitä tietyin edellytyksin, jotta voidaan helpottaa unionin, Norjan, Sveitsin ja Turkin välistä kauppaa.

               (6)Unionin yleisen tullietuusjärjestelmän alkuperäsäännöissä määrätään myös uudesta rekisteröityjen viejien alkuperäselvitysjärjestelmästä, jota sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2017. Kirjeenvaihtoa on muutettava myös tältä osin.

               (7)Jotta voidaan varautua uuden järjestelmän ja siihen liittyvien sääntöjen soveltamiseen, neuvosto antoi 8 päivänä maaliskuuta 2012 komissiolle luvan neuvotella Norjan kanssa kirjeenvaihtona tehtävästä sopimuksesta, joka koskee korvaavien Aalkuperätodistusten tai korvaavien alkuperävakuutusten vastavuoroista hyväksymistä ja jossa määrätään Norjan, Sveitsin tai Turkin alkuperätuotetta olevan aineosan sisältävien tavaroiden kohtelusta unionin alkuperätuotetta olevan aineosan sisältävinä tavaroina niiden saapuessa unionin tullialueelle.

               (8)Komissio neuvotteli Norjan kanssa ja teki sopimuksen kirjeenvaihtona.

               (9)Sopimus olisi hyväksyttävä unionin puolesta,

               ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               1 artikla

               Hyväksytään unionin puolesta Euroopan unionin, Sveitsin, Norjan kuningaskunnan ja Turkin välisestä alkuperäkumulaatiosta Euroopan unionin yleisen tullietuusjärjestelmän puitteissa kirjeenvaihtona tehty Euroopan unionin ja Norjan kuningaskunnan välinen sopimus, jäljempänä ’sopimus’.

               Kirjeenvaihtona tehdyn sopimuksen teksti on liitetty tähän päätökseen.

               2 artikla

               Neuvoston puheenjohtaja nimeää henkilön, jolla on valtuudet antaa kirjeenvaihtona tehdyn sopimuksen 18 kappaleessa tarkoitettu ilmoitus Euroopan unionin puolesta osoitukseksi siitä, että Euroopan unioni sitoutuu noudattamaan sopimusta.

               3 artikla

               Tämä päätös tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 2017.

               Tehty Brysselissä

                     Neuvoston puolesta

                     Puheenjohtaja

                     (1)
                  Komission delegoitu asetus (EU) 2015/2446, annettu 28 päivänä heinäkuuta 2015, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 952/2013 täydentämisestä tiettyjä unionin tullikoodeksin säännöksiä koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen osalta (EUVL L 343, 29.12.2015, s. 1).

                     (2)
                  Neuvoston päätös 2001/101/EY, tehty 5 päivänä joulukuuta 2000, Norjan tai Sveitsin alkuperätuotetta olevan aineosan sisältävien tavaroiden kohtelusta yhteisön alkuperätuotetta olevan aineosan sisältävinä tavaroina niiden saapuessa yhteisön tullialueelle kirjeenvaihtona tehdyn Euroopan yhteisön ja yleisessä tullietuusjärjestelmässä tullietuuksia myöntävien EFTA-maiden (Norja ja Sveitsi) välisen vastavuoroisen sopimuksen hyväksymisestä (EYVL L 38, 8.2.2001, s. 24).

    ---documentbreak---

               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 21.10.2016
            COM(2016) 668 final
            LIITE
            ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖKSEKSI
            Euroopan unionin, Sveitsin, Norjan kuningaskunnan ja Turkin välisestä alkuperäkumulaatiosta Euroopan unionin yleisen tullietuusjärjestelmän puitteissa kirjeenvaihtona tehdyn Euroopan unionin ja Norjan kuningaskunnan välisen sopimuksen tekemisestä

               Euroopan unionin, Sveitsin, Norjan kuningaskunnan ja Turkin välisestä alkuperäkumulaatiosta Euroopan unionin yleisen tullietuusjärjestelmän puitteissa kirjeenvaihtona tehty Euroopan unionin ja Norjan kuningaskunnan välinen sopimus

               A. Unionin kirje

                     …, …

                     [paikka ja aika]

               Arvoisa  vastaanottaja,

               1. Euroopan unioni, jäljempänä ’unioni’, ja Norjan kuningaskunta, jäljempänä ’Norja’, toteavat tämän sopimuksen osapuolina, että ne soveltavat yleisen tullietuusjärjestelmän (GSP) osalta samanlaisia alkuperäsääntöjä, joiden yleiset perusperiaatteet ovat seuraavat:

               (a)käsitteen ’alkuperätuote’ määrittely samojen perusteiden mukaisesti;

               (b)alueellista alkuperäkumulaatiota koskevat määräykset;

               (c)alkuperäkumulaation soveltamista GSP-alkuperäsääntöjen mukaisiin unionin, Sveitsin, Norjan tai Turkin alkuperäaineksiin koskevat määräykset;

               (d)ei-alkuperäainesten käytön yleistä helpotusta koskevat määräykset;

               (e)edunsaajamaista peräisin olevien tuotteiden muuttumattomuutta koskevat määräykset;

               (f)korvaavien alkuperäselvitysten antamista tai laatimista koskevat määräykset;

               (g)vaatimus hallinnollisesta yhteistyöstä edunsaajamaiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa alkuperäselvitystä koskevissa asioissa.

               2. Unioni ja Norja tunnustavat, että unionin, Sveitsin, Norjan tai Turkin GSP-alkuperäsääntöjen mukaiset alkuperäainekset saavat kumman tahansa osapuolen GSP-järjestelmän edunsaajamaan alkuperäaseman, jos niille on suoritettu kyseisessä edunsaajamaassa laajempi valmistus tai käsittely kuin valmistus- tai käsittelytoimet, joita pidetään riittämättöminä antamaan alkuperäasema. Tätä alakohtaa sovelletaan Sveitsin ja Turkin alkuperäaineksiin edellyttäen, että 15 ja 16 kohdassa vahvistetut edellytykset täyttyvät.

               Unionin jäsenvaltioiden ja Norjan tulliviranomaiset antavat toisilleen asiaankuuluvaa hallinnollista apua, erityisesti edellisessä alakohdassa tarkoitettuja aineksia koskevien alkuperäselvitysten jälkitarkastuksessa. Euroopan talousyhteisön ja Norjan kuningaskunnan 14 päivänä toukokuuta 1973 tekemässä pöytäkirjassa nro 3 olevia hallinnollista yhteistyötä koskevia määräyksiä on sovellettava.

               Tämän kohdan määräyksiä ei sovelleta harmonoidun tavarankuvaus- ja koodausjärjestelmän, jonka tulliyhteistyöneuvoston perustamista koskevalla yleissopimuksella 15 päivänä joulukuuta 1950 Brysselissä perustettu järjestö on hyväksynyt, jäljempänä ’harmonoitu järjestelmä’, 1–24 ryhmän tuotteisiin.

               3. Unioni ja Norja sitoutuvat hyväksymään korvaavat alkuperäselvitykset toisen osapuolen tulliviranomaisten antamien korvaavien A-alkuperätodistusten, jäljempänä ’korvaava todistus’, ja toisen osapuolen kyseistä tarkoitusta varten rekisteröimien jälleenlähettäjien laatimien korvaavien alkuperävakuutusten muodossa.

               Kumpikin osapuoli voi arvioida korvaavien alkuperäselvitysten kattamien tuotteiden oikeutusta etuuskohteluun oman lainsäädäntönsä mukaisesti.

               4. Kumpikin osapuoli huolehtii siitä, että seuraavia ehtoja noudatetaan, ennen kuin ne antavat tai laativat korvaavan alkuperäselvityksen:

               (a)korvaavia alkuperäselvityksiä saa antaa tai laatia vain, jos alkuperäiset alkuperäselvitykset on annettu tai laadittu unionissa tai Norjassa sovellettavan lainsäädännön mukaisesti;

               (b)vain silloin, kun tuotteita ei ole luovutettu vapaaseen liikkeeseen yhdessä osapuolessa, alkuperäselvitys tai korvaava alkuperäselvitys voidaan korvata yhdellä tai useammalla korvaavalla alkuperäselvityksellä kaikkien tai joidenkin alkuperäisen alkuperäselvityksen kattamien tuotteiden lähettämiseksi kyseisestä osapuolesta toiseen osapuoleen;

               (c)tuotteita on täytynyt pitää tullin valvonnassa jälleenlähettävässä osapuolessa eikä niitä saa olla muutettu tai jalostettu millään tavalla eikä niille saa olla tehty mitään muita kuin niiden kunnon säilyttämiseksi tarvittavia toimintoja, jäljempänä ’muuttamattomuuden periaate’;

               (a)jos tuotteet ovat saaneet alkuperäaseman osapuolen myöntämällä poikkeuksella alkuperäsäännöistä, korvaavia alkuperäselvityksiä ei anneta tai laadita, jos tuotteet jälleenlähetetään toiseen osapuoleen;

               (b)tulliviranomaiset voivat antaa tai jälleenlähettäjät voivat laatia korvaavia alkuperäselvityksiä, jos toisen osapuolen alueelle jälleenlähetettävät tuotteet ovat saaneet alkuperäaseman alueellisen kumulaation perusteella;

               (c)tulliviranomaiset voivat antaa tai jälleenlähettäjät voivat laatia korvaavia alkuperäselvityksiä, jos jälleenlähettävä osapuoli ei ole myöntänyt etuuskohtelua toisen osapuolen alueelle jälleenlähetettäville tuotteille.

               5. Sopimuksen 4 kohdan c alakohdan osalta sovelletaan seuraavaa:

               Jos on perusteltua aihetta epäillä muuttamattomuuden periaatteen noudattamista, lopullisen määräpaikan osapuolen tulliviranomaiset voivat pyytää ilmoittajaa esittämään periaatteen noudattamista koskevia todisteita, jotka voidaan antaa millä tahansa tavalla.

               Jälleenlähettävän osapuolen tulliviranomaiset todistavat jälleenlähettäjän pyynnöstä, että tuotteet ovat olleet tullin valvonnassa sen ajan, kun ne ovat olleet kyseisen osapuolen alueella, eivätkä tulliviranomaiset ole antaneet lupaa muuttaa tai jalostaa niitä millään tavalla tai tehdä niille mitään muita kuin niiden kunnon säilyttämiseksi tarvittavia toimintoja osapuolen alueella varastoinnin aikana.

               Jos korvaava selvitys on korvaava todistus, lopullisen määräpaikan osapuolen tulliviranomaiset eivät pyydä todistusta siitä, että tavaroita ei ole käsitelty sinä aikana, kun tuotteet ovat olleet toisessa osapuolessa.

               6. Kummankin osapuolen on varmistettava, että

               (a)
                     jos korvaavat alkuperäselvitykset vastaavat unionin ja Norjan GSP-järjestelmän edunsaajamaan antamia tai laatimia alkuperäisiä alkuperäselvityksiä, unionin jäsenvaltioiden ja Norjan tulliviranomaiset antavat toisilleen asiaankuuluvaa hallinnollista apua, erityisesti kyseisten korvaavien alkuperäselvitysten jälkitarkastuksen osalta. Jälleenlähettävän osapuolen tulliviranomaiset käynnistävät lopullisen määräpaikan osapuolen pyynnöstä vastaavien alkuperäisten alkuperäselvitysten jälkitarkastusmenettelyn ja seuraavat sitä;

               (b)
                     jos korvaavat alkuperäselvitykset vastaavat yksinomaan lopullisen määräpaikan osapuolen GSP-järjestelmään kuuluvan edunsaajamaan antamia tai laatimia alkuperäisiä alkuperäselvityksiä, kyseinen osapuoli suorittaa yhteistyössä edunsaajamaan kanssa jälkitarkastusmenettelyn, joka koskee alkuperäisiä alkuperäselvityksiä. Jälleenlähettävän osapuolen tulliviranomaisten on toimitettava alkuperäiset alkuperäselvitykset, jotka vastaavat tarkastettavia korvaavia alkuperäselvityksiä, tai tarvittaessa jäljennökset alkuperäisistä alkuperäselvityksistä, jotka vastaavat tarkastettavia korvaavia alkuperäselvityksiä, lopullisen määräpaikan osapuolen tulliviranomaisille, jotta nämä voivat suorittaa jälkitarkastusmenettelyn.

               7. Kummankin osapuolen on varmistettava, että

               (a)jokaisen korvaavan todistuksen oikean yläkulman kohtaan on merkitty todistuksen antaneen jälleenlähettävän välittäjämaan nimi;

               (b)kohtaan 4 on merkitty toinen seuraavista ilmauksista: ”certificat de remplacement” tai ”replacement certificate”, sekä alkuperäisen A-alkuperätodistuksen antamispäivä ja todistuksen sarjanumero;

               (c)kohtaan 1 on merkitty jälleenlähettäjän nimi;

               (d)kohtaan 2 voidaan merkitä lopullisen vastaanottajan nimi;

               (e)kaikki alkuperäisessä todistuksessa olevat jälleenlähetettäviä tuotteita koskevat merkinnät on siirretty kohtiin 3–9;

               (f)kohtaan 10 voidaan merkitä viittaukset jälleenlähettäjän kauppalaskuun;

               (g)korvaavan todistuksen antanut tulliviranomainen on vahvistanut asiakirjan merkinnällään kohtaan 11. Tämä viranomainen on vastuussa ainoastaan korvaavan todistuksen antamisesta. Alkuperämaata ja määrämaata koskevien tietojen, jotka ilmoitetaan kohdassa 12, on oltava samat kuin alkuperäisessä A-alkuperätodistuksessa olevat tiedot. Tässä kohdassa on oltava jälleenlähettäjän allekirjoitus. Kohdan 12 vilpittömästi allekirjoittanut jälleenlähettäjä ei vastaa alkuperäisessä A-alkuperätodistuksessa annettujen tietojen oikeellisuudesta;

               (h)tulliviranomainen, jota pyydetään antamaan korvaava todistus, on merkinnyt alkuperäiseen A-alkuperätodistukseen jälleenlähetettyjen kollien painot, numerot ja lajin sekä vastaavan yhden tai useamman korvaavan todistuksen sarjanumerot. Kyseisen tulliviranomaisen on säilytettävä alkuperäinen A-alkuperätodistus sekä korvaavan todistuksen saamista koskeva hakemus vähintään kolme vuotta.

               (i)Korvaavat alkuperätodistukset on laadittava englanniksi tai ranskaksi.

               8. Kummankin osapuolen on varmistettava, että

               (a)jälleenlähettäjä ilmoittaa seuraavat tiedot jokaisessa korvaavassa alkuperävakuutuksessa:

               (1)kaikki jälleenlähetettyjen tuotteiden tiedot, jotka on otettu alkuperäisestä alkuperäselvityksestä;

               (2)päivämäärä, jolloin alkuperäinen alkuperäselvitys on laadittu;

               (3)alkuperäisen alkuperäselvityksen tiedot, mukaan lukien tarvittaessa tiedot kumulaatiosta, jota on sovellettu alkuperävakuutuksen kattamiin tavaroihin;

               (4)nimi, osoite ja rekisteröidyn viejän numero;

               (5)vastaanottajan nimi ja osoite unionissa tai Norjassa;

               (6)alkuperävakuutuksen laatimisen tai alkuperätodistuksen antamisen päivämäärä ja paikka;

               (b)jokaiseen korvaavaan alkuperävakuutukseen merkitään ilmaisu ”Attestation de remplacement” tai ”Replacement statement”;

               (c)rekisteröityjen viejien sähköiseen järjestelmään (REX-järjestelmään) rekisteröityneet jälleenlähettäjät laativat korvaavat alkuperävakuutukset riippumatta alkuperäisen lähetyksen sisältämien alkuperätuotteiden arvosta;

               (d)jos alkuperäselvitys on korvattu, jälleenlähettäjä ilmoittaa seuraavat tiedot alkuperäisessä alkuperäselvityksessä:

               (1)korvaavan alkuperävakuutuksen (korvaavien alkuperävakuutusten) laatimispäivä ja korvaavan alkuperävakuutuksen (korvaavien alkuperävakuutusten) kattamien tavaroiden määrät;

               (2)jälleenlähettäjän nimi ja osoite;

               (3)vastaanottajan tai vastaanottajien nimi ja osoite unionissa tai Norjassa;

               (e)alkuperäiseen alkuperävakuutukseen merkitään sana ”Remplacé” tai ”Replaced”;

               (f)korvaava alkuperävakuutus on voimassa 12 kuukautta sen laatimispäivästä.

               (g)Korvaavat alkuperävakuutukset on laadittava englanniksi tai ranskaksi.

               9. Jälleenlähettäjän on säilytettävä alkuperäiset alkuperäselvitykset ja jäljennökset korvaavista alkuperäselvityksistä vähintään kolme vuotta sen kalenterivuoden lopusta, jolloin korvaavat alkuperäselvitykset on annettu tai laadittu.

               10. Osapuolet sopivat jakavansa REX-järjestelmän kustannukset osapuolten toimivaltaisten viranomaisten määrittelemien yhteistyömenettelyjen mukaisesti.

               11. Mahdolliset osapuolten väliset erimielisyydet, jotka koskevat tämän sopimuksen tulkintaa tai soveltamista, ratkaistaan yksinomaan osapuolten kahdenvälisissä neuvotteluissa. Jos erimielisyydet voivat vaikuttaa Sveitsin ja/tai Turkin etuihin, niitä on kuultava.

               12. Osapuolet voivat muuttaa tätä sopimusta keskinäisellä kirjallisella sopimuksella koska tahansa. Osapuolet neuvottelevat keskenään tämän sopimuksen mahdollisista muutoksista toisen osapuolen pyynnöstä. Jos muutokset voivat vaikuttaa Sveitsin ja/tai Turkin etuihin, niitä on kuultava. Muutokset tulevat voimaan yhteisesti sovittuna päivänä, kun kumpikin osapuoli on ilmoittanut toiselle sisäisten vaatimusten täyttymisestä.

               13. Kumpikin osapuolista voi keskeyttää sopimuksen soveltamisen, jos sillä on vakavia epäilyjä sopimuksen moitteettomasta toiminnasta, edellyttäen, että se on ilmoittanut siitä kirjallisesti toiselle osapuolelle kolme kuukautta etukäteen.

               14. Kumpikin osapuolista voi irtisanoa sopimuksen edellyttäen, että se on ilmoittanut siitä kirjallisesti toiselle osapuolelle kolme kuukautta etukäteen.

               15. Sopimuksen 2 kohdan ensimmäistä alakohtaa sovelletaan Sveitsin alkuperäaineksiin vain, jos osapuolet ovat tehneet samanlaisen sopimuksen Sveitsin kanssa ja ilmoittaneet toisilleen tämän ehdon täyttymisestä.

               16. Sopimuksen 2 kohdan ensimmäistä alakohtaa sovelletaan Turkin
                  1
                alkuperäaineksiin vain, jos osapuolet ovat tehneet samanlaisen sopimuksen Turkin kanssa ja ilmoittaneet toisilleen tämän ehdon täyttymisestä.

               17. Norjan ja Turkin välisen sopimuksen voimaantulosta alkaen kumpikin osapuoli voi tämän sopimuksen 2 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti ja edellyttäen Turkin vastavuoroisuutta päättää, että osapuolet voivat antaa tai laatia korvaavia alkuperäselvityksiä tuotteille, jotka sisältävät Turkin alkuperäaineksia, jotka on käsitelty kahdenvälisen kumulaation mukaisesti GSP-edunsaajamaissa.

               18. Tämä sopimus tulee voimaan yhteisesti sovittuna päivänä, kun unioni ja Norja ovat ilmoittaneet toisilleen vaadittujen sisäisten hyväksymismenettelyjen päätökseen saattamisesta. Kyseisestä päivästä alkaen se korvaa kirjeenvaihtona tehdyn sopimuksen
                  2
               , joka on allekirjoitettu 14 päivänä joulukuuta 2000.

               Olisin kiitollinen, jos voisitte vahvistaa, että hallituksenne hyväksyy edellä olevan.

               Jos hallituksenne hyväksyy edellä esitetyn, ehdotan, että tämä kirje ja sen vahvistamista koskeva kirjeenne muodostavat yhdessä Euroopan unionin ja Norjan kuningaskunnan välisen sopimuksen.

               Kunnioittavasti

               Euroopan unionin puolesta

                  B. Norjan kirje

               Arvoisa vastaanottaja,

               Minulla on kunnia ilmoittaa vastaanottaneeni seuraavan kirjeenne:

               1. Unioni ja Norja toteavat tämän sopimuksen osapuolina, että ne soveltavat yleisen tullietuusjärjestelmän (GSP) osalta samanlaisia alkuperäsääntöjä, joiden yleiset perusperiaatteet ovat seuraavat:

               (a)käsitteen ’alkuperätuote’ määrittely samojen perusteiden mukaisesti;

               (b)alueellista alkuperäkumulaatiota koskevat määräykset;

               (c)alkuperäkumulaation soveltamista GSP-alkuperäsääntöjen mukaisiin unionin, Sveitsin, Norjan tai Turkin alkuperäaineksiin koskevat määräykset;

               (d)ei-alkuperäainesten käytön yleistä helpotusta koskevat määräykset;

               (e)edunsaajamaista peräisin olevien tuotteiden muuttumattomuutta koskevat määräykset;

               (f)korvaavien alkuperäselvitysten antamista tai laatimista koskevat määräykset;

               (g)vaatimus hallinnollisesta yhteistyöstä edunsaajamaiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa alkuperäselvitystä koskevissa asioissa.

               2. Unioni ja Norja tunnustavat, että unionin, Sveitsin, Norjan tai Turkin GSP-alkuperäsääntöjen mukaiset alkuperäainekset saavat kumman tahansa osapuolen GSP-järjestelmän edunsaajamaan alkuperäaseman, jos niille on suoritettu kyseisessä edunsaajamaassa laajempi valmistus tai käsittely kuin valmistus- tai käsittelytoimet, joita pidetään riittämättöminä antamaan alkuperäasema. Tätä alakohtaa sovelletaan Sveitsin ja Turkin alkuperäaineksiin edellyttäen, että 15 ja 16 kohdassa vahvistetut edellytykset täyttyvät.

               Unionin jäsenvaltioiden ja Norjan tulliviranomaiset antavat toisilleen asiaankuuluvaa hallinnollista apua, erityisesti edellisessä alakohdassa tarkoitettuja aineksia koskevien alkuperäselvitysten jälkitarkastuksessa. Euroopan talousyhteisön ja Norjan kuningaskunnan 14 päivänä toukokuuta 1973 tekemässä pöytäkirjassa nro 3 olevia hallinnollista yhteistyötä koskevia määräyksiä on sovellettava.

               Tämän kohdan määräyksiä ei sovelleta harmonoidun tavarankuvaus- ja koodausjärjestelmän, jonka tulliyhteistyöneuvoston perustamista koskevalla yleissopimuksella 15 päivänä joulukuuta 1950 Brysselissä perustettu järjestö on hyväksynyt, jäljempänä ’harmonoitu järjestelmä’, 1–24 ryhmän tuotteisiin.

               3. Unioni ja Norja sitoutuvat hyväksymään korvaavat alkuperäselvitykset toisen osapuolen tulliviranomaisten antamien korvaavien A-alkuperätodistusten, jäljempänä ’korvaava todistus’, ja toisen osapuolen kyseistä tarkoitusta varten rekisteröimien jälleenlähettäjien laatimien korvaavien alkuperävakuutusten muodossa.

               Kumpikin osapuoli voi arvioida korvaavien alkuperäselvitysten kattamien tuotteiden oikeutusta etuuskohteluun oman lainsäädäntönsä mukaisesti.

               4. Kumpikin osapuoli huolehtii siitä, että seuraavia ehtoja noudatetaan, ennen kuin ne antavat tai laativat korvaavan alkuperäselvityksen:

               (a)korvaavia alkuperäselvityksiä saa antaa tai laatia vain, jos alkuperäiset alkuperäselvitykset on annettu tai laadittu unionissa tai Norjassa sovellettavan lainsäädännön mukaisesti;

               (b)vain silloin, kun tuotteita ei ole luovutettu vapaaseen liikkeeseen yhdessä osapuolessa, alkuperäselvitys tai korvaava alkuperäselvitys voidaan korvata yhdellä tai useammalla korvaavalla alkuperäselvityksellä kaikkien tai joidenkin alkuperäisen alkuperäselvityksen kattamien tuotteiden lähettämiseksi kyseisestä osapuolesta toiseen osapuoleen;

               (c)tuotteita on täytynyt pitää tullin valvonnassa jälleenlähettävässä osapuolessa eikä niitä saa olla muutettu tai jalostettu millään tavalla eikä niille saa olla tehty mitään muita kuin niiden kunnon säilyttämiseksi tarvittavia toimintoja, jäljempänä ’muuttamattomuuden periaate’;

               (a)jos tuotteet ovat saaneet alkuperäaseman osapuolen myöntämällä poikkeuksella alkuperäsäännöistä, korvaavia alkuperäselvityksiä ei anneta tai laadita, jos tuotteet jälleenlähetetään toiseen osapuoleen;

               (b)tulliviranomaiset voivat antaa tai jälleenlähettäjät voivat laatia korvaavia alkuperäselvityksiä, jos toisen osapuolen alueelle jälleenlähetettävät tuotteet ovat saaneet alkuperäaseman alueellisen kumulaation perusteella;

               (c)tulliviranomaiset voivat antaa tai jälleenlähettäjät voivat laatia korvaavia alkuperäselvityksiä, jos jälleenlähettävä osapuoli ei ole myöntänyt etuuskohtelua toisen osapuolen alueelle jälleenlähetettäville tuotteille.

               5. Sopimuksen 4 kohdan c alakohdan osalta sovelletaan seuraavaa:

               Jos on perusteltua aihetta epäillä muuttamattomuuden periaatteen noudattamista, lopullisen määräpaikan osapuolen tulliviranomaiset voivat pyytää ilmoittajaa esittämään periaatteen noudattamista koskevia todisteita, jotka voidaan antaa millä tahansa tavalla.

               Jälleenlähettävän osapuolen tulliviranomaiset todistavat jälleenlähettäjän pyynnöstä, että tuotteet ovat olleet tullin valvonnassa sen ajan, kun ne ovat olleet kyseisen osapuolen alueella, eivätkä tulliviranomaiset ole antaneet lupaa muuttaa tai jalostaa niitä millään tavalla tai tehdä niille mitään muita kuin niiden kunnon säilyttämiseksi tarvittavia toimintoja osapuolen alueella varastoinnin aikana.

               Jos korvaava selvitys on korvaava todistus, lopullisen määräpaikan osapuolen tulliviranomaiset eivät pyydä todistusta siitä, että tavaroita ei ole käsitelty sinä aikana, kun tuotteet ovat olleet toisessa osapuolessa.

               6. Kummankin osapuolen on varmistettava, että

               (a)
                     jos korvaavat alkuperäselvitykset vastaavat unionin ja Norjan GSP-järjestelmän edunsaajamaan antamia tai laatimia alkuperäisiä alkuperäselvityksiä, unionin jäsenvaltioiden ja Norjan tulliviranomaiset antavat toisilleen asiaankuuluvaa hallinnollista apua, erityisesti kyseisten korvaavien alkuperäselvitysten jälkitarkastuksen osalta. Jälleenlähettävän osapuolen tulliviranomaiset käynnistävät lopullisen määräpaikan osapuolen pyynnöstä vastaavien alkuperäisten alkuperäselvitysten jälkitarkastusmenettelyn ja seuraavat sitä;

               (b)
                     jos korvaavat alkuperäselvitykset vastaavat yksinomaan lopullisen määräpaikan osapuolen GSP-järjestelmään kuuluvan edunsaajamaan antamia tai laatimia alkuperäisiä alkuperäselvityksiä, kyseinen osapuoli suorittaa yhteistyössä edunsaajamaan kanssa jälkitarkastusmenettelyn, joka koskee alkuperäisiä alkuperäselvityksiä. Jälleenlähettävän osapuolen tulliviranomaisten on toimitettava alkuperäiset alkuperäselvitykset, jotka vastaavat tarkastettavia korvaavia alkuperäselvityksiä, tai tarvittaessa jäljennökset alkuperäisistä alkuperäselvityksistä, jotka vastaavat tarkastettavia korvaavia alkuperäselvityksiä, lopullisen määräpaikan osapuolen tulliviranomaisille, jotta nämä voivat suorittaa jälkitarkastusmenettelyn.

               7. Kummankin osapuolen on varmistettava, että

               (a)jokaisen korvaavan todistuksen oikean yläkulman kohtaan on merkitty todistuksen antaneen jälleenlähettävän välittäjämaan nimi;

               (b)kohtaan 4 on merkitty toinen seuraavista ilmauksista: ”certificat de remplacement” tai ”replacement certificate”, sekä alkuperäisen A-alkuperätodistuksen antamispäivä ja todistuksen sarjanumero;

               (c)kohtaan 1 on merkitty jälleenlähettäjän nimi;

               (d)kohtaan 2 voidaan merkitä lopullisen vastaanottajan nimi;

               (e)kaikki alkuperäisessä todistuksessa olevat jälleenlähetettäviä tuotteita koskevat merkinnät on siirretty kohtiin 3–9;

               (f)kohtaan 10 voidaan merkitä viittaukset jälleenlähettäjän kauppalaskuun;

               (g)korvaavan todistuksen antanut tulliviranomainen on vahvistanut asiakirjan merkinnällään kohtaan 11. Tämä viranomainen on vastuussa ainoastaan korvaavan todistuksen antamisesta. Alkuperämaata ja määrämaata koskevien tietojen, jotka ilmoitetaan kohdassa 12, on oltava samat kuin alkuperäisessä A-alkuperätodistuksessa olevat tiedot. Tässä kohdassa on oltava jälleenlähettäjän allekirjoitus. Kohdan 12 vilpittömästi allekirjoittanut jälleenlähettäjä ei vastaa alkuperäisessä A-alkuperätodistuksessa annettujen tietojen oikeellisuudesta;

               (h)tulliviranomainen, jota pyydetään antamaan korvaava todistus, on merkinnyt alkuperäiseen A-alkuperätodistukseen jälleenlähetettyjen kollien painot, numerot ja lajin sekä vastaavan yhden tai useamman korvaavan todistuksen sarjanumerot. Kyseisen tulliviranomaisen on säilytettävä alkuperäinen A-alkuperätodistus sekä korvaavan todistuksen saamista koskeva hakemus vähintään kolme vuotta.

               (i)Korvaavat alkuperätodistukset on laadittava englanniksi tai ranskaksi.

               8. Kummankin osapuolen on varmistettava, että

               (a)jälleenlähettäjä ilmoittaa seuraavat tiedot jokaisessa korvaavassa alkuperävakuutuksessa:

               (1)kaikki jälleenlähetettyjen tuotteiden tiedot, jotka on otettu alkuperäisestä alkuperäselvityksestä;

               (2)päivämäärä, jolloin alkuperäinen alkuperäselvitys on laadittu;

               (3)alkuperäisen alkuperäselvityksen tiedot, mukaan lukien tarvittaessa tiedot kumulaatiosta, jota on sovellettu alkuperävakuutuksen kattamiin tavaroihin;

               (4)nimi, osoite ja rekisteröidyn viejän numero;

               (5)vastaanottajan nimi ja osoite unionissa tai Norjassa;

               (6)alkuperävakuutuksen laatimisen tai alkuperätodistuksen antamisen päivämäärä ja paikka;

               (b)jokaiseen korvaavaan alkuperävakuutukseen merkitään ilmaisu ”Attestation de remplacement” tai ”Replacement statement”;

               (c)rekisteröityjen viejien sähköiseen järjestelmään (REX-järjestelmään) rekisteröityneet jälleenlähettäjät laativat korvaavat alkuperävakuutukset riippumatta alkuperäisen lähetyksen sisältämien alkuperätuotteiden arvosta;

               (d)jos alkuperäselvitys on korvattu, jälleenlähettäjä ilmoittaa seuraavat tiedot alkuperäisessä alkuperäselvityksessä:

               (1)korvaavan alkuperävakuutuksen (korvaavien alkuperävakuutusten) laatimispäivä ja korvaavan alkuperävakuutuksen (korvaavien alkuperävakuutusten) kattamien tavaroiden määrät;

               (2)jälleenlähettäjän nimi ja osoite;

               (3)vastaanottajan tai vastaanottajien nimi ja osoite unionissa tai Norjassa;

               (e)alkuperäiseen alkuperävakuutukseen merkitään sana ”Remplacé” tai ”Replaced”;

               (f)korvaava alkuperävakuutus on voimassa 12 kuukautta sen laatimispäivästä.

               (g)Korvaavat alkuperävakuutukset on laadittava englanniksi tai ranskaksi.

               9. Jälleenlähettäjän on säilytettävä alkuperäiset alkuperäselvitykset ja jäljennökset korvaavista alkuperäselvityksistä vähintään kolme vuotta sen kalenterivuoden lopusta, jolloin korvaavat alkuperäselvitykset on annettu tai laadittu.

               10. Osapuolet sopivat jakavansa REX-järjestelmän kustannukset osapuolten toimivaltaisten viranomaisten määrittelemien yhteistyömenettelyjen mukaisesti.

               11. Mahdolliset osapuolten väliset erimielisyydet, jotka koskevat tämän sopimuksen tulkintaa tai soveltamista, ratkaistaan yksinomaan osapuolten kahdenvälisissä neuvotteluissa. Jos erimielisyydet voivat vaikuttaa Sveitsin ja/tai Turkin etuihin, niitä on kuultava.

               12. Osapuolet voivat muuttaa tätä sopimusta keskinäisellä kirjallisella sopimuksella koska tahansa. Osapuolet neuvottelevat keskenään tämän sopimuksen mahdollisista muutoksista toisen osapuolen pyynnöstä. Jos muutokset voivat vaikuttaa Sveitsin ja/tai Turkin etuihin, niitä on kuultava. Muutokset tulevat voimaan yhteisesti sovittuna päivänä, kun kumpikin osapuoli on ilmoittanut toiselle sisäisten vaatimusten täyttymisestä.

               13. Kumpikin osapuolista voi keskeyttää sopimuksen soveltamisen, jos sillä on vakavia epäilyjä sopimuksen moitteettomasta toiminnasta, edellyttäen, että se on ilmoittanut siitä kirjallisesti toiselle osapuolelle kolme kuukautta etukäteen.

               14. Kumpikin osapuolista voi irtisanoa sopimuksen edellyttäen, että se on ilmoittanut siitä kirjallisesti toiselle osapuolelle kolme kuukautta etukäteen.

               15. Sopimuksen 2 kohdan ensimmäistä alakohtaa sovelletaan Sveitsin alkuperäaineksiin vain, jos osapuolet ovat tehneet samanlaisen sopimuksen Sveitsin kanssa ja ilmoittaneet toisilleen tämän ehdon täyttymisestä.

               16. Sopimuksen 2 kohdan ensimmäistä alakohtaa sovelletaan Turkin
                  3
                alkuperäaineksiin vain, jos osapuolet ovat tehneet samanlaisen sopimuksen Turkin kanssa ja ilmoittaneet toisilleen tämän ehdon täyttymisestä.

               17. Norjan ja Turkin välisen sopimuksen voimaantulosta alkaen kumpikin osapuoli voi tämän sopimuksen 2 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti ja edellyttäen Turkin vastavuoroisuutta päättää, että osapuolet voivat antaa tai laatia korvaavia alkuperäselvityksiä tuotteille, jotka sisältävät Turkin alkuperäaineksia, jotka on käsitelty kahdenvälisen kumulaation mukaisesti GSP-edunsaajamaissa.

               18. Tämä sopimus tulee voimaan yhteisesti sovittuna päivänä, kun unioni ja Norja ovat ilmoittaneet toisilleen vaadittujen sisäisten hyväksymismenettelyjen päätökseen saattamisesta. Kyseisestä päivästä alkaen se korvaa kirjeenvaihtona tehdyn sopimuksen
                  4
               , joka on allekirjoitettu 14 päivänä joulukuuta 2000.

               Vahvistan hallitukseni hyväksyvän edellä esitetyn.

                     (1)
                  Unioni täytti tämän ehdon, kun se julkaisi yhteisön tullikoodeksin säännösten soveltamista koskevan asetuksen (ETY) N:o 2454/93 85 artiklan mukaisen komission tiedotteen mainitussa artiklassa vahvistetun kahdenvälisen kumulaation ulottamisesta Turkkiin (EUVL C 134, 15.4.2016, s. 1).

                     (2)
                  EYVL L 38, 8.2.2001, s. 24.

                     (3)
                  Unioni täytti tämän ehdon, kun se julkaisi yhteisön tullikoodeksin säännösten soveltamista koskevan asetuksen (ETY) N:o 2454/93 85 artiklan mukaisen komission tiedotteen mainitussa artiklassa vahvistetun kahdenvälisen kumulaation ulottamisesta Turkkiin (EUVL C 134, 15.4.2016, s. 1).

                     (4)
                  EYVL L 38, 8.2.2001, s. 24.