Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52008PC0380

Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös, siviili- ja kauppaoikeuden alan Euroopan oikeudellisen verkoston perustamisesta tehdyn neuvoston päätöksen 2001/470/EY muuttamisesta  /* KOM/2008/0380 lopull. - COD 2008/0122 */

	[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |Bryssel 23.6.2008KOM(2008) 380 lopullinen2008/0122 (COD)Ehdotus:EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖS,siviili- ja kauppaoikeuden alan Euroopan oikeudellisen verkoston perustamisesta tehdyn neuvoston päätöksen 2001/470/EY muuttamisesta(komission esittämä)PERUSTELUT1. EHDOTUKSEN PERUSTELUT JA TAVOITTEET1.1 JohdantoNeuvosto teki 28. toukokuuta 2001 päätöksen 2001/470/EY siviili- ja kauppaoikeuden alan Euroopan oikeudellisen verkoston perustamisesta[1], jäljempänä ’päätös’. Päätös koskee Tanskaa lukuun ottamatta kaikkia jäsenvaltioita. Sen soveltaminen alkoi 1. joulukuuta 2002.Siviili- ja kauppaoikeuden alan Euroopan oikeudellisen verkoston, jäljempänä ’verkosto’, perustaminen lähti ajatuksesta, jonka mukaan vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen asteittainen toteuttaminen edellyttää jäsenvaltioiden välisen oikeudellisen yhteistyön parantamista, yksinkertaistamista ja nopeuttamista. Verkoston avulla haluttiin myös helpottaa oikeussuojakeinojen käyttöä rajatylittävissä riita-asioissa ottamalla vaiheittain käyttöön kansalaisille suunnattu tietojärjestelmä.Vuoden 2008 alussa verkostoon kuului 437 jäsentä, jotka jakautuvat neljään ryhmään seuraavasti: 102 yhteysviranomaista, 140 keskusviranomaista (2 artiklan 1 kohdan b alakohta), 12 yhteystuomaria ja 181 muuta oikeudelliseen yhteistyöhön osallistuvaa oikeusviranomaista.Komissio järjestää verkoston kokoukset, toimii niiden puheenjohtajana ja huolehtii sihteeripalveluista. Päätöksen mukaan yhteysviranomaisten kokouksia pidetään vähintään kaksi vuodessa. Käytännössä yhteysviranomaiset ovat kokoontuneet 11. helmikuuta 2003 ja 31. tammikuuta 2008 välisenä aikana 19 kertaa eli keskimäärin neljästi vuodessa. Vuodesta 2002 lähtien on myös järjestetty vuosittain kaikkien verkoston jäsenten yhteinen kokous.1.2 Yleinen tausta ja kuulemisetPäätöksen 19 artiklassa säädetään, että komissio esittää Euroopan parlamentille, neuvostolle sekä talous- ja sosiaalikomitealle kertomuksen päätöksen soveltamisesta. Kertomukseen voidaan tarvittaessa liittää ehdotuksia päätöksen muuttamiseksi. Kertomuksessa tarkastellaan verkoston toiminnan tulosten asettamista lakimiesammattien harjoittajien saataville ja heidän liittämistään sen toimintaan sekä mahdollisuutta antaa kansalaisille tilaisuus asioida suoraan verkoston yhteysviranomaisten kanssa.Tämä ehdotus perustuu laajaan kuulemiseen, jonka yhteydessä kerättiin kommentteja eri intressitahoilta erityisesti verkoston piirissä. Edellä mainitun kertomuksen laatimista varten komissio tilasi verkoston toimintaa koskevan selvityksen, jäljempänä ’selvitys’, joka toteutettiin joulukuun 2004 ja toukokuun 2005 välisenä aikana[2].Tämän selvityksen ja verkoston piirissä vuodesta 2004 toteutettujen kuulemisten perusteella komissio esitti 16. toukokuuta 2006 päätöksen 19 artiklassa tarkoitetun kertomuksen päätöksen soveltamisesta[3]. Kertomuksessa komissio toteaa, että verkosto oli yleisesti ottaen parantanut oikeudellista yhteistyötä jäsenvaltioiden välillä.Kertomuksessa todetaan kuitenkin, että verkoston toiminnassa on havaittu myös eräitä puutteita. Komissio huomauttaa, että verkosto ei ole vielä läheskään käyttänyt koko toimintapotentiaaliaan ja että on erittäin tärkeää, että sillä on käytettävissään riittävästi resursseja tehtäviensä hoitamiseksi. Komissio korostaa kuitenkin, että verkostolla on tärkeä tehtävä pyrittäessä luomaan todellinen Euroopan oikeusalue.Vastauksena komission kertomukseen oikeus- ja sisäasiain neuvosto hyväksyi 19. ja 20. huhtikuuta 2007 pidetyssä kokouksessaan Euroopan oikeudellista verkostoa koskevat päätelmät[4].1.3 Ehdotuksen yleinen tavoiteEhdotuksen yleisenä tavoitteena on vahvistaa verkoston asemaa jäsenvaltioiden välisessä oikeudellisessa yhteistyössä. Erityisesti pyritään siihen, että tuomarit ja muut oikeusalan ammattilaiset pystyisivät soveltamaan käytännössä yhteisön säädöksiä ja jäsenvaltioiden välillä voimassa olevia yleissopimuksia tehokkaasti. Tarkoituksena on myös vahvistaa verkoston asemaa kansalaisten oikeussuojakeinojen käytön helpottamisessa rajatylittävissä riita-asioissa.Nämä tavoitteet perustuvat Eurooppa-neuvoston 4. ja 5. marraskuuta 2004 hyväksymään Haagin ohjelmaan[5], jäljempänä ’Haagin ohjelma’, jolla tähdätään vapauden, turvallisuuden ja oikeuden lujittamiseen Euroopan unionissa. Ohjelman mukaan on toteutettava lisätoimia, jotta oikeussuojan saatavuutta ja oikeudellista yhteistyötä siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa voidaan parantaa. Ehdotus verkoston perustamispäätöksen tarkistamiseksi mainitaan neuvoston ja komission 2. kesäkuuta 2005 hyväksymässä Haagin ohjelman toteuttamista koskevassa toimintasuunnitelmassa[6].On syytä mainita, että verkoston perustamispäätöksen voimaantulon jälkeen on annettu useita siviili- ja kauppaoikeuden alaan liittyviä yhteisön säädöksiä. Eräitä niistä sovelletaan jo, tai niiden soveltaminen alkaa lähiaikoina[7]. Kaikkien näiden säädösten konkreettista ja tehokasta täytäntöönpanoa voidaan tukea vahvistamalla verkoston asemaa, niin että sen avulla voidaan vastata erityisesti odotettavissa olevaan tieto- ja yhteistyöpyyntöjen lisääntymiseen.Jotta sovellettavaa lakia koskevien yhteisön säädösten ja kansainvälisten sopimusten tehokas täytäntöönpano voidaan varmistaa, on lisäksi kehitettävä verkoston toimintaa niin, että se pystyy paremmin tukemaan tuomioistuimia ja muita viranomaisia vieraan valtion lain soveltamisessa.Tällä ehdotuksella on tarkoitus uudistaa verkoston oikeudellinen kehys, tehostaa verkoston organisaatiota ja antaa sille lisäresursseja, joiden avulla se voi jatkossa lujittaa asemaansa Euroopan oikeusalueen kaikkien siviilioikeudellisten toimijoiden keskeisenä yhteistyövälineenä.2. EHDOTUKSEEN LIITTYVÄT OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDAT2.1 OikeusperustaEhdotuksen oikeusperusta on EY:n perustamissopimuksen 61 artiklan c alakohta, joka antaa yhteisölle toimivallan toteuttaa 65 artiklan mukaisia toimenpiteitä, jotka koskevat oikeudellista yhteistyötä yksityisoikeudellisissa asioissa. Toimenpiteet toteutetaan perustamissopimuksen 67 artiklan 5 kohdan toisen luetelmakohdan mukaisesti perustamissopimuksen 251 artiklassa vahvistetun yhteispäätösmenettelyn mukaisesti.Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn, Tanskan asemasta tehdyn pöytäkirjan 1 ja 2 artiklan nojalla Tanska ei osallistu tämän päätöksen tekemiseen eikä se sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskaan. [Päätöstä ei sovelleta myöskään Yhdistyneeseen kuningaskuntaan ja Irlantiin, elleivät ne ilmoita haluavansa osallistua siihen Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemasta tehdyn pöytäkirjan 3 artiklan mukaisesti.]2.2 ToissijaisuusperiaateKoska tämän päätöksen tavoitteita, jotka ovat jäsenvaltioiden tehokkaan oikeudellisen yhteistyön lujittaminen ja rajatylittävissä riita-asioissa osallisina olevien henkilöiden oikeussuojan tehostaminen, ei voida koordinoidusti ja riittävällä tavalla saavuttaa jäsenvaltioiden toimin, vaan ne voidaan niiden laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, yhteisö voi hyväksyä toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Velvoittavan yhteisön säädöksen antaminen päätöksen muodossa on perusteltua, koska säännöksiä on sovellettava kaikissa jäsenvaltioissa yhdenmukaisesti, jotta säädöksen tavoitteet voidaan saavuttaa.2.3 SuhteellisuusperiaatePäätösehdotuksen ensisijaisena tavoitteena on lujittaa jäsenvaltioiden välistä oikeudellista yhteistyötä koordinoidusti ja yhdenmukaisesti ennen muuta verkoston jo olemassa olevien rakenteiden avulla. Päätös ei vaikuta päätöksen 2 artiklan 1 kohdan b–d alakohdassa tarkoitettuihin, jäsenvaltioissa jo käytössä oleviin yhteistyömekanismeihin, vaan perusajatuksena on parantaa verkoston eri osien välistä yhteistyötä. Lakimiesammattien harjoittajat osallistuvat verkoston toimintaan sen jälkeen kun jäsenvaltio on nimennyt heidät tähän tehtävään. Näin voidaan laajentaa verkoston käytettävissä olevia toimintakeinoja.Perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä päätöksessä ei mennä pidemmälle kuin on näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarpeen.3. TALOUSARVIOVAIKUTUKSETEhdotus perustuu suurelta osin jäsenvaltioiden ja komission tiiviiseen yhteistyöhön. Oikeudellisen yhteistyön parantamisen rahoittaminen perustuu 25. syyskuuta 2007 tehtyyn päätökseen N:o 1149/2007 yksityisoikeutta koskevan erityisohjelman perustamisesta vuosiksi 2007–2013 osana perusoikeuksien ja oikeusasioiden yleisohjelmaa. Yksityisoikeutta koskevan ohjelman erityistavoitteisiin kuuluu muun muassa verkoston toiminnan helpottaminen. Tätä varten verkoston hallinto- ja toimintamenot on otettu huomioon yksityisoikeutta koskevan ohjelman monivuotisessa rahoituskehyksessä, jonka suuruus on 109,3 miljoonaa euroa. Yksityisoikeutta koskevan ohjelman vuoden 2007 työohjelmassa verkoston hallinto- ja toimintamenoihin on varattu 3,25 miljoonaa euroa. Parhaillaan viimeistellään vuoden 2008 työohjelmaa, jossa verkoston hallinto- ja toimintamenoihin on varattu 3,15 miljoonaa euroa. Työohjelman mukaan avustuksia myönnetään ensisijaisesti hankkeille, joiden avulla pyritään lisäämään verkoston tunnettuutta tuomarien ja muiden oikeusalan ammattilaisten keskuudessa sekä parantamaan verkoston kansallisten yhteysviranomaisten toimintaa sekä yhteistyötä niiden ja lakimiesammattien harjoittajien välillä. Avustuksiin oli vuonna 2007 varattu alustavasti 3,5 miljoonaa euroa, josta miljoona euroa oikeudellisen verkoston toiminnan parantamiseen tähtäävien kansallisten hankkeiden yhteisrahoitukseen.4. EHDOTUKSEN YKSITYISKOHTAINEN KUVAUS4.1 Lakimiesammattien harjoittajien osallistuminen verkoston toimintaan- 2 artiklan 1 kohdan e alakohtaSäännöksen tarkoituksena on saada mukaan verkoston toimintaan ne lakimiesammattien harjoittajat, jotka ovat suoraan osallisina yksityisoikeuden alalla tehtävässä oikeudellisessa yhteistyössä.Lakimiesammattien harjoittajien liittäminen verkoston toimintaan perustuu komission aloitteesta käynnistettyyn laajaan kuulemiseen, jossa kerättiin kommentteja sekä verkoston jäseniltä että asianomaisilta ammatinharjoittajilta. Kuulemisen tulosten pohjalta komissio suositti toukokuussa 2006 laatimassaan kertomuksessa, että verkosto avataan asteittain myös muille oikeudenkäyttöön osallistuville oikeusalan ammattilaisille. Koska yksityisoikeudelliset menettelyt liittyvät lähinnä osapuolten toimiin jäsenvaltioiden tuomioistuimissa, eri lakimiesammattien harjoittajat ovat väistämättä osallisina yksityisoikeuden alalla tehtävässä yhteistyössä. Heidän osallistumisensa verkoston toimintaan voi tuoda lisäarvoa oikeusalan käytäntöihin Euroopan unionissa ja auttaa verkostoa saavuttamaan tavoitteensa.Eräät jäsenvaltiot ovat jo nimenneet verkoston jäseniksi ulosottomiesten tai notaarien kansallisia järjestöjä[8].Lakimiesammateilla tarkoitetaan tässä ehdotuksessa ainoastaan niitä ammatteja, joiden harjoittajat osallistuvat suoraan yksityisoikeuden alaa koskevien yhteisön säädösten ja kansainvälisten sopimusten soveltamiseen joko tuomioistuinmenettelyissä tai tuomioistuimen ulkopuolisissa menettelyissä. Näitä ovat esimerkiksi asianajajat, oikeudenkäyntiasiamiehet ja notaarit sekä ulosotto- ja haastemiehet.Oikeusalan ammattilaisten ja heidän asiakkaidensa välinen suhde on luonteeltaan yksityinen. Tämä ei saa vaikuttaa verkoston toimintaan eivätkä toisaalta myöskään nämä asiakassuhteet saa joutua kärsimään oikeusalan ammattilaisten osallistumisesta verkoston toimintaan. Tämän vuoksi ehdotuksessa ei säädetä lakimiesammattien harjoittajien suorasta henkilökohtaisesta pääsystä verkostoon. Päätöksen 2 artiklan nojalla verkoston toimintaan voivat osallistua ainoastaan eri lakimiesammatteja edustavat järjestöt kussakin jäsenvaltiossa. Ehdotus, jonka mukaan tällaiset järjestöt voisivat liittyä verkostoon, sai kuulemisten yhteydessä laajaa kannatusta.- 2 artiklan 3 kohdassa täsmennetään, että silloin kun jotakin lakimiesten ammattikuntaa edustaa samassa jäsenvaltiossa useampi kuin yksi järjestö, jäsenvaltion on huolehdittava siitä, että ammattikunta saa verkostoon asianmukaisen edustuksen.- 5 artiklan 1 kohdan toinen alakohta koskee yhteysviranomaisten toimintaa. Alakohtaa on muutettu niin, että yhteysviranomaisten on oltava myös 2 artiklan 1 kohdan e alakohdassa tarkoitettujen viranomaisten (lakimiesammatteja edustavat järjestöt) käytettävissä samoja tarkoituksia varten kuin muiden viranomaisten kyseessä ollessa, kunkin jäsenvaltion määrittelemien sääntöjen mukaisesti.4.2 Yhteysviranomaisia koskevan oikeudellisen kehyksen vahvistaminenVerkoston arvioinnin yhteydessä käsiteltiin muun muassa verkoston yhteysviranomaisten ja päätöksen 6 artiklassa tarkoitettujen toimivaltaisten viranomaisten keskinäisiä suhteita. Tähän liittyvät tarkistukset koskevat useita keskeisiä näkökohtia, joita muuttamalla pyritään parantamaan verkoston toimintaa.- Päätöksen 2 artiklan 2 kohtaa on muutettu. Nyt siinä säädetään, että silloin kun jäsenvaltio nimeää useampia yhteysviranomaisia, sen on mainittava, mikä niistä on pääyhteysviranomainen. Pääyhteysviranomaisen on hoidettava pelkästään verkoston toimintaan liittyviä tehtäviä. Se ei saa hoitaa tehtäviä, joita verkostossa hoitavat 1 kohdan b, c, d (ja uudessa e) kohdassa mainitut viranomaiset.Päätöksessä säädetään, että pääyhteysviranomaista voi avustaa tuomari, jos pääyhteysviranomainen ei itse ole tuomari, kuten asian laita monissa jäsenvaltioissa on. Jäsenvaltiot voivat edelleen vapaasti nimetä yhteysviranomaiseksi myös muita kuin tuomareita. Ehdotuksella on tarkoitus helpottaa tuomioistuinten tiedonsaantia, vähentää tuomarien keskuudessa vielä havaittavaa varautuneisuutta verkoston toimintaa kohtaan ja vahvistaa yhteysviranomaisten legitimiteettiä tuomarien silmissä.4.3 Toisen jäsenvaltion lain soveltamiseen liittyvät verkoston tehtävätVerkoston tehtäviä täydentämällä siitä pyritään tekemään jatkossa keskeinen tietolähde, jonka avulla tuomioistuimet voivat selvittää vieraan valtion lain sisältöä. Päätöksen 3 artiklan 2 kohdan b alakohtaa muutetaan niin, että silloin kun on sovellettava toisen jäsenvaltion lakia, asiaa käsittelevät tuomioistuimet tai viranomaiset voivat hankkia verkoston avulla tietoja kyseisen lain sisällöstä.Päätöksen 5 artiklan 2 kohdan a alakohtaan lisätään toinen kohta, jossa säädetään, että yhteysviranomaisten on vastedes annettava jäsenvaltionsa tuomioistuimille tietoja, jotka helpottavat toisen jäsenvaltion lain soveltamista. Tätä varten yhteysviranomaisen on saatava apua kaikilta verkoston jäseniltä jäsenvaltiossaan. Tietoja pyytävän viranomaisen riippumattomuuden varmistamiseksi vastauksessa esitetyt tiedot eivät sido niitä viranomaisia, jotka ovat antaneet tiedot verkoston välityksellä, eivätkä myöskään sitä tuomioistuinta, joka on pyytänyt tietoja.4.4 Yhteys- ja keskusviranomaisten keskinäiset suhteetPäätöksen 6 artiklan 2 kohdan soveltamisen tehostamiseksi uudessa alakohdassa säädetään, että verkoston yhteysviranomaisten ja kunkin jäsenvaltion keskusviranomaisten on pidettävä vuosittain tietty määrä kokouksia. On erittäin tärkeää lisätä näkemystenvaihtoa ja säännöllistä yhteydenpitoa jäsenvaltioissa näiden erityyppisten verkoston jäsenten välillä.4.5 Yhteysviranomaisten toiminnan vahvistaminenPäätöksen 5 artiklan 2 kohta koskee yhteysviranomaisten toimintaa. Siihen lisätään f alakohta, jonka mukaan niiden on esitettävä kertomus toiminnastaan kahden vuoden välein.- Päätöksen 8 artikla koski alun perin ainoastaan yhteysviranomaisten käyttämiä viestintävälineitä. Nyt siinä säädetään, että yhteysviranomaisten on käsiteltävä verkoston kautta tulevat oikeudellista yhteistyötä koskevat pyynnöt nopeammin. Eräiden yhteysviranomaisten ilmoittamien tietojen perusteella[9] keskimääräinen vastausaika tietopyyntöihin oli vuonna 2007 seitsemän työpäivää. Eri yhteysviranomaisten välillä esiintyy kuitenkin eroja, ja eräiden tietopyyntöjen käsittely on kestänyt varsin kauan. Vaikka tietopyyntöjä on aiemminkin toimitettu keskus- tai diplomaattiviranomaisten välityksellä, verkoston käyttö on perusteltua siksi, että se voi tuoda toimintaan lisäarvoa nopeuttamalla ja sujuvoittamalla tietopyyntöjen toimittamista.Komissio alkaa ylläpitää suojattua sähköistä rekisteriä yhteysviranomaisten välisestä oikeudelliseen yhteistyöhön liittyvästä tietojenvaihdosta viranomaisten toimittamien tietojen perusteella. Rekisterin avulla komissio voi toimittaa verkostolle säännöllisesti tilastotietoja oikeudellista yhteistyötä koskevista tietopyynnöistä. Näin voidaan parantaa tietopyyntöjen kirjaamista rekisteriin, koota luotettavat ja täydelliset tiedot pyynnöistä ja verkostossa käsitellyistä aiheista sekä selvittää ongelmien täsmällinen luonne ja niiden ratkaisemiseen käytetyt instrumentit.Päätöksen 9 artiklaa on muutettu, jotta jäsenvaltiot voisivat lähettää yhteysviranomaisten kokouksiin neljän sijasta kuusi edustajaa. Näin valtuuskuntiin voidaan ottaa useampia tuomareita ja asiantuntijoita, varsinkin silloin kun kokouksissa tarkastellaan 10 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdassa tarkoitettuja erityiskysymyksiä.4.6 Kansalaisten oikeussuojan saatavuuden vahvistaminenPäätöksen 3 artiklan 1 kohdan b alakohdassa lisätään verkoston tehtäviin ja toimintoihin kansalaisten tehokkaan oikeussuojan saatavuuden edistäminen. Vaikka päätöksen tavoitteena on johdanto-osan 9 kappaleen mukaan ” rajat ylittävissä riita-asioissa osallisina olevien henkilöiden oikeussuojan tehostaminen ”, johdanto-osan 14 kappaleen ja 3 artiklan mukaan tämä tavoite rajoittuu kansalaisille suunnatun tietojärjestelmän käyttöön ottamiseen Euroopan unionin tasolla.Haagin ohjelmassa korostetaan kansalaisten oikeussuojan saatavuuden parantamista, ja vuodesta 2002 alkaen onkin annettu useita tähän liittyviä yhteisön säädöksiä[10]. Tämän ehdotuksen ansiosta verkosto voi soveltaa näitä uusia säädöksiä tehokkaammin.Päätöksen 5 artiklan 2 kohdan c alakohtaan lisätään ca alakohta, jossa täsmennetään, että yhteysviranomaiset tiedottavat kansalaisille suoraan keskeisistä yhteisön säädöksistä ja kansainvälisistä sopimuksista sekä jäsenvaltioiden kansallisesta lainsäädännöstä korostaen oikeussuojan saatavuutta siviilioikeuden alalla. Tämä tehtävä hoidetaan tästedes suoraan jäsenvaltioiden yhteysviranomaisten toimesta eli mahdollisimman lähellä kansalaisia.Päätöksen III osaston otsikkoa muutetaan, jotta voidaan ottaa huomioon verkoston uusi painopiste, kansalaisille suunnattu tiedotus.On käynyt ilmi, että päätöksen 19 artiklassa tarkoitettu kansalaisten mahdollisuus asioida suoraan verkoston yhteysviranomaisten kanssa ei ole toteutunut eri syistä, muun muassa resurssien puutteen vuoksi. Siksi komissio ehdottaa 13 a artiklassa, että kansalaisten asiointi jäsenvaltioiden yhteysviranomaisten kanssa järjestetään asteittain, soveltuvia teknisiä välineitä käyttäen. Näin verkosto voi kuitenkin ottaa käyttöön nämä uudet toimintamuodot tehokkaammin.Päätöksen 17 artiklan 4 kohdan b alakohtaa, joka koskee komission tehtäviä kansalaisille suunnatun tietojärjestelmän toiminnassa, muutetaan niin ikään. Komissio huolehtii siitä, että tietojärjestelmään 14 artiklan nojalla tallennettavat, yhteisön oikeutta ja menettelyjä sekä asianomaista yhteisön oikeuskäytäntöä koskevat tiedot sekä kaikki järjestelmän yleiset sivut käännetään yhteisön toimielinten virallisille kielille. Kustannustehokkuussyistä komissio huolehtii myös siitä, että 15 artiklassa tarkoitetut tietosivut käännetään samoille kielille käytettävissä olevien resurssien puitteissa. Vuodesta 2003 kertyneet kokemukset ovat nimittäin osoittaneet, että markkinoilla ei ole tarjolla riittävästi resursseja näiden tietosivujen käännättämiseen kaikille kielille kohtuullisessa ajassa. Tätä kysymystä on tarkasteltava sähköistä oikeudenkäyttöä koskevan hankkeen ( eJustice ) kehittämisen yhteydessä. Hankkeen puitteissa pohditaan toimenpiteitä, joiden avulla voitaisiin helpottaa kansalaisille tarkoitettujen tietojen kääntämistä.4.7 Suhteet muihin verkostoihin ja eräisiin kansainvälisiin organisaatioihinLisätään 12 a artikla, jonka nojalla edistetään tietojenvaihtoa ja yhteistyötä oikeudellisen verkoston ja sellaisten eurooppalaisten verkostojen välillä, joiden tarkoituksena on edistää oikeusjärjestelmien välistä yhteistyötä tai oikeussuojan saatavuutta.Edellä mainitussa kertomuksessaan komissio katsoo, että oikeudellisen verkoston ja EU-kuluttajaneuvontaverkoston (ECC-verkosto) välisiä synergiaetuja olisi kehitettävä. Näin esimerkiksi kuluttaja, jonka riita-asiaa ei ole voitu ratkaista kuluttajaneuvontaverkoston avulla, voisi saada oikeudellisen verkoston kautta oikeussuojan saatavuutta koskevia käytännön neuvoja. Tämä ehdotus on erityisen tarpeellinen siksi, että eurooppalaisesta vähäisiin vaatimuksiin sovellettavasta menettelystä annettua asetusta (EY) N:o 861/2007 ryhdytään soveltamaan 1. tammikuuta 2009.Saman artiklan 3 alakohdassa säädetään, että verkosto voi tehdä yhteistyötä myös kolmansien maiden perustamien oikeudellista yhteistyötä tekevien verkostojen kanssa sekä oikeudellisen yhteistyön kehittämiseen tähtäävien kansainvälisten organisaatioiden kanssa. Tällainen on esimerkiksi Latinalaisessa Amerikassa toimiva kansainvälistä oikeudellista yhteistyötä edistävä verkosto (IberRed)[11], jossa Espanja ja Portugali ovat jo mukana, mutta yhteistyötä voitaisiin tehdä myös muiden alueellisten oikeudellisten verkostojen kanssa. Artiklassa tarkoitettuja kansainvälisiä organisaatioita ovat muun muassa kansainvälistä yksityisoikeutta käsittelevä Haagin konferenssi, johon yhteisö liittyi huhtikuussa 2007.4.8 Yhdistyneen kuningaskunnan, Irlannin ja Tanskan asemaYhdistynyt kuningaskunta ja Irlanti eivät osallistu yhteistyöhön perustamissopimuksen IV osaston soveltamisalaan kuuluvissa asioissa, elleivät ne ilmoita haluavansa osallistua siihen Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemasta tehdyn pöytäkirjan 3 artiklan mukaisesti.Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn, Tanskan asemasta tehdyn pöytäkirjan 1 ja 2 artiklan nojalla Tanska ei osallistu tämän päätöksen tekemiseen eikä se sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskaan. Päätökseen lisätään kuitenkin uusi 11 a artikla, jossa vahvistetaan käytäntö, jonka mukaan Tanska voi osallistua verkoston kokouksiin tarkkailijana, vaikka se ei osallistukaan päätöksen soveltamiseen. Tanskan liittäminen mukaan verkoston toimintaan on erityisen tärkeää siksi, että 1. heinäkuuta 2007 tulivat voimaan yhteisön ja Tanskan välillä tehdyt sopimukset[12], joiden nojalla kahden siviilioikeuden alaa koskevan yhteisön asetuksen säännökset ulotetaan koskemaan myös Tanskaa.4.9 Verkosto ja kansainvälinen yhteistyöUuden 11 a artiklan 2 kohdan nojalla on vuodesta 2002 alkaneen käytännön mukaisesti[13] mahdollista kutsua myös unioniin liittyvät maat mukaan verkoston kokouksiin tarkkailijoina heti sen jälkeen kun ne ovat allekirjoittaneet liittymisasiakirjan. Näin maat voivat valmistautua osallistumaan verkoston toimintaan täysimääräisesti. Ehdotuksessa laajennetaan tämä mahdollisuus koskemaan myös ehdokasmaita.4.10 ArviointiPäätöksen 19 artiklassa säädetään, että komissio esittää Euroopan parlamentille, neuvostolle ja Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle kertomuksen verkoston toiminnasta joka kolmas vuosi.2008/0122 (COD)Ehdotus:EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖS,siviili- ja kauppaoikeuden alan Euroopan oikeudellisen verkoston perustamisesta tehdyn neuvoston päätöksen 2001/470/EY muuttamisestaEUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotkaottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 61 artiklan c alakohdan ja 67 artiklan 5 kohdan toisen luetelmakohdan,ottavat huomioon komission ehdotuksen[14],ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon[15],noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä,sekä katsovat seuraavaa:(1) Siviili- ja kauppaoikeuden alan Euroopan oikeudellisen verkoston perustaminen jäsenvaltioiden välille neuvoston päätöksellä 2001/470/EY[16] perustuu ajatukseen, jonka mukaan vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen toteuttaminen yhteisössä edellyttää jäsenvaltioiden välisen oikeudellisen yhteistyön parantamista, yksinkertaistamista ja nopeuttamista sekä rajatylittävissä riita-asioissa osallisina olevien henkilöiden oikeussuojan tehostamista. Päätöksen soveltaminen alkoi 1 päivänä joulukuuta 2002.(2) Eurooppa-neuvosto hyväksyi 4 päivänä marraskuuta 2004 Haagin ohjelman vapauden, turvallisuuden ja oikeuden lujittamiseksi Euroopan unionissa[17]. Ohjelman mukaan tarvitaan lisätoimia, jotta kansalaisten oikeussuojan saatavuutta ja oikeudellista yhteistyötä yksityisoikeudellisissa asioissa voidaan parantaa. Ohjelmassa korostetaan erityisesti yksityisoikeuden alalla annettujen Euroopan parlamentin ja neuvoston säädösten tehokasta täytäntöönpanoa sekä lakimiesammattien harjoittajien yhteistyön edistämistä parhaiden käytänteiden määrittämiseksi.(3) Päätöksen 2001/470/EY 19 artiklan mukaisesti komissio esitti 16 päivänä toukokuuta 2006 kertomuksen[18] verkoston toiminnasta. Kertomuksessa todetaan, että vaikka verkosto on yleisesti ottaen saavuttanut sille vuonna 2001 asetetut tavoitteet, se ei ole vielä läheskään käyttänyt koko toimintapotentiaaliaan.(4) Jotta oikeudellisen yhteistyön vahvistamiseen ja oikeussuojan saatavuuteen liittyvien Haagin ohjelman tavoitteiden toteutuminen voidaan varmistaa ja vastata odotettavissa olevaan verkoston tehtävien lisääntymiseen tulevina vuosina, verkoston on saatava uusi oikeudellinen kehys, joka antaa sille enemmän toimintakeinoja.(5) Ensinnäkin on välttämätöntä jäsentää verkoston toiminta jäsenvaltioissa nykyistä paremmin kansallisen yhteysviranomaisen ympärille ja vahvistaa siten yhteysviranomaisen asemaa sekä verkoston piirissä että suhteessa tuomareihin, oikeusalan ammattilaisiin ja kansalaisyhteiskuntaan.(6) Tämän tavoitteen saavuttamiseksi on tarpeen, että kunkin jäsenvaltion pääyhteysviranomainen keskittää koko toimintansa verkoston tehtävien hoitamiseen ja käyttää täysivaltaisesti päätöksessä 2001/470/EY vahvistettuja toimivaltuuksia.(7) Silloin kun yhteisön säädöksen tai kansainvälisen yleissopimuksen nojalla on sovellettava toisen jäsenvaltion lakia, verkoston yhteysviranomaisilla olisi tulevaisuudessa oltava tärkeä tehtävä tiedottaa jäsenvaltioiden oikeus- ja hallintoviranomaisille vieraan valtion lain sisällöstä.(8) Yhteysviranomaisten on käsiteltävä yhteistyötä koskevat pyynnöt päätöksen yleistavoitteiden mukaisella nopeudella.(9) Jotta Euroopan unionissa tehtävän oikeudellisen yhteistyön kehittämiseen ja oikeussuojan saatavuuteen liittyvät päätöksen 2001/470/EY tavoitteet voidaan saavuttaa, yksityisoikeuden alaa koskevien yhteisön ja kansainvälisten sopimusten soveltamiseen suoraan osallistuvien lakimiesammattien harjoittajien olisi liityttävä verkoston jäseniksi kansallisten ammattialajärjestöjensä välityksellä.(10) Jotta oikeussuojan saatavuuteen liittyviä verkoston tehtäviä voidaan kehittää edelleen, kansalaisille olisi modernia viestintäteknologiaa hyödyntäen annettava asteittain mahdollisuus asioida jäsenvaltioiden yhteysviranomaisten kanssa.(11) Jotta Euroopan unionissa voidaan parantaa tuomareiden keskinäistä luottamusta ja kehittää tähän tavoitteeseen pyrkivien eurooppalaisten verkostojen synergiaetuja, verkoston olisi voitava pitää jatkuvasti yhteyttä muihin eurooppalaisiin verkostoihin, joilla on samanlaiset tavoitteet, erityisesti oikeuslaitosten ja tuomareiden verkostoihin.(12) Voidakseen tukea kansainvälisen oikeudellisen yhteistyön edistämistä verkoston olisi voitava luoda yhteyksiä muihin oikeudellisen yhteistyön verkostoihin kaikkialla maailmassa sekä tällaista yhteistyötä edistäviin kansainvälisiin organisaatioihin.(13) Jotta voidaan säännöllisesti seurata, miten tämän päätöksen tavoitteiden saavuttamisessa edistytään, komission olisi esitettävä Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksia verkoston toiminnasta.(14) Päätöstä 2001/470/EY olisi muutettava vastaavasti.(15) Koska tämän päätöksen tavoitteita, jotka ovat jäsenvaltioiden oikeudellisen yhteistyön lujittaminen ja rajatylittävissä riita-asioissa osallisina olevien henkilöiden oikeussuojan tehostaminen, ei voida riittävällä tavalla saavuttaa jäsenvaltioiden toimin, vaan ne voidaan saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, yhteisö voi hyväksyä toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä päätöksessä ei mennä pidemmälle kuin on näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarpeen.(16) [Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemasta tehdyn pöytäkirjan 3 artiklan mukaisesti Yhdistynyt kuningaskunta ja Irlanti ovat ilmoittaneet haluavansa osallistua tämän päätöksen tekemiseen ja soveltamiseen.](17) Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn, Tanskan asemasta tehdyn pöytäkirjan 1 ja 2 artiklan mukaisesti Tanska ei osallistu tämän päätöksen tekemiseen, eikä tämä päätös sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskaan,OVAT TEHNEET TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:1 artiklaMuutetaan päätös 2001/470/EY seuraavasti:1) Muutetaan 2 artikla seuraavasti:a) Muutetaan 1 kohta seuraavasti:i) Korvataan c alakohdassa ilmaisu ”siviili- ja kauppaoikeuden alan yhteistyöhön” ilmaisulla ”siviili- ja kauppaoikeuden alan oikeudelliseen yhteistyöhön”; ii) lisätään e alakohta seuraavasti:”e) ammattialajärjestöt, jotka edustavat jäsenvaltioissa kansallisella tasolla asianajajia, notaareita, haaste- ja ulosottomiehiä ja muita oikeusalan ammattilaisia, jotka suoraan osallistuvat siviili- ja kauppaoikeuden alalla tehtävää oikeudellista yhteistyötä koskevien yhteisön säädösten ja kansainvälisten sopimusten soveltamiseen.”.b) Muutetaan 2 kohta seuraavasti:i) Korvataan toinen alakohta seuraavasti:”Jos jäsenvaltio nimeää useita yhteysviranomaisia, sen on nimettävä niiden joukosta pääyhteysviranomainen ja varmistettava, että niiden väliset koordinointimekanismit toimivat asianmukaisella tavalla. Jäsenvaltion ainoaksi tai pääyhteysviranomaiseksi nimetty henkilö hoitaa yksinomaan tässä päätöksessä säädettyjä yhteysviranomaisen tehtäviä eikä hoida muita, varsinkaan tämän artiklan 1 kohdan b, c, d ja e alakohdassa mainittuja tehtäviä.” ;ii) Lisätään kohta seuraavasti:”Jos 2 artiklan nojalla nimetty yhteysviranomainen ei ole tuomari, asianomainen jäsenvaltio nimeää tuomarin, joka voi avustaa yhteysviranomaista tehtävissä, jotka liittyvät yhteydenpitoon paikallisten oikeusviranomaisten kanssa. Tämä tuomari on verkoston täysivaltainen jäsen.”.c) Korvataan 3 kohta seuraavasti:”3. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava tämän artiklan 1 kohdan b, c ja e alakohdassa mainitut viranomaiset. Jos jäsenvaltiossa on useita 1 kohdan e alakohdassa tarkoitettuja ammattialajärjestöjä, jotka edustavat kansallisella tasolla tiettyä lakimiesten ammattikuntaa, jäsenvaltion on huolehdittava siitä, että kyseinen ammattikunta saa verkostoon asianmukaisen edustuksen.”.d) Korvataan 5 kohdassa ilmaisu ”1 kohdassa” ilmaisulla ”1 ja 2 kohdassa”.2) Muutetaan 3 artikla seuraavasti:a) Korvataan 1 kohdan b alakohta seuraavasti:”b) oikeussuojan saatavuuden helpottaminen muun muassa antamalla kansalaisille tietoa siviili- ja kauppaoikeuden alalla tehtävää oikeudellista yhteistyötä koskevien yhteisön säädösten ja kansainvälisten sopimusten vaikutuksesta.”.b) Lisätään 2 kohdan b alakohtaan virke seuraavasti:”erityisesti silloin kun on sovellettava toisen jäsenvaltion lakia, asiaa käsittelevät tuomioistuimet tai viranomaiset voivat hankkia verkoston avulla tietoja kyseisen lain sisällöstä.”.3) Muutetaan 5 artikla seuraavasti:a) Korvataan 1 kohdan toinen alakohta seuraavasti:”Yhteysviranomaisten on oltava samassa tarkoituksessa myös niiden oman jäsenvaltion oikeusviranomaisten sekä 2 artiklan 1 kohdan e alakohdassa tarkoitettujen viranomaisten käytettävissä kunkin jäsenvaltion määrittelemien sääntöjen mukaisesti.”.b) Muutetaan 2 kohta seuraavasti:i) Korvataan a alakohta seuraavasti:”a) toimittaa 3 artiklassa tarkoitetun jäsenvaltioiden oikeudellisen yhteistyön toimivuuden kannalta tarpeelliset tiedot muille yhteysviranomaisille, 2 artiklan 1 kohdan b, c, d ja e alakohdassa mainituille viranomaisille ja oman jäsenvaltionsa paikallisille oikeusviranomaisille, jotta ne voivat laatia toteuttamiskelpoisen oikeudellista yhteistyötä koskevan pyynnön ja luoda tarkoitukseen parhaiten soveltuvat suorat yhteydet; ja erityisesti toimittaa tiedot, jotka tarvitaan, jotta olisi helpompaa soveltaa toisen jäsenvaltion lakia sellaisessa riita-asiassa tai tilanteessa, jossa yhteisön säädöksen tai kansainvälisen sopimuksen nojalla on sovellettava vieraan valtion lakia. Tätä varten yhteysviranomainen, jolle tällainen pyyntö on esitetty, voi pyytää apua muilta 2 artiklassa mainituilta jäsenvaltionsa viranomaisilta vastatakseen pyyntöön. Vastauksessa esitetyt tiedot eivät sido yhteysviranomaisia tai kyseisiä muita viranomaisia tai pyynnön esittänyttä viranomaista.”;ii) Lisätään ca alakohta seuraavasti:”ca) tiedottaa kansalaisille siviili- ja kauppaoikeuden alan oikeudellisesta yhteistyöstä Euroopan unionissa, asiaa koskevista yhteisön säädöksistä ja kansainvälisistä sopimuksista ja jäsenvaltioiden kansallisesta lainsäädännöstä erityisesti oikeussuojakeinoja koskevien tietojen osalta;”;iii) Lisätään f alakohta seuraavasti:”f) laatia kahden vuoden välein kertomus toiminnastaan ja esittää se verkoston jäsenten kokouksessa.”.4) Lisätään 6 artiklan 2 kohtaan alakohta seuraavasti:”Tätä varten kunkin jäsenvaltion yhteysviranomaisen tai yhteysviranomaisten ja näiden toimivaltaisten viranomaisten on kokoonnuttava vähintään kerran vuodessa kunkin jäsenvaltion vahvistamien sääntöjen mukaisesti.”.5) Korvataan 8 artikla seuraavasti:”8 artiklaOikeudellista yhteistyötä koskevien pyyntöjen nopeutettu käsittely1. Yhteysviranomaisten on vastattava kaikkiin niille esitettyihin pyyntöihin viipymättä ja viimeistään kymmenen päivän kuluessa niiden vastaanottamisesta. Jos yhteysviranomainen ei pysty vastaamaan pyyntöön kymmenen päivän kuluessa sen vastaanottamisesta, sen on ilmoitettava tästä lyhyesti pyynnön esittäjälle ja ilmoitettava määräaika, johon mennessä se arvioi voivansa vastata pyyntöön.2. Jotta yhteysviranomaiset voisivat vastata 1 kohdassa tarkoitettuihin pyyntöihin mahdollisimman tehokkaasti ja nopeasti, niiden on käytettävä soveltuvimpia teknisiä välineitä, jotka jäsenvaltioiden on asetettava niiden käyttöön.3. Komissio tallentaa 5 artiklan 2 kohdan a, b, c, ca ja 13 a artiklassa tarkoitetut oikeudellista yhteistyötä koskevat tietopyynnöt ja niihin annetut vastaukset suojattuun sähköiseen rekisteriin, johon on rajoitettu pääsy. Yhteysviranomaisten on valvottava, että tämän järjestelmän perustamista ja toimintaa varten tarvittavat tiedot toimitetaan komissiolle säännöllisesti.4. Komissio toimittaa yhteysviranomaisille tilastotiedot 3 kohdassa tarkoitetuista oikeudellista yhteistyötä koskevista pyynnöistä ja niihin annetuista vastauksista vähintään kerran puolessa vuodessa.”.6) Korvataan 9 artiklan 2 kohdassa ilmaisu ”neljä” ilmaisulla ”kuusi”.7) Lisätään 11 a artikla seuraavasti:”11 a artiklaTarkkailijoiden osallistuminen verkoston kokouksiin1. Edellä 1 artiklan 2 kohdan soveltamista rajoittamatta Tanska voi lähettää edustajan 9 ja 11 artiklassa tarkoitettuihin kokouksiin.2. Unioniin liittyvät maat ja ehdokasmaat voidaan kutsua osallistumaan kokouksiin tarkkailijoina. Luganossa 30 päivänä lokakuuta 2007 allekirjoitetun, tuomioistuimen toimivaltaa sekä tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa siviili- ja kauppaoikeuden alalla koskevan yleissopimuksen sopimuspuolina olevat kolmannet maat voivat niin ikään osallistua tarkkailijoina tiettyihin verkoston kokouksiin.3. Jokainen kokouksiin tarkkailijana osallistuva valtio voi lähettää niihin yhden tai useamman edustajan, kuitenkin enintään kolme henkilöä valtiota kohti.”.8) Lisätään 12 a artikla seuraavasti:”12 a artiklaSuhteet muihin verkostoihin ja kansainvälisiin organisaatioihin1. Verkosto pitää yllä suhteita muihin eurooppalaisiin verkostoihin, joilla on samat tavoitteet, erityisesti rikosoikeuden alan Euroopan oikeudelliseen verkostoon ja Euroopan juridiseen koulutusverkostoon.2. Verkosto pitää yllä suhteita EU-kuluttajaneuvontaverkostoon (ECC-verkosto). Siviili- ja kauppaoikeuden alan Euroopan oikeudellisen verkoston yhteysviranomaiset ovat ECC-verkoston yhteysviranomaisten käytettävissä erityisesti voidakseen antaa tietoja, joita tarvitaan kuluttajien oikeussuojan saatavuuden helpottamiseksi.3. Edellä 3 artiklassa tarkoitettujen, siviili- ja kauppaoikeuden alan oikeudellista yhteistyötä koskeviin yhteisön säädöksiin ja kansainvälisiin sopimuksiin liittyvien tehtävien suorittamista varten verkosto pitää yllä suhteita ja vaihtaa kokemuksia kolmansien maiden kesken perustettujen oikeudellista yhteistyötä edistävien verkostojen ja kansainvälistä oikeudellista yhteistyötä edistävien kansainvälisten organisaatioiden kanssa.4. Komissio vastaa tämän artiklan säännösten täytäntöönpanosta tiiviissä yhteistyössä neuvoston puheenjohtajavaltion ja jäsenvaltioiden kanssa.”.9) Korvataan III osaston otsikko seuraavasti:”III osastoVerkostossa saatavilla olevat tiedot ja kansalaisille suunnattu tiedotus”.10) Lisätään 13 artiklan 1 kohtaan c alakohta seuraavasti:”c) 8 artiklassa tarkoitetut tiedot.”.11) Lisätään 13 a artikla seuraavasti:”13 a artiklaKansalaisten mahdollisuus saada tietoa yhteysviranomaisiltaKansalaisten on annettava soveltuvia teknisiä välineitä käyttäen asteittain mahdollisuus asioida jäsenvaltioiden yhteysviranomaisten kanssa, niin että ne voivat antaa neuvoja siviili- ja kauppaoikeuden alan oikeudellista yhteistyötä koskevien yhteisön säädösten ja kansainvälisten sopimusten sisällöstä ja soveltamisesta ja tarvittaessa ohjata ottamaan yhteyttä niiden käytännön soveltamisesta vastaaviin viranomaisiin ja erityisesti 6 artiklassa tarkoitettuihin viranomaisiin.”.12) Korvataan 17 artiklan 4 kohdan b alakohta seuraavasti:”b) huolehtii käytettävissä olevien resurssien puitteissa, että tiedot asiaan liittyvästä yhteisön lainsäädännöstä ja menettelyistä, yhteisön oikeuskäytäntö mukaan lukien, sekä järjestelmän yleiset tietosivut ja 15 artiklassa tarkoitetut tietosivut käännetään yhteisön toimielinten virallisille kielille, sekä julkaisee ne verkoston omassa sivustossa.”.13) Korvataan 19 artikla seuraavasti:”19 artiklaArviointiKomissio esittää Euroopan parlamentille, neuvostolle ja Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle kertomuksen verkoston toiminnasta viimeistään [...] [ kolmen vuoden kuluttua tämän päätöksen soveltamisen alkamisesta ] ja sen jälkeen joka kolmas vuosi. Kertomukseen liitetään tarvittaessa ehdotuksia tämän päätöksen muuttamiseksi.”.14) Korvataan 20 artikla seuraavasti:”20 artiklaIlmoituksetJäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle 2 artiklan 5 kohdassa tarkoitetut tiedot viimeistään [...] [ kuusi kuukautta ennen päivää, jolloin tämän päätöksen soveltaminen alkaa ] .”.2 artiklaVoimaantuloTämä päätös tulee voimaan […] päivänä […]kuuta […].Sitä sovelletaan […] päivästä […]kuuta […], lukuun ottamatta 2 ja 20 artiklaa, joita sovelletaan päivästä, jona tämä päätös annetaan tiedoksi jäsenvaltioille, joille se on osoitettu.Tämä päätös on osoitettu jäsenvaltioille Euroopan yhteisön perustamissopimuksen mukaisesti.Tehty Brysselissä […] päivänä […]kuuta […].Euroopan parlamentin puolesta Neuvoston puolestaPuhemies Puheenjohtaja [1] EYVL C 174, 27.6.2001, s. 25.[2] http://ec.europa.eu/justice_home/doc_centre/civil/studies/doc_civil_studies_en.htm.[3] KOM(2006) 203 lopullinen, SEC(2006) 579.[4] Asiak. 7152/07 JUSTCIV 48.[5] EUVL C 53, 3.3.2005, s. 1.[6] EUVL C 198, 12.8.2005, s. 1.[7] Oikeusapua koskevan direktiivin soveltaminen alkoi 30. marraskuuta 2004, ns. Bryssel IIa -asetuksen 1. maaliskuuta 2005, rikoksen uhreille maksettavista korvauksista annetun direktiivin 1. tammikuuta 2006, eurooppalaisen täytäntöönpanomääräyksen käyttöönotosta annetun asetuksen 21. lokakuuta 2005. Asetusta eurooppalaisen maksamismääräysmenettelyn käyttöönotosta aletaan soveltaa 12. joulukuuta 2008, asetusta eurooppalaisesta vähäisiin vaatimuksiin sovellettavasta menettelystä 1. tammikuuta 2009, Rooma II -asetusta sopimukseen perustumattomiin velvoitteisiin sovellettavasta laista 11. tammikuuta 2009, asetusta kansantalouden tilinpidon tietojen toimittamisesta annetun asetuksen muuttamisesta 13. marraskuuta 2008 ja direktiiviä sovittelusta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 21. toukokuuta 2008. Lisäksi Rooma I -asetus sopimusperusteisiin velvoitteisiin sovellettavasta laista on parhaillaan hyväksyttävänä.[8] Belgiassa Chambre nationale des huissiers de justice asetuksen (EY) N:o 1348/2000 soveltamista varten ja Ranskassa Conseil supérieur du notariat kansainvälisluonteisten oikeudenkäyntien helpottamisesta vuonna 1980 tehdyn Haagin yleissopimuksen ja kansalaisuuden saamista koskevasta tietojenvaihdosta tehdyn kansainvälisen väestörekisteritoimikunnan yleissopimuksen soveltamista varten[9] Tietoja on saatu vain kuudelta yhteysviranomaiselta.[10] Näitä ovat ennen muuta direktiivit oikeusavusta ja rikoksen uhreille maksettavista korvauksista sekä asetukset eurooppalaisen maksamismääräysmenettelyn käyttöönotosta ja vähäisistä vaatimuksista. Niiden säännöksissä viitataan nimenomaisesti verkoston tehtävään säädösten asianmukaisen soveltamisen varmistamisessa (28 ja 24 artikla).[11] IberRed-verkosto on perustettu lokakuussa 2004. Se on 23 Latinalaisen Amerikan maan yhteysviranomaisten perustama verkosto, jonka tarkoituksena on parantaa oikeudellista yhteistyötä siviili- ja rikosoikeuden alalla ja vahvistaa yhteistyösuhteita maiden välillä.[12] Euroopan yhteisön ja Tanskan kuningaskunnan välinen sopimus, jolla tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla annettu neuvoston asetus (EY) N:o 44/2001 ulotetaan koskemaan Tanskaa, sekä Euroopan yhteisön ja Tanskan kuningaskunnan välinen sopimus, jolla oikeudenkäynti- ja muiden asiakirjojen tiedoksiannosta siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1348/2000 ulotetaan koskemaan Tanskaa (EUVL L 120, 5.5.2006, ss. 22 ja 23).[13] Unioniin liittyvillä mailla tarkoitetaan tässä maita, joiden osalta liittymisneuvottelut on saatettu päätökseen ja jotka ovat allekirjoittaneet liittymisasiakirjan (kuten Romania ja Bulgaria vuonna 2006). Ehdokasmailla tarkoitetaan maita, joiden kanssa liittymisneuvottelut on aloitettu ja ovat vielä kesken (Turkki, Kroatia, entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia). Euroopan unioniin 1. toukokuuta 2004 liittyneet kymmenen maata kutsuttiin verkoston kokouksiin tarkkailijoiksi joulukuusta 2002 alkaen. Bulgaria ja Romania osallistuivat verkoston kokouksiin tarkkailijoina huhtikuusta 2005 alkaen.[14] EUVL C […], [..].[..].[….], s. [..].[15] EUVL C […], [..].[..].[….], s. [..].[16] EYVL C 174, 27.6.2001, s. 25.[17] EUVL C 53, 3.3.2005, s. 1.[18] Komission kertomus Euroopan parlamentille, neuvostolle ja Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle, annettu 16 päivänä toukokuuta 2006, siviili- ja kauppaoikeuden alan Euroopan oikeudellisen verkoston perustamisesta tehdyn neuvoston päätöksen 2001/470/EY soveltamisesta, KOM(2006) 203 lopullinen.


               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 6.10.2015
            COM(2015) 483 final
            2015/0234(NLE)
            Ehdotus
            NEUVOSTON PÄÄTÖS
            Maailman kauppajärjestön ministerikokouksessa esitettävästä Euroopan unionin kannasta siltä osin kuin on kyse sähköisiin siirtoihin sovellettavia tulleja koskevan moratorion sekä ilman sopimusrikkomusta tehtäviä ja muista tilanteista johtuvia valituksia koskevan moratorion voimassaolon jatkamisesta

               PERUSTELUT

               1.EHDOTUKSEN TAUSTA

               •Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet

               Tämän ehdotuksen tavoitteena on mahdollistaa se, että unioni liittyy Maailman kauppajärjestössä WTO:ssa konsensukseen kahden päätöksen hyväksymisestä WTO:n ministerikokouksessa: 1) sähköisiin siirtoihin sovellettavia tulleja koskeva moratorio, jäljempänä ’sähköisen kaupankäynnin moratorio’, sekä 2) GATT 1994 -sopimuksen XXIII  1 artiklan b ja c kohdan (ilman sopimusrikkomusta tehtävät ja muista tilanteista johtuvat valitukset) soveltaminen riitojen ratkaisuun teollis- ja tekijänoikeuksien kauppaan liittyvistä näkökohdista tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’TRIPS-sopimus’, puitteissa.

               Unioni on aina kannattanut sähköisen kaupankäynnin moratorion voimassaolon jatkamista, sillä sähköinen kaupankäynti on palvelu eikä siihen siksi pitäisi soveltaa tulleja. Lisäksi moratorio tarjoaa merkittäviä taloudellisia hyötyjä unionin yrityksille.

               TRIPS-sopimuksessa määrätään moratoriosta, joka on voimassa viiden vuoden ajan sen voimaantulosta vuonna 1995 ja jossa on kyse ilman sopimusrikkomusta tehtäviä ja muista tilanteista johtuvia valituksia koskevan XXIII artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan soveltamisesta riitoja koskeviin neuvotteluihin ja niiden ratkaisuun TRIPS-sopimuksen puitteissa  (TRIPS-sopimuksen 64 artiklan 2 kohta). Kyseisenä aikana ei saavutettu TRIPS-sopimuksen 64 artiklan 3 kohdan mukaista konsensusta ilman sopimusrikkomusta tehtävien ja muista tilanteista johtuvien valitusten soveltamisalasta ja yksityiskohtaisista säännöistä.

               Alkuperäisen viisivuotiskauden päätyttyä WTO:n ministerikokous on toistuvasti pidentänyt poikkeuksen voimassaoloaikaa yksimielisellä päätöksellä TRIPS-sopimuksen 64 artiklan 3 kohdan mukaisesti ja se on pidentänyt sitä myös seuraavaan kokoukseensa saakka. Viimeisin 11. joulukuuta 2013 päätetty pidennys kestää vuonna 2015 pidettävään ministerikokoukseen saakka. WTO:n ministerikokous kehotti TRIPS-neuvostoa jatkamaan GATT 1994 -sopimuksen XXIII artiklan 1 kohdan b ja c alakohdassa tarkoitettujen valitusten soveltamisalan ja yksityiskohtaisten sääntöjen tutkimista ja antamaan suosituksia seuraavassa istunnossa. Päätöksissä todetaan myös, että tällä välin jäsenet eivät tee tällaisia valituksia TRIPS-sopimuksen puitteissa.

               Tähän mennessä soveltamisalasta ja yksityiskohtaisista säännöistä ei ole saavutettu konsensusta.

               Ehdotuksen mukaan neuvosto valtuuttaa komission esittämään WTO:ssa Euroopan unionin puolesta unionin kannan liittymisestä konsensukseen, joka koskee sähköisen kaupankäynnin moratorion voimassaolon jatkamista toistaiseksi (tai kussakin ministerikokouksessa, jossa sähköisen kaupankäynnin moratoriota esitetään hyväksyttäväksi) sekä ilman sopimusrikkomusta tehtäviä ja muista tilanteista johtuvia valituksia TRIPS-sopimuksen puitteissa koskevan moratorion voimassaolon jatkamista kunnes WTO:n ministerikokous tekee päätöksen ilman sopimusrikkomusta tehtävien valitusten soveltamisalasta ja yksityiskohtaisista säännöistä.

               •Johdonmukaisuus suhteessa tällä politiikan alalla voimassa oleviin säännöksiin ja muuhun unionin politiikkaan

                  Aloite on kaikilta osin johdonmukainen suhteessa voimassa oleviin politiikkaa koskeviin säännöksiin. Samanlaisia päätöksiä on valmisteltu aiempia WTO:n ministerikokouksia varten, viimeksi vuonna 2013 pidettyä WTO:n 9. ministerikokousta varten.

               2.OIKEUSPERUSTA SEKÄ TOISSIJAISUUS- JA SUHTEELLISUUSPERIAATE

               Silloin kun kansainvälisellä sopimuksella perustetun elimen on annettava säädöksiä, joilla on oikeusvaikutuksia, neuvosto tekee päätöksen unionin puolesta esitettävien kantojen vahvistamisesta komission tai unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajan ehdotuksesta Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan mukaisesti. Moratorioiden voimassaolon jatkaminen kuuluu tämän määräyksen soveltamisalaan, sillä päätöksen tekee elin (WTO:n ministerikokous), joka on perustettu kansainvälisellä sopimuksella, joka vaikuttaa EU:n oikeuksiin ja velvoitteisiin.

               Sähköistä kaupankäyntiä koskeva suunniteltu moratorio koskee seikkoja, jotka kuuluvat yhteisen kauppapolitiikan piiriin (SEUT-sopimuksen 207 artikla) ja erityisesti palvelukaupan yleissopimuksen mukaisten velvoitteiden piiriin.  Ilman sopimuksen rikkomista tapahtuvaa ja muista tilanteista johtuvaa etujen mitätöimistä tai loukkaamista koskevia valituksia koskeva suunniteltu moratorio liittyy puolestaan seikkoihin, jotka kuuluvat yhteisen kauppapolitiikan piiriin, erityisesti TRIPS-sopimuksen mukaisten velvoitteiden piiriin.

               3.EHDOTUKSEN SOVELTAMISALA

               Euroopan parlamentille tiedotetaan välittömästi ja täysimääräisesti Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 218 artiklan 10 kohdan mukaisesti.

               2015/0234 (NLE)

               Ehdotus

               NEUVOSTON PÄÄTÖS

               Maailman kauppajärjestön ministerikokouksessa esitettävästä Euroopan unionin kannasta siltä osin kuin on kyse sähköisiin siirtoihin sovellettavia tulleja koskevan moratorion sekä ilman sopimusrikkomusta tehtäviä ja muista tilanteista johtuvia valituksia koskevan moratorion voimassaolon jatkamisesta

               EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

               ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 207 artiklan 4 kohdan yhdessä sen 218 artiklan 9 kohdan kanssa,

               ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

               sekä katsoo seuraavaa:

               (1)Maailman kauppajärjestön (WTO) ministerikokouksessa vuonna 1998 hyväksyttiin julistuksen muodossa sähköisiin siirtoihin sovellettavia tulleja koskeva moratorio, jäljempänä ’sähköisen kaupankäynnin moratorio’, jonka puitteissa WTO:n jäsenet jatkavat nykyistä käytäntöään olla perimättä tulleja sähköisistä siirroista. Tällä hetkellä moratorio on muodoltaan WTO:n ministerikokouksen päätös, joka on uusittu kahden vuoden välein vuodesta 1998.

               (2)Ilman sopimusrikkomusta tehtäviä ja muista tilanteista johtuvia valituksia koskevan moratorion voimassaoloa on toistuvasti jatkettu WTO:n ministerikokouksessa sen jälkeen, kun tällaisten valitusten soveltamisalaa ja yksityiskohtaisia sääntöjä koskevan päätöksen tekemiselle TRIPS-sopimuksen 64 artiklan 3 kohdassa asetettu viiden vuoden määräaika umpeutui.

               (3)Moratorioiden voimassaoloa jatkettiin viimeksi joulukuussa 2013 pidetyssä WTO:n ministerikokouksessa vuoteen 2015. Niiden voimassaoloa olisi jatkettava edelleen tai niistä olisi tehtävä pysyviä tulevassa WTO:n ministerikokouksessa, jos asiasta päästään yksimielisyyteen meneillään olevissa tai tulevissa keskusteluissa.

               (4)On unionin edun mukaista kannattaa sähköisen kaupankäynnin moratorion jatkamista toistaiseksi sekä ilman sopimusrikkomusta tehtäviä ja muista tilanteista johtuvia valituksia koskevan moratorion voimassaolon jatkamista siihen saakka, kun ministerikokous hyväksyy TRIPS-neuvoston suositukset kyseisten valitusten soveltamisalasta ja yksityiskohtaisista säännöistä TRIPS-sopimuksen 64 artiklan 3 kohdan mukaisesti,

               ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               1 artikla

               Maailman kauppajärjestön ministerikokouksessa (WTO) esitettävänä unionin kantana on kannattaa sähköisiin siirtoihin sovellettavia tulleja koskevan moratorion (’sähköisen kaupankäynnin moratorion’) sekä GATT-sopimuksen XXIII artiklan 1 kohdan b ja c alakohdassa tarkoitettuja valituksia (ilman sopimusrikkomusta tehtäviä ja muista tilanteista johtuvia valituksia) koskevan moratorion voimassaolon jatkamista siihen saakka, kun ministerikokous tekee päätöksen ilman sopimusrikkomusta tehtävien ja muista tilanteista johtuvien valitusten soveltamisalasta ja yksityiskohtaisista säännöistä.

               2 artikla

               Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se hyväksytään.

               Tehty Brysselissä

                     Neuvoston puolesta

                     Puheenjohtaja


				|

		52014PC0171

			Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖS Kanariansaarilla sovellettavasta AIEM-verosta /* COM/2014/0171 final - 2014/0093 (CNS) */

			   	PERUSTELUT
1.           EHDOTUKSEN TAUSTA
Euroopan unionin
syrjäisimpiin alueisiin, kuten Kanariansaariin, sovellettavassa Euroopan
unionin toiminnasta tehdyssä sopimuksessa (SEUT) ei periaatteessa sallita, että
paikallisia tuotteita verotetaan eri tavalla kuin Espanjan tai muiden
jäsenvaltioiden tuotteita. SEUT-sopimuksen 349 artiklassa määrätään kuitenkin,
että syrjäisimpien alueiden hyväksi voidaan toteuttaa erityistoimenpiteitä
kyseisten alueiden taloudellisiin ja sosiaalisiin oloihin vaikuttavien pysyvien
haittojen vuoksi.
EY:n
perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdan perusteella hyväksytyllä 20.
kesäkuuta 2002 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2002/546/EY[1] annetaan Espanjalle
lupa soveltaa 30 päivään kesäkuuta 2014 tiettyihin Kanariansaarilla
paikallisesti valmistettuihin tuotteisiin vapautuksia tai alennuksia ”Arbitrio
sobre las Importaciones y Entregas de Mercancìas en las islas Canarias”
-nimisestä verosta, jäljempänä 'AIEM'. Mainitun päätöksen liitteessä on
luettelo tuotteista, joihin verovapautuksia tai veronalennuksia voidaan
soveltaa. Ero paikallisesti valmistettujen tuotteiden ja muiden tuotteiden
verotuksen välillä saa olla tuotteesta riippuen enintään 5, 15 tai 25
prosenttiyksikköä.
Päätöksessä
2002/546/EY ilmoitetaan syyt, joiden vuoksi erityistoimenpiteiden toteuttaminen
katsotaan perustelluksi. Näitä ovat muun muassa syrjäinen sijainti, raaka-aine-
ja energiariippuvuus, laajempien varastojen perustamisen välttämättömyys,
paikallisten markkinoiden pieni koko ja vientitoiminnan kehittymättömyys. Kyseisten
haittojen vuoksi paikallisesti tuotettujen tuotteiden tuotantokustannukset ja
siten myös niiden omakustannushinnat ovat korkeammat. Tämän vuoksi paikalliset
tuotteet eivät olisi ilman erityistoimenpiteitä yhtä kilpailukykyisiä kuin
muualla tuotetut tuotteet, vaikka otettaisiin huomioon kustannukset, joita
muualla tuotettujen tuotteiden kuljettamisesta Kanariansaarille aiheutuu. Tämä
vaikeuttaisi paikallisen tuotannon säilyttämistä. Päätökseen 2002/546/EY
sisältyvät erityistoimenpiteet onkin suunniteltu siten, että ne lujittavat
paikallista teollisuustuotantoa parantamalla sen kilpailukykyä.
AIEM on välillinen valtion vero, joka kannetaan yhdessä vaiheessa
tavaroiden luovutuksista Kanariansaarilla. Tuotujen tuotteiden veron perusteena
on tullausarvo, ja Kanariansaarten tuottajien tuotteiden luovutuksen veron
perusteena on suoritetun vastikkeen kokonaismäärä. Päätökseen 2002/546/EY
sisältyvät erityistoimenpiteet ovat eräänlainen eriytetyn verotuksen muoto,
joka hyödyttää joidenkin paikallisten tuotteiden tuotantoa. Tämä on
valtiontukea, joka edellyttää komission hyväksyntää. Hyväksyntä myönnettiin
valtiontukea koskevalla päätöksellä NN 22/2008.
Espanja on
pyytänyt 16. marraskuuta 2010 Euroopan komissiota pidentämään päätöksen
2002/546/EY soveltamisaikaa kahdella vuodella, jotta sen voimassaolon
päättymispäivä olisi sama kuin vuosina 2007–2013 sovellettavilla alueellisia
valtiontukia koskevilla suuntaviivoilla[2].
Espanja on
pyytänyt myös valtiontukea koskevan päätöksen NN 22/2008 soveltamisajan
pidentämistä kahdella vuodella. Mainitun päätöksen mukaan Espanjan
viranomaisten myöntämää AIEM-veroa koskeva tuki soveltuu yhteismarkkinoille.
Komissio hyväksyi soveltamisajan pidentämisen kahdella vuodella valtiontukea
koskevalla päätöksellä SA.31950 (N 544/2010)[3],
jolla pidennettiin valtiontukea koskevan päätöksen NN 22/2008 soveltamisaikaa
31. päivään joulukuuta 2013.
Komissio on
arvioinut päätöksen 2002/546/EY soveltamisajan pidentämistä koskevaa pyyntöä
Kanariansaariin vaikuttavien haittojen merkittävyyden kannalta ja on tullut
siihen tulokseen, että soveltamisajan pidentämistä koskevan pyynnön
hyväksyminen oli perusteltua.
Kanariansaarten
AIEM-veroa koskevien erityisjärjestelyjen soveltamista koskevassa, neuvostolle
28. elokuuta 2008 annetussa komission kertomuksessa vahvistettiin, että
AIEM-vero toimii tyydyttävällä tavalla ja että neuvoston päätöksen 2002/546/EY
säännöksiä ei ole tarvetta muuttaa.
Tämän vuoksi 19.
joulukuuta 2011 annetulla neuvoston päätöksellä 895/2011/EU[4] muutettiin päätöstä
2002/546/EY siten, että sen soveltamisaikaa pidennettiin 31. päivään joulukuuta
2013.
Espanjan
viranomaiset pyysivät komissiota 4. maaliskuuta 2013 valmistelemaan neuvoston
päätöksen luvan antamisesta Espanjalle soveltaa vapautuksia tai alennuksia
AIEM-verosta joihinkin Kanariansaarilla paikallisesti tuotettaviin tuotteisiin
vuosina 2014–2020. Päätöksellä muutetaan tuoteluetteloa ja enimmäisverokantoja,
joita sovelletaan joihinkin niistä.
Komissio antoi 28.
kesäkuuta 2013 uudet alueellisia valtiontukia koskevat suuntaviivat vuosiksi
2014–2020[5].
Nämä suuntaviivat ovat osa laajempaa strategiaa, jolla valtiontuen valvontaa
uudenaikaistetaan. Niiden tarkoituksena on edistää kasvua sisämarkkinoilla
kannustamalla tehokkaampia tukitoimenpiteitä ja keskittämällä komission
täytäntöönpanotoiminta tapauksiin, joilla on suurin vaikutus kilpailuun.
Kun otetaan
huomioon, että nämä suuntaviivat tulevat voimaan 1. heinäkuuta 2014, näytti
perustellulta pidentää päätöksen 2002/546/EY, sellaisena kuin se on muutettuna
päätöksellä 895/2011/EU, soveltamisaikaa kuudella kuukaudella, jotta sen
voimassaolon päättymispäivä olisi sama kuin nykyisten suuntaviivojen
voimassaolon päättymispäivä. Päätöstä 2002/546/EY on muutettu vastaavasti
päätöksellä 1413/2013/EU[6],
jolla sen soveltamista jatketaan 30. päivään kesäkuuta 2014.
Komissio on
analysoinut Espanjan viranomaisilta saamansa pyynnön sekä tiedot, joita eri
sidosryhmät ovat toimittaneet komissiolle. Analyysi vahvisti sen, että
Kanariansaarten erityispiirteet haittaavat näiden alueiden kehitystä ja aiheuttavat
lisäkustannuksia sinne sijoittautuneille toiminnanharjoittajille. Sen vuoksi on
perusteltua säilyttää AIEM-poikkeus paikallisesti tuotettujen
teollisuustuotteiden luettelon osalta. Tämä toimenpide on tarpeen ja
oikeasuhteinen eikä se haittaa unionin oikeusjärjestyksen yhtenäisyyttä ja
johdonmukaisuutta.
2.           ESPANJAN PYYNNÖN TARKASTELU
JA POIKKEUSPÄÄTÖKSEN OIKEASUHTEISUUS
SEUT-sopimuksen 110 artiklassa määrätään, että
jäsenvaltiot eivät saa määrätä muiden jäsenvaltioiden tuotteille minkäänlaisia
korkeampia välittömiä tai välillisiä sisäisiä maksuja, kuin ne välittömästi tai
välillisesti määräävät samanlaisille kotimaisille tuotteille. Jäsenvaltiot
eivät liioin määrää muiden jäsenvaltioiden tuotteille sellaisia sisäisiä
maksuja, joilla välillisesti suojellaan muuta tuotantoa.
SEUT-sopimuksen 349 artiklan nojalla neuvosto
voi kuitenkin antaa jäsenvaltioille, joilla on syrjäisimpiä alueita, luvan
poiketa SEUT-sopimuksen 110 artiklan määräyksistä näiden alueiden kehitystä
suuresti haittaavan rakenteellisen, sosiaalisen ja taloudellisen tilanteen
huomioon ottamiseksi. Tällainen poikkeus ei saa heikentää unionin
oikeusjärjestyksen, sisämarkkinat ja yhteiset politiikat mukaan luettuina,
yhtenäisyyttä ja johdonmukaisuutta. SEUT-sopimuksen 113 artiklan mukainen verotuspolitiikka
on esimerkki tällaisesta yhteisestä politiikasta. Näin ollen tällaisten
poikkeusten on pysyttävä oikeasuhteisina eli ne eivät saa mennä pidemmälle kuin
mikä on tarpeen näiden alueiden talouden kehitystä heikentävien kielteisten
toimintaedellytysten torjumiseksi eivätkä ne saa liikaa vääristää kilpailua
sisämarkkinoilla. Sen vuoksi SEUT-sopimuksen 110 artiklaa koskevilla
poikkeuksilla olisi vain korvattava kokonaan tai osittain näiden alueiden
tuottajien kärsimät kustannushaitat.
Kanariansaarten talous on hyvin riippuvainen
matkailusta. Tämä riippuvuussuhde on vakava uhka Kanariansaarten
kehittymiselle, koska matkailutottumusten muutoksen, luonnonkatastrofien tai
talouden taantuman vaikutukset voivat olla erittäin suuret saariston taloudellisen
ja yhteiskunnallisen tilanteen kannalta. Näin tapahtuikin maailmanlaajuisen
finanssikriisin aikana vuosina 2008 ja 2009. Kriisi vaikutti suuresti saarilla
vierailevien matkailijoiden määrään ja sitä kautta niiden talouteen.
Matkailijoiden väheneminen lisäsi huomattavasti työttömyyttä, ja työttömyysaste
nousi korkeammalle kuin Manner-Espanjassa, joka on yhdessä Kreikan kanssa yksi
niistä kahdesta jäsenvaltiosta, joissa on korkein työttömyysaste Euroopan
unionissa. Kasvu oli vieläkin näkyvämpää nuorisotyöttömyydessä. Tämä selittyy
sillä, että suuri joukko nuoria on riippuvainen matkailun luomista
kausiluonteisista työpaikoista.
Kanariansaarten markkinoille on lisäksi
ominaista rajoittunut koko, joka estää teollisuutta pääsemästä optimaaliseen
tuotantoon. Suurin osa teollisuuskoneista on suunniteltu tuottavuutta ja
kannattavuutta lisäävään laajamittaiseen tuotantoon. Näitä koneita ei ole
suunniteltu pienemmille markkinoille, mistä syntyy käyttämätöntä
tuotantokapasiteettia, mikä tarkoittaa sitä, että teollisuus joutuu toimimaan
tuotantokustannusten minimoimiseen tarvittavaa tuotantotasoa alhaisemmalla
tuotantotasolla, mikä rajoittaa mahdollisuuksia mittakaavaetuihin.
Kanariansaarten lähellä sijaitsevilla mailla
ja alueilla (Marokko, Länsi-Sahara ja Mauritania) on rajallisesti
hankintakapasiteettia, ja huomattava kehitysero rajoittaa mahdollisuuksia
vientiin Kanariansaarilta.
Toinen Kanariansaarten erityispiirre, josta
aiheutuu merkittävästi ylimääräisiä kustannuksia sinne sijoittautuneille
toiminnanharjoittajille, on alueellinen pirstoutuminen ja etäisyys useimpien
raaka-aineiden lähteistä, mikä korottaa kuljetuskustannuksia. Ongelmaa on
pahentanut entisestään öljyn hintojen nousu, jolla on ollut merkittävä vaikutus
kuljetuskustannusten nousuun.
Vesi on niukka luonnonvara Kanariansaarilla.
Veden puute vaikuttaa luonnollisesti sen hintaan ja johtaa kilpailukykyhaittaan
muissa Espanjan osissa tai Euroopan unionissa sijaitsevaan teollisuuteen
nähden. Tämä koskee erityisesti toimialoja, joilla vesi on merkittävä
raaka-aine (esim. elintarvikkeet, kemia, paperi) mutta myös niitä, jotka
tarvitsevat paljon jäähdytyslaitteistoja.
On olemassa hankkeita maakaasun
käyttöönottamiseksi Kanariansaarten kahdella suurimmalla saarella, mutta vielä
ei tiedetä, milloin tätä polttoainetta voidaan käyttää tehokkaasti. Maakaasun
puuttuminen heikentää kilpailukykyä merkittävästi, koska lämmön ja energian
tuottaminen muista lähteistä on huomattavasti kalliimpaa.
Koska saarilla ei ole kierrätyslaitoksia, jäte
on kuljetettava mantereelle ja myrkylliset jätteet on käsiteltävä
Kanariansaarten ulkopuolella. Tästä syystä teollisuusjätteen ja myrkyllisten
jätteiden käsittelystä aiheutuu suurempia ympäristöön liittyviä kustannuksia.
Edellä kuvatut Kanariansaarten piirteet
vaikuttavat tietyssä määrin kaikkeen saarilla tapahtuvaan tuotantoon. Sen
vuoksi on aiheellista tarkistaa, miten nykyinen eriytetty verotus on
vaikuttanut paikallistuotannon markkinaosuuteen ja mukauttaa verotuksen
eriyttämistä sen varmistamiseksi, ettei siitä aiheudu liiallista kilpailun
vääristymistä.
Hyväksytyistä eriytetyistä verokannoista
tehdyssä analyysissä otettiin huomioon paitsi paikallistuotannon keskimääräinen
markkinaosuus vuosina 2008–2011 myös sen kehitys ja muut tiedot, joita
sidosryhmät olivat oma-aloitteisesti toimittaneet komissiolle.
Teollisuudenaloilla, jotka tuottavat tuotteita, joilla on erilaiset yhteisen
tullitariffin tullit, analysoitiin kaikkien tuotteiden yhteenlaskettu
markkinaosuus eikä pelkästään yksittäisiä markkinaosuuksia.  Nämä seikat selittävät
sen, miksi eriytetty enimmäisverokanta vaihtelee, vaikka tuotteiden
keskimääräinen markkinaosuus paikallistuotannosta on samankaltainen.
Tupakan osalta ehdotetaan, että eriytetty
verokanta pidetään edelleen 25 prosentissa ja 1 000 savukkeen
vähimmäisvero nostetaan 6 eurosta 18 euroon Espanjan viranomaisten pyynnön
mukaisesti.
Espanjan viranomaiset ovat sisällyttäneet
eriytetyn verokannan soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden luetteloon joitakin
tuotteita, joiden osuus paikallistuotannosta on erittäin alhainen. Espanjan
viranomaisten esittämä perustelu on se, että näiden tuotteiden
paikallistuotantoa suunnitellaan lisättävän, eikä se ole mahdollista ilman
eriytettyä verotusta.
Espanjan viranomaisilta saadussa pyynnössä
mainituista yhteensä 139 tuotteesta komissio hyväksyy verokannan sellaisena
kuin sitä ehdotetaan 119 tuotteelle. Komissio katsoo, että loppujen 20 tuotteen
kohdalla eriytetyn verokannan olisi oltava alhaisempi, jotta voidaan välttää
mahdollinen kilpailun vääristyminen.
Komission tekemän yksityiskohtaisen analyysin
perusteella voidaan laatia erilliset tuoteluettelot eriytetyn verokannan, alan
ja yhteisen tullitariffin perusteella seuraavasti:
5 prosenttia
Maatalous-
ja kalastustuotteet:
0207
11/0207 13
Kivennäisaineet:
2516 90 00
00/6801/6802
Rakennustarvikkeet:
3816/3824
40 00 00/3824 50/3824 90 45 00/3824 90 70 00/ 3824 90 97 99/ 6809
Kemikaalit:
2804 30 00
00/2804 40 00 00/3105 20 90 00/3208/3209/3210/3212 90 00 00/3213/3214/3304 99
00 00/3925 90 80 00/ 3401/3402/3406/3814 00 90/3923 90 00 00/4012 11 00/4012 12
00/4012 13/4012 19
Metalliteollisuus:
7604/7608
Elintarviketeollisuus:
0210 12 11 00/0210 12 19 00/0210 19 40 00/0210 19 81/0305 41 00/0305 43
00 90/
0901
22 00 00/1101/1102/1601/1602/1704 90 30 00/1704 90 51 00/1704 90 55 00/
1704
90 75 00/1704 90 71 00/1806/1901 20 00 00/1901 90 91 00/1901 90 99/
1904
10 10/1905/2005 20 20/2006 00 31 00/2008 11 96 00/2008 11 98 00/2008 19 92/
2008
19 93/2008 19 95/2008 19 99/2309
Juomat:
2009 11/2009 12 00/2009 19/2009 41/2009
49/2009 50/2009 61/2009 71/2009 79/2009 89/ 2009 90/2201/2202/2204
Tekstiili ja nahka:
6112 31/6112 41
Paperi:
4818 90 90 00/4823 90 85 90
Taidegrafiikka ja kustannusteollisuus:
4910
10 prosenttia
Maatalous- ja kalastustuotteet:
0203 11/0203 12/0203 19/0701 90/0703
Rakennustarvikkeet:
2523 29 00 00/
Elintarviketeollisuus:
0210 11 11 00/0210 11 31 00/1905/2105
Paperi:
4808/4819/4823 90 40 00/
15 prosenttia
Maatalous- ja kalastustuotteet:
0407 21 00 00/0407 29 10 00/0407 90 10 00
Rakennustarvikkeet:
2523 90/7010
Kemikaalit:
3809 91 00/3917 21/3917 23/3917 32 00/ 3917 33
00/3917 39 00/3917 40 00/3923 10 00/39 23 21 00/3923 30 10/3924 10 00
Metalliteollisuus:
7309 00/7610 10 00 00/9403 20 80 90
Elintarviketeollisuus:
0403/0901 21/1902/2103 20 00 00/2103 30/2103
90 90/2106 90 98/
Juomat:
2203/2208 40
Tekstiili ja nahka:
6302
Paperi:
4818 10/4818 20/4818 30/4821
Taidegrafiikka ja kustannusteollisuus:
4909/4911
25 prosenttia
Tupakka:
2402
Näissä tuoteluetteloissa otetaan huomioon 349
artiklan tavoite toteuttaa erityistoimenpiteitä, jotta voidaan ottaa huomioon
syrjäisimpiin alueisiin kuuluvien Kanariansaarten erityispiirteet, ja samalla
vältetään kilpailu vääristyminen tavalla, joka voisi haitata sisämarkkinoiden
toimintaa.
Kun Espanjan viranomaiset toimittavat tämän
neuvoston päätöksen 2 artiklassa säädetyn kertomuksen olisi suotavaa, että
komissio arvioi eriytettyjen verokantojen vaikutukset ja mahdolliset
muutostarpeet. Tuolloin olisi myös tärkeää tarkistaa, on niiden tuotteiden
paikallistuotanto lisääntynyt, joille pyydetään eriytettyä verotusta mutta
joilla ei tällä hetkellä ole merkittävää paikallistuotantoa.
3.           EHDOTUKSEEN LIITTYVÄT
OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDAT
Tiivistelmä
ehdotetuista toimista
Antaa Espanjalle
lupa soveltaa poikkeuksia tai alennuksia AIEM-verosta tiettyihin Kanariansaarilla
paikallisesti tuotettuihin tuotteisiin.
Oikeusperusta
SEUT-sopimuksen
349 artikla.
Toissijaisuusperiaate
Neuvosto on ainoa
taho, jolla on valtuudet toteuttaa SEUT-sopimuksen 349 artiklan nojalla
erityistoimenpiteitä syrjäisimpien alueiden hyväksi mukauttaakseen
perussopimusten, mukaan lukien yhteiset politiikat, soveltamista kyseisiin
alueisiin syrjäisimpien alueiden taloudelliseen ja sosiaaliseen kehitykseen
vaikuttavien pysyvien haittojen vuoksi.
Ehdotus on siten
toissijaisuusperiaatteen mukainen.
Suhteellisuusperiaate
Ehdotus on
suhteellisuusperiaatteen mukainen seuraavista syistä:
Sääntelytavan
valinta
Ehdotettu
sääntelytapa: neuvoston päätös.
Muut sääntelytavat
eivät soveltuisi seuraavasta syystä:
SEUT-sopimuksen 349 artiklan mukaiset poikkeukset
on tehtävä neuvoston päätöksillä.
4.           TALOUSARVIOVAIKUTUKSET
Ehdotus ei vaikuta
Euroopan unionin talousarvioon.
2014/0093 (CNS)
Ehdotus
NEUVOSTON PÄÄTÖS
Kanariansaarilla sovellettavasta AIEM-verosta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 349 artiklan,
ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon[7],
noudattaa erityistä lainsäätämisjärjestystä,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)       SEUT-sopimuksen 349 artiklan
nojalla neuvosto, ottaen huomioon syrjäisimpien alueiden rakenteellisen,
taloudellisen ja sosiaalisen tilanteen, jota vaikeuttavat niiden syrjäinen
sijainti, saaristoluonne, pieni koko, vaikea pinnanmuodostus ja ilmasto sekä
taloudellinen riippuvuus muutamista harvoista tuotteista, toteuttaa
erityistoimenpiteitä, joilla pyritään erityisesti luomaan näillä alueilla
perussopimusten soveltamisen edellytykset, yhteiset politiikat mukaan
luettuina.
(2)       Näin ollen on aiheellista
toteuttaa erityistoimenpiteitä, joiden tarkoituksena on erityisesti määritellä
ne edellytykset, joilla perussopimusta sovelletaan kyseisiin alueisiin.
Toimenpiteissä on otettava huomioon näiden alueiden erityispiirteet ja
rajoitukset heikentämättä kuitenkaan yhteisön oikeusjärjestyksen yhtenäisyyttä
ja johdonmukaisuutta, sisämarkkinat ja yhteiset politiikat mukaan luettuina.
(3)       Tunnistettuihin haittoihin
Kanariansaarilla kuuluvat ensinnäkin palvelualan ja etenkin matkailun
ylivoimainen asema alueen tulonlähteenä, Kanariansaarten talouden riippuvuus
tästä alasta sekä teollisuuden vähäinen osuus Kanariansaarten
bruttokansantuotteesta.
(4)       Lisäksi on todettu, että
saarten syrjäinen sijainti haittaa henkilöiden, tavaroiden ja palvelujen
vapaata liikkuvuutta. Riippuvuus tietyistä liikenteen muodoista, kuten ilma- ja
meriliikenteestä, on kasvanut siksi, että niiden vapauttaminen on kesken.
Tuotantokustannukset ovat suurempia, koska nämä liikennemuodot ovat
tehottomampia ja kalliimpia kuin maantie- tai rautatieliikenne.
(5)       Syrjäisestä sijainnista
seuraa, että tuotantokustannuksia nostavat myös alueen raaka-aine- ja
energiariippuvuus, varastojen perustamisvelvoite ja tuotantovälineiden
hankinnassa ilmenevät vaikeudet.
(6)       Markkinoiden pieni koko ja
vientitoiminnan kehittymättömyys, saarten maantieteellinen hajanaisuus ja
välttämättömyys pitää yllä eriytettyjä mutta volyymiltään rajallisia
tuotantolinjoja pienten markkinoiden tarpeiden tyydyttämiseksi, rajoittavat
mahdollisuuksia saada aikaan mittakaavaetuja.
(7)       Erityispalvelujen ja
ylläpitopalvelujen saanti sekä yritysten johtohenkilöstön ja teknisen
henkilöstön ammatilliset koulutuspalvelut osoittautuvat usein rajallisiksi tai
kalliiksi, samoin kuin yritysten toiminnan edistäminen Kanariansaarten
ulkopuolisilla markkinoilla. Lisäksi rajalliset jakelukanavat johtavat
ylivarastointiin.
(8)       Ympäristön osalta
teollisuusjätteiden hävittäminen ja myrkyllisten jätteiden käsittely nostavat
ympäristökustannuksia. Kustannukset ovat tavanomaista korkeammat, koska
kierrätyslaitoksia ei ole kuin eräille tuotteille ja koska jätteitä joudutaan
kuljettamaan mantereelle ja myrkyllisiä jätteitä käsittelemään Kanariansaarten
ulkopuolella.
(9)       Näiden tietojen ja Espanjan
viranomaisten toimittama ilmoitus huomioon ottaen on syytä uusia lupa
sellaisiin tuotteisiin sovellettavan veron toteuttamiseen, joiden osalta
voidaan harkita verosta vapauttamista paikallisen tuotannon edistämiseksi.
(10)     EY:n perustamissopimuksen 299
artiklan 2 kohdan perusteella hyväksytyllä 20 päivänä kesäkuuta 2002 tehdyllä
neuvoston päätöksellä 2002/546/EY[8]
Espanjalle annettiin alun perin lupa soveltaa 31 päivään joulukuuta 2011
tiettyihin Kanariansaarilla paikallisesti tuotettuihin tuotteisiin vapautuksia
tai alennuksia ”Arbitrio sobre las Importaciones y Entregas de Mercancìas en
las islas Canarias” -nimisestä verosta (AIEM). Mainitun päätöksen liitteessä on
luettelo tuotteista, joihin verovapautuksia tai veronalennuksia voidaan
soveltaa. Ero paikallisesti valmistettujen tuotteiden ja muiden tuotteiden
verotuksen välillä saa tuotteesta riippuen olla enintään 5, 15 tai 25
prosenttiyksikköä.
(11)     Joulukuun 19 päivänä 2011
annetulla neuvoston päätöksellä 895/2011/EU[9]
muutettiin päätöstä 2002/546/EY siten, että sen soveltamisaikaa pidennettiin 31
päivään joulukuuta 2013.
(12)     Joulukuun 17 päivänä 2013
annetulla neuvoston päätöksellä 1413/2013/EU[10]
muutettiin päätöstä 2002/546/EY siten, että sen soveltamisaikaa pidennettiin 30
päivään kesäkuuta 2014.
(13)     AIEM-vero palvelee tavoitetta,
joka koskee Kanariansaarten teollisuustuotantoalojen itsenäistä kehittymistä ja
saarten talouden monipuolistamista.
(14)     Teollisuustuotteita koskeva
vapautuksen enimmäismäärä vaihtelee alan ja tuotteen mukaan viidestä
viiteentoista prosenttiin.
(15)     Valmiisiin tupakkatuotteisiin
sovellettava vapautuksen enimmäismäärä on kuitenkin korkeampi, koska
tupakka-ala muodostaa poikkeustapauksen. Kanariansaarilla aiemmin voimakkaasti
kehittynyt tupakkateollisuus on nimittäin hiipunut erittäin voimakkaasti jo
muutamia vuosia. Saaristoasemasta johtuvat edellä mainitut esteet ovat yksi
tupakan paikallistuotannon hiipumisen luonnollinen syy Kanariansaarilla. On
perusteltua säilyttää huomattava vapautus tupakan osalta. Tämä vapautus verosta
liittyy suoranaisesti tavoitteeseen säilyttää tuotantotoiminta
Kanariansaarilla.
(16)     Kanariansaarten
sosioekonomiselle kehittämiselle annettavan tuen tavoitteita toteutetaan
kansallisesti veron käyttötarkoitusta ja AIEM-verosta saatavien tulojen
varaamista koskevin vaatimuksin. Näiden verotulojen sisällyttäminen
Kanariansaarten taloutta ja verotusta koskevan järjestelmän varoihin ja niiden
varaaminen Kanariansaarten taloudelliseen ja sosiaaliseen kehittämisstrategiaan
paikallisen tuotannon edistämiseksi on lakiin perustuva velvoite.
(17)     Järjestelmän kestoksi
vahvistetaan kuusi ja puoli vuotta. Saavutettuja tuloksia on kuitenkin tarpeen
arvioida. Espanjan viranomaisten on siten toimitettava komissiolle viimeistään
30 päivänä syyskuuta 2017 kertomus 1 artiklassa tarkoitetun järjestelmän
soveltamisesta, jotta voidaan arvioida toteutettujen toimenpiteiden vaikutusta
ja niiden osuutta paikallisen taloudellisen toiminnan edistämisessä tai
säilyttämisessä ottaen huomioon syrjäisimpien alueiden kohtaamat haitat.
Soveltamisalaa ja yhteisön säännösten nojalla sallittuja vapautuksia voidaan
tarvittaessa tarkistaa tältä pohjalta.
(18)     Veroedun, joka koskee
AIEM-veroa, on oltava oikeasuhteinen, jotta ei vaaranneta unionin
oikeusjärjestyksen yhtenäisyyttä ja johdonmukaisuutta, kilpailun vääristymisen
välttäminen sisämarkkinoilla ja valtiontukipolitiikassa mukaan luettuina.
(19)     Tällä päätöksellä ei rajoiteta
SEUT-sopimuksen 107 ja 108 artiklan mahdollista soveltamista,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
1.         Poiketen siitä, mitä Euroopan
unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 28, 30 ja 110 artiklassa määrätään,
Espanjan viranomaisille annetaan lupa määrätä liitteessä tarkoitetuille
Kanariansaarilla paikallisesti tuotetuille tuotteille täysimääräisiä
vapautuksia tai alennuksia Arbitrio sobre las Importaciones y Entregas de
Mercancìas en las islas Canarias -nimisestä verosta (AIEM) 31 päivään
joulukuuta 2020. Näiden vapautusten on kuuluttava Kanariansaarten
taloudelliseen ja sosiaaliseen kehittämisstrategiaan ja edistettävä alueen
paikallista toimintaa.
2.         Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen
täysimääräisten vapautusten tai alennusten soveltaminen ei saa johtaa eroihin,
jotka ylittävät
a) liitteessä olevassa A osassa tarkoitettujen
tuotteiden osalta 5 prosenttia;
b) liitteessä olevassa B osassa tarkoitettujen
tuotteiden osalta 10 prosenttia;
c) liitteessä olevassa C osassa tarkoitettujen
tuotteiden osalta 15 prosenttia;
d) liitteessä olevassa D osassa tarkoitettujen
tuotteiden osalta 25 prosenttia. Espanjan viranomaiset voivat kuitenkin määrätä
savukkeille vähimmäisveron, jonka enimmäismäärä on 18 euroa 1 000:ta
savuketta kohden ja jota sovelletaan ainoastaan, mikäli yleisten verotyyppien
soveltamisen tuloksena oleva AIEM-vero jää alle tämän määrän.
2 artikla
Espanjan viranomaisten on toimitettava
komissiolle viimeistään 30 päivänä syyskuuta 2017 kertomus 1 artiklassa
tarkoitetun järjestelmän soveltamisesta, jotta voidaan arvioida toteutettujen
toimenpiteiden vaikutusta ja niiden osuutta paikallisen taloudellisen toiminnan
edistämisessä tai säilyttämisessä ottaen huomioon syrjäisimpien alueiden
haitat.
Komission on tältä pohjalta toimitettava
neuvostolle kertomus, johon sisältyy täydellinen taloudellis-sosiaalinen
analyysi, ja tarvittaessa ehdotus tämän päätöksen säännösten mukauttamiseksi.
3 artikla
Tätä päätöstä sovelletaan 1 päivästä
heinäkuuta 2014.
4 artikla
Tämä päätös on osoitettu Espanjan
kuningaskunnalle.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
[1]               EYVL L 179, 9.7.2002, s. 22–27.
[2]               EUVL C 54, 4.3.2006, s. 13.
[3]               EUVL C 237, 13.8.2011, s. 1.
[4]               EUVL L 345, 29.12.2011, s. 17.
[5]               EUVL C 209, 23.7.2013, s. 1.
[6]               EUVL L 353, 28.12.2013, s. 13.
[7]               EUVL C […].
[8]               EYVL L 179, 9.7.2001, s. 22.
[9]               EUVL L 345, 29.12.2011, s. 17.
[10]             EUVL L 353, 28.12.2013, s. 13.
LIITE
A. Luettelo 1 artiklan 2 kohdan a
alakohdassa tarkoitetuista tuotteista, yhteisen tullitariffin nimikkeistön
luokituksen mukaisesti
Maatalous-
ja kalastustuotteet:
0207
11/0207 13
Kivennäisaineet:
2516 90 00
00/6801/6802
Rakennustarvikkeet:
3816/3824
40 00 00/3824 50/3824 90 45 00/3824 90 70 00/ 3824 90 97 99/ 6809
Kemikaalit:
2804 30 00
00/2804 40 00 00/3105 20 90 00/3208/3209/3210/3212 90 00 00/3213/3214/3304 99
00 00/3925 90 80 00/ 3401/3402/3406/3814 00 90/3923 90 00 00/4012 11 00/4012 12
00/4012 13/4012 19
Metalliteollisuus:
7604/7608
Elintarviketeollisuus:
0210 12 11 00/0210 12 19 00/0210 19 40 00/0210 19 81/0305 41 00/0305 43
00 90/
0901
22 00 00/1101/1102/1601/1602/1704 90 30 00/1704 90 51 00/1704 90 55 00/
1704
90 75 00/1704 90 71 00/1806/1901 20 00 00/1901 90 91 00/1901 90 99/
1904
10 10/1905/2005 20 20/2006 00 31 00/2008 11 96 00/2008 11 98 00/2008 19 92/
2008
19 93/2008 19 95/2008 19 99/2309
Juomat:
2009 11/2009 12 00/2009 19/2009 41/2009
49/2009 50/2009 61/2009 71/2009 79/2009 89/ 2009 90/2201/2202/2204
Tekstiili ja nahka:
6112 31/6112 41
Paperi:
4818 90 90 00/4823 90 85 90
Taidegrafiikka ja kustannusteollisuus:
4910
B. Luettelo 1 artiklan 2 kohdan b
alakohdassa tarkoitetuista tuotteista, yhteisen tullitariffin nimikkeistön
luokituksen mukaisesti
Maatalous- ja kalastustuotteet:
0203 11/0203 12/0203 19/0701 90/0703
Rakennustarvikkeet:
2523 29 00 00/
Elintarviketeollisuus:
0210 11 11 00/0210 11 31 00/1905/2105
Paperi:
4808/4819/4823 90 40 00
C. Luettelo 1 artiklan 2 kohdan c
alakohdassa tarkoitetuista tuotteista, yhteisen tullitariffin nimikkeistön
luokituksen mukaisesti
Maatalous- ja kalastustuotteet:
0407 21 00 00/0407 29 10 00/0407 90 10 00
Rakennustarvikkeet:
2523 90/7010
Kemikaalit:
3809 91 00/3917 21/3917 23/3917 32 00/ 3917 33
00/3917 39 00/3917 40 00/3923 10 00/39 23 21 00/3923 30 10/3924 10 00
Metalliteollisuus:
7309 00/7610 10 00 00/9403 20 80 90
Elintarviketeollisuus:
0403/0901 21/1902/2103 20 00 00/2103 30/2103
90 90/2106 90 98/
Juomat:
2203/2208 40
Tekstiili ja nahka:
6302
Paperi:
4818 10/4818 20/4818 30/4821
Taidegrafiikka ja kustannusteollisuus:
4909/4911
D. Luettelo 1 artiklan 2 kohdan d
alakohdassa tarkoitetuista tuotteista, yhteisen tullitariffin nimikkeistön
luokituksen mukaisesti
Tupakka:
2402