				|

		52012PC0550

			Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖS jäsenvaltioiden, jotka ovat korvausvastuusta ydinvahinkojen alalla 21 päivänä toukokuuta 1963 tehdyn Wienin yleissopimuksen sopimuspuolia, valtuuttamisesta ratifioimaan Euroopan unionin edun mukaisesti mainittua yleissopimusta muuttava pöytäkirja tai liittymään siihen /* COM/2012/0550 final - 2012/0262 (NLE) */

			   	PERUSTELUT
1.           EHDOTUKSEN TAUSTA
1.1.        Ehdotuksen tavoite
Tällä hetkellä ydinvoima-alan kansainvälistä
vastuujärjestelmää säädellään ensi sijassa kahdella välineellä, jotka ovat
Wienin yleissopimus, sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 1997 pöytäkirjalla,
ja vahingonkorvausvastuusta ydinvoiman alalla vuonna 1960 tehty Pariisin
yleissopimus, jota on muutettu useilla pöytäkirjoilla ja jota koskeva Brysselin
lisäyleissopimus tehtiin 31 päivänä tammikuuta 1963, jäljempänä ’Brysselin
yleissopimus’. Näiden yleissopimusten asiasisältöä koskevat pääperiaatteet ovat
samantapaiset. Eräät EU:n jäsenvaltiot ovat Pariisin yleissopimuksen
sopimuspuolia, kun taas toiset ovat liittyneet Wienin yleissopimukseen.
Vuoden 1997 pöytäkirjan 12–14 artiklassa on
määräykset tuomioistuinten toimivallasta ja Wienin yleissopimuksen
soveltamiseen liittyvien tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta.
Näillä säännöillä on vaikutusta Euroopan unionin lainsäädäntöön, erityisesti
tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja
täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22 päivänä joulukuuta 2000
annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 säännöksiin. Unionilla on näin
ollen yksinomainen toimivalta vuoden 1997 pöytäkirjan määräysten osalta. Tämän
vuoksi jäsenvaltioista ei voi tulla vuoden 1997 pöytäkirjan sopimuspuolia
näiden määräysten osalta. Samanlaisessa tilanteessa, joka koski Pariisin
yleissopimuksen muuttamisesta 12 päivänä helmikuuta 2004 tehtyä pöytäkirjaa,
annettiin neuvoston päätökset, joilla asianomaiset jäsenvaltiot valtuutettiin
allekirjoittamaan ja ratifioimaan pöytäkirja tai liittymään siihen unionin edun
mukaisesti. Samanlaista ratkaisua ehdotetaan myös tässä tapauksessa.
Komissio ehdottaa, että neuvosto antaa niille
jäsenvaltioille, jotka ovat korvausvastuusta ydinvahinkojen alalla 21 päivänä
toukokuuta 1963 tehdyn yleissopimuksen, jäljempänä ’Wienin yleissopimus’,
sopimuspuolia, toisin sanoen Bulgarialle, Liettualle, Puolalle (jälkikäteen),
Slovakialle, Tšekille, Unkarille ja Virolle, luvan ratifioida tai tehdä
lopullisesti Euroopan unionin edun mukaisesti yleissopimuksen muuttava
pöytäkirja[1],
joka hyväksyttiin 12 päivänä syyskuuta 1997 Kansainvälisen
atomienergiajärjestön puitteissa.
Vaikka olisikin suotavaa soveltaa Euroopan
unionissa yhtenäistä ydinvoima-alan vastuujärjestelmää, tässä voidaan kuitenkin
joustaa, sillä Wienin yleissopimuksessa ja Pariisin yleissopimuksessa
vahvistetut järjestelmät vastaavat toisiaan.
1.2.        Pöytäkirja korvausvastuusta
ydinvahinkojen alalla vuonna 1963 tehdyn Wienin yleissopimuksen muuttamisesta

Wienin
yleissopimuksen tavoitteena on turvata kohtuullinen ja oikeudenmukainen korvaus
henkilöille, jotka ovat kärsineet ydinonnettomuuksien aiheuttamia vahinkoja.
Sillä perustetaan ydinenergian alalle erityinen vahingonkorvausjärjestelmä,
joka perustuu seuraaviin perusperiaatteisiin: a) ”absoluuttinen” vastuu, ts.
tuottamuksesta riippumaton vastuu; b) ydinvoimalaitoksen haltijan yksinomainen
vastuu; c) vastuun määrän rajoittaminen ja/tai vastuun kattamisen rajoittaminen
vakuutuksella tai muulla rahoitusvakuudella; d) vastuun rajoittaminen
ajallisesti.
Vuoden 1997
pöytäkirja
Wienin yleissopimusta muutettiin vuoden 1997
pöytäkirjalla (joka tuli voimaan 4 päivänä lokakuuta 2003) ydinvahinkojen
korvausjärjestelmän parantamiseksi.
Vuoden 1997 pöytäkirjaan sisältyy muun muassa
ydinvahingon uusi määritelmä (siinä käsitellään nyt myös ympäristövahingon
käsitettä ja torjuntatoimenpiteitä). Pöytäkirjalla myös laajennetaan Wienin
yleissopimuksen maantieteellistä soveltamisalaa sekä ajanjaksoa, jonka kuluessa
voidaan esittää korvausvaatimus ihmishengen menetyksen ja henkilövahingon
osalta. Lisäksi sillä korotetaan huomattavasti korvauksen vähimmäismääriä.
Siihen sisältyy myös tuomioistuinten toimivaltaa koskevia uusia määräyksiä. Niillä
on vaikutusta tapauksissa, joissa tapahtuu ydinvahinko kuljetettaessa
ydinmateriaalia laitokseen tai laitoksesta, joka sijaitsee Wienin
yleissopimuksen sopimuspuolena olevan valtion alueella.
Vuoden 1997 pöytäkirjan 19 artiklan 1 kohdan
mukaan valtiota, joka on pöytäkirjan sopimuspuoli mutta ei vuonna 1963 tehdyn
Wienin yleissopimuksen sopimuspuoli, sitovat kyseisen yleissopimuksen
määräykset, sellaisina kuin ne ovat pöytäkirjalla muutettuina, suhteessa muihin
pöytäkirjan sopimuspuolina oleviin valtioihin, ja jollei kyseinen valtio muuta
ilmoita ratifiointi-, hyväksymis- tai liittymisasiakirjaansa tallentaessaan,
sitä sitoo vuonna 1963 tehty Wienin yleissopimus suhteessa valtioihin, jotka
ovat vain sen sopimuspuolia.
Vuoden 1988
yhteispöytäkirja
Pariisin yleissopimuksen ja Wienin
yleissopimuksen välistä suhdetta tarkastelleessa konferenssissa hyväksyttiin 21
päivänä syyskuuta 1988 yhteispöytäkirja Wienin ja Pariisin yleissopimusten
soveltamisesta, jäljempänä ’vuoden 1988 yhteispöytäkirja’, sillä Pariisin
yleissopimuksella, Brysselin yleissopimuksella ja Wienin yleissopimuksella on
samat periaatteet. Päätavoitteena oli koordinoida yleissopimusten soveltamista.

Vuoden 1988 yhteispöytäkirjalla yhdistetään
kyseiset kaksi yleissopimusta kahdella päätavalla.
Ensinnäkin siinä
laajennetaan vastavuoroisesti Pariisin ja Wienin järjestelmien mukaista
laitoksen haltijan vastuuta (II artikla). Näin ollen jos sattuu ydinvahinko,
josta ydinlaitoksen haltija on vastuussa sekä Wienin yleissopimuksen että
yhteispöytäkirjan mukaisesti, kyseinen haltija on Wienin yleissopimuksen
mukaisesti vastuussa ydinvahingosta, joka on kärsitty paitsi kyseisen
sopimuksen sopimuspuolten alueella myös Pariisin yleissopimuksen ja
yhteispöytäkirjan sopimuspuolten alueella. Samoin jos on kyse ydinvahingosta,
josta ydinlaitoksen haltija on vastuussa sekä Pariisin yleissopimuksen että
yhteispöytäkirjan mukaisesti, sovelletaan vastavuoroisuutta.
Toiseksi vuoden 1988 yhteispöytäkirjan
tarkoituksena on estää konfliktit, joita saattaisi muuten syntyä kahden
yleissopimuksen yhtäaikaisesta soveltamisesta, erityisesti kun on kyse
kuljetuksista (III artikla).
Vuoden 1988 yhteispöytäkirjan allekirjoitti
viisi jäsenvaltiota ja se tuli voimaan 17 muussa jäsenvaltiossa ratifioinnin,
hyväksymisen tai liittymisen johdosta.
2.           KUULEMISTEN JA VAIKUTUSTENARVIOINTIEN
TULOKSET
Wienin yleissopimukseen tehtyihin muutoksiin
sisältyy seikkoja, jotka hyödyttävät ydinonnettomuuden mahdollisia uhreja, ts.
korvausmääriä on korotettu ja ydinvahinko on määritelty laajemmin. Näin ollen
vuonna 2009 julkaistun tutkimuksen ja kesäkuussa 2010 ydinvastuuta käsitelleen
työpajan päätelmien[2]
mukaisesti ja sidosryhmien kuulemisen jälkeen katsotaan, että ydinvastuualaan
liittyvät mahdolliset aloitteet eivät saa haitata jäsenvaltioiden liittymistä
mihinkään kansainväliseen yleissopimukseen, jolla parannetaan mahdollisten
uhrien tilannetta Euroopan unionissa. Liittyminen vuoden 1997 pöytäkirjaan on
sen vuoksi hyödyllistä uhrien korvausten parantamiseksi Euroopan unionissa.
3.           EHDOTUKSEN OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDAT
3.1.        Asianomaiset jäsenvaltiot
Seuraavat yhdeksän Euroopan unionin
jäsenvaltiota ovat ratifioineet Wienin yleissopimuksen tai liittyneet siihen:
Bulgaria, Latvia, Liettua, Puola, Romania, Slovakia, Tšekki, Unkari ja Viro.
Yhdistynyt kuningaskunta ja Espanja ovat allekirjoittaneet yleissopimuksen
mutta eivät ole ratifioineet sitä (nämä kaksi maata ovat liittyneet Pariisin
yleissopimukseen). Yleissopimusta ei enää sovelleta Sloveniaan.
Vuoden 1997 pöytäkirjan ovat allekirjoittaneet
Liettua, Tšekki ja Unkari sekä Italia, joka on Pariisin yleissopimuksen
sopimuspuoli. Pöytäkirjan ovat ratifioineet Romania ja Latvia (ennen EU:hun
liittymistään) sekä Puola (EU:hun liittymisen jälkeen).
Neuvoston päätös olisi tämän vuoksi
osoitettava niille jäsenvaltioille, jotka ovat Wienin yleissopimuksen
sopimuspuolia, toisin sanoen Bulgarialle, Liettualle, Puolalle (jälkikäteen),
Slovakialle, Tšekille, Unkarille ja Virolle. Koska Italia, Yhdistynyt
kuningaskunta ja Espanja, jotka ovat allekirjoittaneet Wienin yleissopimuksen,
ovat samanlaista ydinvastuujärjestelmää koskevan Pariisin yleissopimuksen
sopimuspuolia, kyseisten maiden ei pitäisi kuulua neuvoston päätöksen
soveltamisalaan.
3.2.        Neuvoston asetus (EY) N:o
44/2001
Tuomioistuimen
toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja
kauppaoikeuden alalla 22 päivänä joulukuuta 2000 annetussa neuvoston
asetuksessa (EY) N:o 44/2001[3]
vahvistetaan tuomioistuimen toimivaltaa sekä tuomioiden tunnustamista ja
täytäntöönpanoa siviili- ja kauppaoikeuden alalla koskevat säännöt. Asetus
sitoo kaikkia jäsenvaltioita (Tanskaa koskevat erityisjärjestelyt).
Neuvoston asetuksessa (EY) N:o 44/2001
vahvistettuja tuomioistuimen toimivaltaa koskevia sääntöjä sovelletaan, kun
vastaajan kotipaikka on yhdessä niistä jäsenvaltioista, joita asetus sitoo.
Niitä vastaajia vastaan, joiden kotipaikka ei ole missään jäsenvaltiossa,
voidaan nostaa kanne minkä tahansa jäsenvaltion tuomioistuimessa kyseisen
valtion kansallisten toimivaltasääntöjen mukaisesti, ellei 22 artiklasta
(yksinomainen toimivalta) ja 23 artiklasta (oikeuspaikkalauseke) muuta johdu.
Tuomioistuimen toimivalta perustuu
ensisijaisesti vastaajan kotipaikkaan. Lisäksi deliktivelvoitteeseen ja
kvasideliktivelvoitteeseen liittyvissä kysymyksissä jäsenvaltiossa
kotipaikkaansa pitävä henkilö voidaan haastaa oikeuteen jäsenvaltiossa, jossa
vahingollinen tapahtuma sattui tai voi sattua. Vahingon tapahtumapaikkana on
unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan pidettävä joko paikkakuntaa, missä
vahinkoon syy-yhteydessä oleva tapahtuma on sattunut, tai paikkakuntaa, missä
vahinko on ilmennyt. Vakuutuksiin liittyvissä kysymyksissä vakuutuksenantaja,
jonka kotipaikka on jossain jäsenvaltiossa, voidaan haastaa oikeuteen a) sen
jäsenvaltion tuomioistuimessa, jossa sen kotipaikka on, b) jos kantajana on
vakuutuksen ottaja, vakuutettu tai edunsaaja, siinä jäsenvaltiossa, jossa
kantajan kotipaikka on, tai c) jos kyseessä on rinnakkaisvakuutuksen antaja,
sen jäsenvaltion tuomioistuimessa, jossa kanne on nostettu johtavaa
vakuutuksenantajaa vastaan. Vastuuvakuutusta koskevassa asiassa kanne
vakuutuksenantajaa vastaan voidaan nostaa myös sen paikkakunnan
tuomioistuimessa, jossa vahinko sattui, tai siinä tuomioistuimessa, jossa
vahingon kärsinyt on nostanut kanteen vakuutettua vastaan, jos tuomioistuimen
soveltama laki sen sallii.
Neuvoston asetuksessa (EY) N:o 44/2001
säädetään, että jossakin jäsenvaltiossa annettu tuomio on tunnustettava ja
toimeenpantava muissa jäsenvaltioissa ilman eri toimenpidettä. Tunnustamisesta
voidaan kuitenkin tietyin tarkasti rajatuin perustein pidättäytyä
oikeusjärjestykseen liittyvistä syistä, puolustautumisoikeuksien turvaamiseksi
tai eri tuomioiden keskinäisen ristiriitaisuuden vuoksi.
3.3.        Unionin toimivalta vuoden
1997 pöytäkirjan osalta
Vahingonkorvausvastuuta ydinvoiman alalla
koskevaa unionin lainsäädäntöä ei ole. Ydinvastuu on jätetty sopimukseen
perustumattomiin velvoitteisiin sovellettavasta laista
11 päivänä heinäkuuta 2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston
asetuksen (EY) N:o 864/2007 (Rooma II) soveltamisalan ulkopuolelle.
Vuoden 1997 pöytäkirjaan sisältyy kuitenkin
määräyksiä, jotka vaikuttavat neuvoston asetukseen (EY) N:o 44/2001. Asetuksen
nojalla käytettävissä olisi useita eri oikeuspaikkoja, kun taas Wienin
yleissopimuksen XI artiklassa, sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 1997
pöytäkirjalla, määrätään yleensä sen sopimusvaltion tuomioistuimen
yksinomaisesta toimivallasta, jonka alueella ydintapahtuma on sattunut.
Yksinomainen toimivalta ratkaista kanteet,
jotka on nostettu ydintapahtuman aiheuttamien vahinkojen korvaustapauksissa, on
Wienin yleissopimuksen XI artiklan mukaan erityisesti sen sopimusvaltion
tuomioistuimilla, jonka alueella ydintapahtuma sattui. Silloin kun
ydintapahtuma on sattunut sopimuspuolten alueiden ulkopuolella tai
tapahtumapaikkaa ei voida varmuudella määrittää, toimivaltaisia ovat sen
valtion tuomioistuimet, jonka alueella vastuussa olevan ydinlaitoksen haltijan
ydinlaitos sijaitsee.
Vuoden 1997 pöytäkirjassa määrätään lisäksi
sen sopimuspuolena olevan rannikkovaltion tuomioistuinten yksinomaisesta
toimivallasta, jonka talousvyöhykkeellä ydintapahtuma sattui. Toimivalta
annetaan sillä edellytyksellä, että yleissopimuksen tallettajalle on annettu
ilmoitus kyseisestä vyöhykkeestä ennen ydintapahtumaa.
Tuomioiden
tunnustamista ja täytäntöönpanoa koskevien sääntöjen osalta on huomattava, että
Wienin yleissopimuksen XII artiklan mukaan, sellaisena kuin se on muutettuna
vuoden 1997 pöytäkirjalla, toimivaltaisen tuomioistuimen tuomioon, johon ei
enää voida hakea muutosta varsinaisin muutoksenhakukeinoin, sovelletaan
tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa koskevia säännöksiä. Eräin
poikkeuksin[4]
XII artiklassa määrätään, että tuomio on tunnustettava kaikkien sopimuspuolten
alueella ja että se on täytäntöönpanokelpoinen aivan kuin se olisi kansallisen
tuomioistuimen tuomio. Ansioiden uudelleen vertailu ei ole koskaan sallittua.
Euroopan unionilla on yksinomainen toimivalta
vuoden 1997 pöytäkirjaan sisältyvien, tuomioistuimen toimivaltaa sekä
tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa koskevien määräysten osalta, koska
ne vaikuttavat yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä[5] määritellyllä tavalla neuvoston
asetuksen (EY) N:o 44/2001 vastaaviin sääntöihin. Jäsenvaltiot eivät enää voi
keskenään poiketa kyseisistä säännöistä eivätkä sopia unionin ulkopuolisten
valtioiden kanssa velvoitteista, jotka vaikuttavat sääntöihin.
3.4.        Jäsenvaltioiden
valtuuttaminen
Wienin yleissopimuksessa ja vuoden 1997
pöytäkirjassa ei ole kuitenkaan alueellista taloudellista järjestöä koskevaa
lauseketta, jonka perusteella Euroopan unionista voisi tulla pöytäkirjan
sopimuspuoli. Sen vuoksi Euroopan unionista ei voi tulla vuoden 1997
pöytäkirjan sopimuspuolta.
Vuoden 1997 pöytäkirja, jolla parannetaan
uhrien suojelua ydintapahtumien varalta, on erityisen tärkeä Euroopan unionille
ja sen jäsenvaltioille. Sen vuoksi on poikkeuksellisesti perusteltua, että
unioni käyttää toimivaltaansa niiden jäsenvaltioidensa kautta, jotka ovat
Wienin yleissopimuksen sopimuspuolia.
Kuitenkin lukuun ottamatta niitä
jäsenvaltioita, jotka ovat jo muutetun Pariisin yleissopimuksen sopimuspuolia,
viisi Euroopan unionin jäsenvaltiota, nimittäin Itävalta, Irlanti, Luxemburg,
Malta ja Kypros eivät ole muutetun Pariisin yleissopimuksen eivätkä vuoden 1963
Wienin yleissopimuksen sopimuspuolia. Näin ollen on objektiivisesti katsoen
pidetty perusteltuna, että näiden viiden jäsenvaltion ei poikkeuksellisesti
edellytetä liittyvän vuoden 1997 pöytäkirjan sopimuspuoliksi vaan että niiden
annetaan jatkossakin soveltaa neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 sääntöjä
Wienin yleissopimuksen ja vuoden 1997 pöytäkirjan kattamalla alalla. Tällainen
tuomioistuimen toimivaltaa koskevien sääntöjen eriytetty soveltaminen Euroopan
unionissa on perusteltua seuraavista syistä:
- vuoden 1997 pöytäkirjalla muutetaan
yleissopimusta, jonka sopimuspuolia mainitut viisi jäsenvaltiota eivät ole;
- neuvoston asetus (EY) N:o 44/2001 ei vaikuta
yleissopimuksiin, jonka sopimuspuolia jäsenvaltiot ovat.
Tämän johdosta vain niiden jäsenvaltioiden,
jotka ovat Wienin yleissopimuksen sopimuspuolia, olisi ratifioitava vuoden 1997
pöytäkirja tai liityttävä siihen Euroopan unionin edun mukaisesti. Puola
ratifioi vuoden 1997 pöytäkirjan liityttyään EU:hun. Tämän vuoksi päätös olisi
osoitettava Puolalle jälkikäteen. Latvia ja Romania olivat jo allekirjoittaneet
ja ratifioineet vuoden 1997 pöytäkirjan ennen Euroopan unioniin liittymistään.
Näistä syistä komissio suosittelee, että
Euroopan parlamentti ja neuvosto hyväksyvät päätöksen, jolla valtuutetaan
jäsenvaltiot, jotka ovat Wienin yleissopimuksen sopimuspuolia, ratifioimaan
Euroopan unionin edun mukaisesti vuoden 1997 pöytäkirja tai liittymään siihen.
3.5.        Tuomioiden tunnustamisesta ja
täytäntöönpanosta annettuja sääntöjä koskeva varauma
Mitä tulee
tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa koskeviin sääntöihin, jotka on
vahvistettu XII artiklassa, sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 1997
pöytäkirjan 14 artiklalla, on tarpeen varmistaa, että asetuksen (EY) N:o
44/2001 asiaankuuluvia sääntöjä, sellaisina kuin ne on ulotettu koskemaan
Tanskaa Euroopan yhteisön ja Tanskan kuningaskunnan välillä tuomioistuimen
toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja
kauppaoikeuden alalla tehdyllä sopimuksella[6],
tai tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden
alalla 30 päivänä lokakuuta 2007 tehdyn Luganon yleissopimuksen[7] sääntöjä sovelletaan edelleen.
Wienin yleissopimuksen XII artiklan soveltamisen rajoittaminen tällä tavoin
varmistaisi oikeudellisen yhtenäisyyden unionissa ja tuomioiden vapaan
liikkuvuuden EU:ssa heikentämättä yleissopimuksen, sellaisena kuin se on
muutettuna pöytäkirjalla, tehokasta täytäntöönpanoa ja aiheuttamatta olennaisia
oikeusvaikutuksia EU:n ulkopuolisille sopimusvaltioille.
Vuoden 1997
pöytäkirjassa ei käsitellä sallittuja varaumia. Valtiosopimusoikeutta koskevan,
vuodelta 1969 olevan Wienin yleissopimuksen 19 artiklan mukaan varauma on
sallittu, jos se on yhdenmukainen yleissopimuksen ”tavoitteen ja tarkoituksen”
kanssa, kuten tässä asiassa.
Päätelmänä voidaan todeta, että liittyessään
vuoden 1997 pöytäkirjaan jäsenvaltioiden on varmistettava, että ne noudattavat
niitä asiaankuuluvia EU:n sääntöjä, jotka koskevat toisen jäsenvaltion (mukaan
lukien Tanska) tai sellaisen EU:n ulkopuolisen valtion, jota sitoo Luganon
yleissopimus, tuomioistuimen tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa.
2012/0262 (NLE)
Ehdotus
NEUVOSTON PÄÄTÖS
jäsenvaltioiden, jotka ovat korvausvastuusta
ydinvahinkojen alalla 21 päivänä toukokuuta 1963 tehdyn Wienin yleissopimuksen
sopimuspuolia, valtuuttamisesta ratifioimaan Euroopan unionin edun mukaisesti
mainittua yleissopimusta muuttava pöytäkirja tai liittymään siihen
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 81 artiklan 2 kohdan yhdessä 218 artiklan
6 kohdan a alakohdan kanssa,
ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
ottaa huomioon Euroopan parlamentin
hyväksynnän,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)       Korvausvastuusta ydinvahinkojen
alalla 21 päivänä toukokuuta 1963 tehdyn Wienin yleissopimuksen, jäljempänä
’Wienin yleissopimus’, muuttamisesta 12 päivänä syyskuuta 1997 tehty pöytäkirja
neuvoteltiin tarkoituksena parantaa ydintapahtuman aiheuttamien vahinkojen
johdosta uhreille maksettavia korvauksia.
(2)       Euroopan unionilla on Wienin
yleissopimuksen konsolidoitujen XI ja XII artiklan osalta yksinomainen
toimivalta siltä osin kuin kyseiset määräykset vaikuttavat tuomioistuimen
toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja
kauppaoikeuden alalla 22 päivänä joulukuuta 2000 annetussa neuvoston
asetuksessa (EY) N:o 44/2001[8]
vahvistettuihin sääntöihin. Jäsenvaltiot säilyttävät toimivaltansa sellaisten
vuoden 1997 pöytäkirjan piiriin kuuluvien seikkojen osalta, jotka eivät vaikuta
Euroopan unionin oikeuteen. Ottaen huomioon vuoden 1997 pöytäkirjan asiasisältö
ja tavoitteet ei ole mahdollista erottaa toisistaan Euroopan unionin ja
jäsenvaltioiden toimivaltaan kuuluvien pöytäkirjan määräysten hyväksymistä.
(3)       Vuoden 1997 pöytäkirja on
Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden edun kannalta erityisen tärkeä, sillä
sen avulla parannetaan ydintapahtumien aiheuttamien vahinkojen korvaamista.
(4)       Wienin yleissopimus ja sen
vuoden 1997 pöytäkirja eivät ole avoinna alueellisten järjestöjen
osallistumiselle. Tästä syystä Euroopan unioni ei voi allekirjoittaa ja
ratifioida pöytäkirjaa. Näin ollen on perusteltua, että jäsenvaltiot
poikkeuksellisesti ratifioivat tai tekevät lopullisesti vuoden 1997 pöytäkirjan
Euroopan unionin edun mukaisesti.
(5)       Viisi Euroopan unionin
jäsenvaltiota, Itävalta, Irlanti, Luxemburg, Kypros ja Malta, eivät kuitenkaan
ole Wienin yleissopimuksen sopimuspuolia. Kun otetaan huomioon, että vuoden
1997 pöytäkirjalla muutetaan Wienin yleissopimusta ja että neuvoston
asetuksessa (EY) N:o 44/2001 valtuutetaan jäsenvaltiot, joita yleissopimus
sitoo, soveltamaan edelleen siinä vahvistettuja toimivaltasääntöjä, on
objektiivisesti perusteltua, että tämä päätös olisi osoitettava vain niille
jäsenvaltioille, jotka ovat Wienin yleissopimuksen sopimuspuolia, ja että
näiden viiden jäsenvaltion ei poikkeuksellisesti edellytetä liittyvän vuoden
1997 pöytäkirjan sopimuspuoliksi.
(6)       Niiden jäsenvaltioiden, jotka
ovat Wienin yleissopimuksen sopimuspuolia, olisi sen vuoksi ratifioitava tai
tehtävä lopullisesti vuoden 1997 pöytäkirja Euroopan unionin edun mukaisesti ja
tässä päätöksessä säädetyin edellytyksin. Tämä päätös osoitetaan Puolalle
jälkikäteen, sillä se ratifioi pöytäkirjan vuonna 2010.
(7)       Vuoden 1997 pöytäkirjan
määräyksiä sovelletaan näin ollen Euroopan unionin osalta vain niissä
jäsenvaltioissa, jotka ovat nykyisin Wienin yleissopimuksen sopimuspuolia.
(8)       Jäsenvaltioiden olisi
kohtuullisessa ajassa saatettava päätökseen vuoden 1997 pöytäkirjaa koskeva ratifiointi-
tai liittymismenettelynsä Euroopan unionin edun mukaisesti. Jäsenvaltioiden
olisi vaihdettava tietoja ratifiointi- tai liittymismenettelynsä edistymisestä
vuoden 1997 pöytäkirjan ratifioimis- tai liittymisasiakirjojensa tallettamisen
valmistelemiseksi.
(9)       Wienin yleissopimuksen XII
artiklassa vahvistettujen, tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa
koskevien sääntöjen, sellaisina kuin ne ovat muutettuina vuoden 1997
pöytäkirjan 14 artiklalla, ei pitäisi olla ensisijaisia asiaa koskeviin asetuksessa
(EY) N:o 44/2001 vahvistettuihin sääntöihin nähden, sellaisina kuin ne on
ulotettu koskemaan Tanskaa Euroopan yhteisön ja Tanskan kuningaskunnan välillä
tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja
täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla tehdyllä sopimuksella, eikä
tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja
täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 30 päivänä lokakuuta 2007
tehdyn Luganon yleissopimuksen sääntöihin nähden. Näin ollen vuoden 1997
pöytäkirjaa ratifioidessaan tai siihen liittyessään jäsenvaltioiden on
annettava julistus, jonka tavoitteena on varmistaa, että asiaankuuluvia EU:n
sääntöjä sovelletaan edelleen.
(10)     Euroopan unionista tehtyyn
sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyn,
Tanskan asemasta tehdyn pöytäkirjan 1 ja 2 artiklan mukaisesti Tanska ei
osallistu tämän päätöksen antamiseen, se ei sido Tanskaa eikä sitä sovelleta
Tanskaan,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
1.
Niiden jäsenvaltioiden, jotka ovat nykyisin
korvausvastuusta ydinvahinkojen alalla 21 päivänä toukokuuta 1963 tehdyn Wienin
yleissopimuksen sopimuspuolia, on ratifioitava Euroopan unionin edun mukaisesti
vuoden 1997 pöytäkirja tai liityttävä siihen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta
Euroopan unionin toimivaltaa.
2.
Vuoden 1997 pöytäkirjan teksti on tämän päätöksen
liitteenä.
3.
Tässä päätöksessä ’jäsenvaltioilla’ tarkoitetaan
kaikkia jäsenvaltioita, jotka ovat nykyisin Wienin yleissopimuksen
sopimuspuolia.
2 artikla
1.
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat
toimenpiteet vuoden 1997 pöytäkirjan ratifiointi- tai liittymisasiakirjojen
tallettamiseksi samanaikaisesti Kansainvälisen atomienergiajärjestön
pääjohtajan huostaan kohtuullisessa ajassa ja mikäli mahdollista ennen 31 päivää
joulukuuta 2014.
2.
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava neuvostolle ja
komissiolle ennen […] ajankohta, johon mennessä niiden ratifiointi- tai
liittymismenettelyt on määrä saattaa päätökseen.
3.
Jäsenvaltioiden on pyrittävä vaihtamaan tietoja
ratifiointi- ja liittymismenettelyjensä etenemisestä.
3 artikla
Vuoden 1997 pöytäkirjaa ratifioidessaan tai
siihen liittyessään jäsenvaltioiden on annettava seuraava julistus:
”Vuoden 1997 pöytäkirjan soveltamisalaan
kuuluvia asioita koskevat tuomiot, jotka on antanut jokin sellaisen EU:n
jäsenvaltion tuomioistuin, joka on pöytäkirjan sopimuspuoli, tunnustetaan ja
pannaan täytäntöön muissa EU:n jäsenvaltioissa, jotka ovat pöytäkirjan
sopimuspuolia, asiaa koskevien Euroopan unionin sääntöjen mukaisesti.
Vuoden 1997 pöytäkirjan soveltamisalaan
kuuluvia asioita koskevat tuomiot, jotka on antanut jokin Tanskan
kuningaskunnan tuomioistuin, tunnustetaan ja pannaan täytäntöön muissa EU:n
jäsenvaltioissa, jotka ovat pöytäkirjan sopimuspuolia, Euroopan yhteisön ja
Tanskan kuningaskunnan välillä tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden
tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla tehdyn
sopimuksen mukaisesti.
Ateenan pöytäkirjan soveltamisalaan kuuluvia
asioita koskevat tuomiot, jotka on antanut jokin sellaisen EU:n ulkopuolisen
valtion tuomioistuin, jota sitoo tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden
tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 30
päivänä lokakuuta 2007 tehty Luganon yleissopimus, tunnustetaan ja pannaan
täytäntöön muissa EU:n jäsenvaltioissa, jotka ovat pöytäkirjan sopimuspuolia,
kyseisen yleissopimuksen mukaisesti.”
4 artikla
Tämä päätös tulee voimaan seuraavana päivänä
sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
5 artikla
Tämä päätös on
osoitettu jäsenvaltioille perussopimusten mukaisesti.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
LIITE
Pöytäkirja korvausvastuusta
ydinvahinkojen alalla vuonna 1963 tehdyn Wienin yleissopimuksen muuttamisesta
TÄMÄN PÖYTÄKIRJAN SOPIMUSVALTIOT, jotka
KATSOVAT, että on suotavaa muuttaa
korvausvastuusta ydinvahinkojen alalla 21 päivänä toukokuuta 1963 tehtyä Wienin
yleissopimusta soveltamisalan laajentamiseksi, ydinvoimalaitoksen haltijan
vastuumäärän lisäämiseksi ja riittävän ja tasapuolisen korvauksen varmistamista
koskevien keinojen parantamiseksi,
OVAT SOPINEET seuraavasta:
1 artikla
Yleissopimus, jonka määräyksiä tällä
pöytäkirjalla muutetaan, on korvausvastuusta ydinvahinkojen alalla 21 päivänä
toukokuuta 1963 tehty Wienin yleissopimus, jäljempänä ’vuoden 1963 Wienin
yleissopimus’.
2 artikla
Muutetaan vuoden 1963 Wienin yleissopimuksen I
artikla seuraavasti:
1.           Muutetaan 1 kohdan j alakohta
seuraavasti:
(a)
sana ’ja’ poistetaan ii alakohdan lopusta ja
lisätään iii alakohdan loppuun.
(b)
lisätään uusi iv alakohta seuraavasti:
iv) sen mukaan mitä Kansainvälisen
atomienergiajärjestön johtokunta määrää, muita laitoksia, joissa on
ydinpolttoainetta tai radioaktiivista ainetta tai jätettä;
2.           Korvataan 1 kohdan k
alakohta seuraavasti:
k)
’Ydinvahingolla” tarkoitetaan:
i) kuolemantapausta tai henkilövahinkoa;
ii) omaisuuden tuhoutumista tai vahingoittumista;
sekä, sen mukaan kuin toimivaltaisen
tuomioistuimen soveltamassa laissa määrätään, seuraavia vahinkoja:
iii) edellä i tai ii alakohdassa tarkoitetusta
menetyksestä tai vahingosta johtuvaa taloudellista menetystä, siltä osin kuin
se ei sisälly kyseisissä alakohdissa tarkoitettuun menetykseen tai vahinkoon,
jos taloudellisen menetyksen kärsineellä on oikeus vaatia korvausta kyseisissä
alakohdissa tarkoitetusta menetyksestä tai vahingosta;
iv) pilaantuneen ympäristön
ennallistamistoimenpiteistä aiheutuvia kustannuksia, paitsi jos pilaantuminen
on vähäistä, edellyttäen, että toimenpiteisiin on tosiasiassa ryhdytty tai
ryhdytään ja että kustannukset eivät sisälly ii alakohdassa tarkoitettuun
vahinkoon;
v) tulon menetystä, joka johtuu ympäristön
käyttöön tai hyödyntämiseen liittyvästä välittömästä taloudellisesta edusta ja
on aiheutunut ympäristön merkittävästä pilaantumisesta siltä osin kuin menetys
ei sisälly ii alakohdassa tarkoitettuun vahinkoon;
vi) torjuntatoimenpiteistä aiheutuvia kustannuksia
ja tällaisista toimenpiteistä johtuvia lisävahinkoja;
vii) muuta taloudellista menetystä, muuta kuin
ympäristön pilaantumisesta aiheutuvaa, jos se on sallittu toimivaltaisen
tuomioistuimen soveltamassa siviilioikeudellista vastuuta koskevassa
yleislainsäädännössä,
kuitenkin niin,
että ydinvahingolla tarkoitetaan i–v ja vii alakohdan mukaista menetystä tai
vahinkoa ainoastaan niiltä osin kuin se aiheutuu ydinlaitoksessa olevan
säteilylähteen ionisoivasta säteilystä, ydinpolttoaineen tai radioaktiivisen
aineen tai jätteen ionisoivasta säteilystä taikka tällaisesta laitoksesta
peräisin olevan tai sellaiseen kuljetettavan ydinaineen ionisoivasta
säteilystä, joka johtuu joko kyseessä olevan aineen tai tuotteen
radioaktiivisista ominaisuuksista tai mainitunlaisista ominaisuuksista ja
niiden yhteydessä esiintyvistä aineen tai tuotteen myrkyllisyyteen tai
räjähtävyyteen liittyvistä tai muista vaarallisista ominaisuuksista.
3.           Korvataan 1 kohdan l
alakohta seuraavasti:
l)
’Ydintapahtumalla’ tarkoitetaan tapahtumaa tai samasta alkulähteestä johtunutta
tapahtumasarjaa, joka aiheuttaa ydinvahingon, tai ainoastaan
torjuntatoimenpiteiden osalta vakavasti ja välittömästi uhkaa aiheuttaa
tällaisen vahingon.
4.           Lisätään 1 kohdan l alakohdan
jälkeen neljä uutta kohtaa (1 kohdan m alakohta, 1 kohdan n alakohta, 1 kohdan
o alakohta ja 1 kohdan p alakohta) seuraavasti:
m)
’Ennallistamistoimenpiteillä’ tarkoitetaan kohtuullisia toimenpiteitä, jotka
sen valtion toimivaltaiset viranomaiset, missä niihin ryhdytään, ovat
hyväksyneet ja joilla pyritään korjaamaan tai palauttamaan ennalleen
vahingoittuneita tai tuhoutuneita ympäristön osia tai, jos kohtuullista,
sijoittamaan tällaisia osia vastaava aines ympäristöön. Se, kenellä on oikeus
ryhtyä tällaisiin toimenpiteisiin, määräytyy sen valtion lain mukaan, jossa
vahinko kärsitään.
n) ’Torjuntatoimenpiteillä’ tarkoitetaan kohtuullisia toimenpiteitä, jotka
toimivaltaiset viranomaiset ovat sen valtion lainsäädännön mukaisesti
hyväksyneet, missä niihin ryhdytään, ja joilla pyritään ydinvahingon jälkeen
estämään tai minimoimaan k kohdan i–v tai vii alakohdassa tarkoitettu vahinko.
o) ’Kohtuullisilla toimenpiteillä’ tarkoitetaan toimenpiteitä, joita
toimivaltaisen tuomioistuimen soveltaman lain mukaan pidetään asianmukaisina ja
kohtuullisina kaikki asiaan vaikuttavat tekijät huomioon ottaen, esimerkiksi:
i) aiheutuneen vahingon luonne ja laajuus tai
torjuntatoimenpiteiden osalta vahingon uhan luonne ja laajuus;
ii) toimenpiteiden todennäköinen tehokkuus
silloin, kun niihin ryhdytään; ja
iii) asiaan liittyvä tieteellinen ja tekninen
asiantuntemus.
p) ’Erityisellä
nosto-oikeudella’ (Special Drawing Right, SDR) tarkoitetaan Kansainvälisen
valuuttarahaston määrittelemää ja omissa maksutapahtumissaan ja ‑liikenteessään
käyttämää laskentayksikköä.
5.           Korvataan 2 kohta
seuraavasti:
2. Valtio, jonka
alueella ydinlaitos sijaitsee, voi vahingon uhan vähäisyyden perusteella sulkea
pois tämän yleissopimuksen soveltamisalasta minkä tahansa ydinlaitoksen tai
pienen määrän ydinaineita sillä edellytyksellä, että
(a)
ydinlaitosten osalta Kansainvälisen
atomienergiajärjestön johtokunta on vahvistanut poissulkemista koskevat
kriteerit ja ydinlaitoksen sijaintivaltion päätös poissulkemisesta täyttää
kyseiset kriteerit, ja
(b)
pienten ydinainemäärien osalta Kansainvälisen
atomienergiajärjestön johtokunta on vahvistanut poissuljettavien määrien
enimmäisrajat ja ydinlaitoksen sijaintivaltion päätöksessä poissulkemisesta
noudatetaan kyseisiä enimmäisrajoja.
Johtokunnan on tarkistettava säännöllisesti
ydinlaitosten poissulkemista ja poissuljettavan ydinaineen pienten määrien
enimmäisrajoja koskevat kriteerit.
3 artikla
Lisätään vuoden 1963 Wienin yleissopimuksen I
artiklan jälkeen kaksi uutta artiklaa (I A ja I B artikla) seuraavasti:
I A artikla
1.           Tätä yleissopimusta
sovelletaan ydinvahinkoon riippumatta siitä, missä se on kärsitty.
2.           Ydinlaitoksen sijaintivaltion
lainsäädännössä voidaan kuitenkin sulkea pois tämän yleissopimuksen
soveltamisalasta vahinko, joka on kärsitty
(a)
yleissopimuksen ulkopuolisen valtion alueella; tai
(b)
merivyöhykkeellä, jonka on perustanut
yleissopimuksen ulkopuolinen valtio kansainvälisen merioikeuden mukaisesti.
3.           Tämän artiklan 2 kohdan
mukaista poissulkemista voidaan soveltaa vain sellaisen yleissopimuksen
ulkopuolisen valtion osalta,
(a)
jolla tapahtuma-aikana on ydinlaitos omalla
alueellaan tai kansainvälisen merioikeuden mukaisesti perustamallaan
merivyöhykkeellä; ja
(b)
joka tapahtuma-aikana ei myönnä vastaavia
vastavuoroisia etuja.
4.           Tämän artiklan 2 kohdan
mukainen poissulkeminen ei vaikuta IX artiklan 2 kohdan a alakohdassa
tarkoitettuihin oikeuksiin ja tämän artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaista
poissulkemista ei uloteta aluksella tai ilma-aluksella kärsittyyn tai aluksen
tai ilma-aluksen kärsimään vahinkoon.
I B artikla
Tätä yleissopimusta ei sovelleta
ydinlaitokseen, jota käytetään muihin kuin rauhanomaisiin tarkoituksiin.
4 artikla
Muutetaan vuoden 1963 Wienin yleissopimuksen
II artikla seuraavasti:
1.           Lisätään 3 kohdan a
alakohdan loppuun seuraava:
2.           Ydinlaitoksen sijaintivaltio
voi rajoittaa saataville asetettujen tapahtumakohtaisten julkisten varojen
määrän tässä vahvistettujen määrien ja V artiklan 1 kohdan mukaisesti
vahvistetun määrän väliseen mahdolliseen erotukseen.
3.           Lisätään 4 kohdan
loppuun seuraava:
Ydinlaitoksen
sijaintivaltio voi rajoittaa saataville asetettujen julkisten varojen määrän
tämän artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisesti.
4.           Korvataan 6 kohta
seuraavasti:
6. Yksikään henkilö ei ole vastuussa mistään
menetyksestä tai vahingosta, joka ei ole I artiklan 1 kohdan k alakohdan
mukainen ydinvahinko mutta joka olisi voitu määritellä sellaiseksi kyseisen
alakohdan määräysten mukaisesti.
5 artikla
Lisätään vuoden 1963 Wienin yleissopimuksen
III artiklan ensimmäisen virkkeen jälkeen seuraava:
Ydinlaitoksen sijaintivaltio voi kuitenkin
sulkea tämän velvoitteen ulkopuolelle kuljetuksen, joka tapahtuu
kokonaisuudessaan sen alueella.
6 artikla
Muutetaan vuoden 1963 Wienin yleissopimuksen
IV artikla seuraavasti:
1.           Korvataan 3 kohta
seuraavasti:
3. Tämän yleissopimuksen mukainen vastuu ei
koske ydinlaitoksen haltijaa, jos se osoittaa, että ydinvahinko on johtunut
suoraan aseellisesta selkkauksesta, vihollisuuksista, sisällissodasta tai
kapinasta.
2.           Korvataan 5 kohta
seuraavasti:
5. Ydinlaitoksen haltija ei ole vastuussa
tämän yleissopimuksen perusteella ydinvahingosta, joka on kohdistunut
(a)
ydinlaitokseen itseensä tai tämän laitoksen
alueella olevaan muuhun valmiiseen tai rakenteilla olevaan ydinlaitokseen; ja
(b)
edellä tarkoitettujen laitosten alueella olevaan
omaisuuteen, jota käytetään tai joka on tarkoitettu käytettäväksi sellaisten
laitosten yhteydessä.
3.           Korvataan 6 kohta
seuraavasti:
6. Korvaus, joka
maksetaan ydintapahtuman ajankohtana kyseessä olevia ydinaineita sisältäneelle
kuljetusvälineelle aiheutuneesta vahingosta, ei voi alentaa ydinlaitoksen
haltijan vastuuta muusta ydinvahingosta määrään, joka on alle 150 miljoonaa
erityisnosto-oikeutta tai alle sellaisen korkeamman vastuun määrän, josta
sopimuspuolen lainsäädännössä säädetään, tai alle sellaisen määrän, joka on
vahvistettu V artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisesti.
4. Korvataan 7 kohta seuraavasti:
7. Tämän yleissopimuksen määräykset eivät
vaikuta henkilön vastuuseen sellaisesta ydinvahingosta, josta ydinlaitoksen
haltija ei tämän artiklan 3 tai 5 kohdan nojalla ole vastuussa tämän
yleissopimuksen mukaan ja joka on johtunut tämän henkilön vahingoittamisen
tarkoituksessa tekemästä toimesta tai laiminlyönnistä;
7 artikla
1.           Korvataan vuoden 1963 Wienin
yleissopimuksen V artiklan teksti seuraavasti:
1. Ydinlaitoksen sijaintivaltio voi rajoittaa
ydinlaitoksen haltijan vastuuta ydintapahtumasta, niin että
(a)
vastuun määrä on vähintään 300 miljoonaa
erityisnosto-oikeutta; tai
(b)
vastuun määrä on vähintään 150 miljoonaa
erityisnosto-oikeutta, edellyttäen että ydinvahingon korvaamiseksi kyseinen
valtio asettaa lisäksi saataville julkisia varoja, joiden enimmäismäärä on
vähintään 300 miljoonaa erityisnosto-oikeutta; tai
(c)
enintään 15 vuoden ajan tämän pöytäkirjan
voimaantulopäivästä vastuun määrä on kyseisen siirtymäkauden aikana vähintään
100 miljoonaa erityisnosto-oikeutta kyseisenä aikana sattuneen ydintapahtuman
osalta. Määrä, joka on vähemmän kuin 100 miljoonaa erityisnosto-oikeutta, voidaan
vahvistaa sillä edellytyksellä, että ydinvahingon korvaamiseksi kyseinen valtio
asettaa saataville julkisia varoja, joiden määrä on kyseinen alhaisemman määrän
ja 100 miljoonan erityisnosto-oikeuden välinen määrä.
2.           Riippumatta siitä, mitä tämän
artiklan 1 kohdassa määrätään, ydinlaitoksen sijaintivaltio voi vahvistaa
ydinlaitoksen haltijalle alhaisemman vastuun määrän, ottaen huomioon kyseessä
olevan ydinlaitoksen tai ydinaineen luonteen ja seuraukset, joita sieltä
peräisin olevalla ydintapahtumalla todennäköisesti olisi, edellyttäen
kuitenkin, että tällä tavoin vahvistettu määrä on joka tapauksessa vähintään 5
miljoonaa erityisnosto-oikeutta ja edellyttäen, että sijaintivaltio varmistaa,
että saataville asetetaan julkisia varoja, joiden määrä on enintään 1 kohdassa
vahvistettu määrä.
3.           Määriä, jotka vastuussa
olevan ydinlaitoksen haltijan sijaintivaltio on vahvistanut tämän artiklan 1 ja
2 kohdan ja IV artiklan 6 kohdan mukaisesti, sovelletaan riippumatta siitä,
missä ydintapahtuma sattuu.
2. Lisätään V artiklan jälkeen neljä uutta
artiklaa (V A, V B, V C ja V D) seuraavasti:
V A artikla
1.           Tuomioistuimen määräämät
korot tai kulukorvaukset ydinvahinkoon perustuvien vahingonkorvauskanteiden
osalta on maksettava V artiklassa tarkoitettujen määrien lisäksi.
2.           Edellä V artiklassa ja IV
artiklan 6 kohdassa mainitut määrät voidaan muuntaa kansalliseksi valuutaksi
pyöristettyinä.
V B artikla
Kukin sopimuspuoli varmistaa, että
vahingonkärsineiden oikeus vahingonkorvaukseen voidaan panna täytäntöön ilman,
että heidän tarvitsee erikseen panna vireille oikeudenkäyntiä sen perusteella
mistä vahingonkorvaukseen tarkoitetut varat ovat peräisin.
V C artikla
1.           Jos toimivaltaiset
tuomioistuimet ovat sellaisen sopimuspuolen tuomioistuimia, joka ei ole
ydinlaitoksen sijaintivaltio, ensin mainittu sopimuspuoli voi asettaa
saataville V artiklan 1 kohdan b ja c alakohdassa ja VII artiklan 1 kohdassa
edellytetyt julkiset varat sekä tuomioistuimen määräämät korot tai
kulukorvaukset. Ydinlaitoksen sijaintivaltion on korvattava toiselle
sopimuspuolelle mahdolliset maksetut summat. Kyseiset kaksi sopimuspuolta
sopivat korvausmenettelystä.
2.           Jos toimivaltaiset
tuomioistuimet ovat sellaisen sopimuspuolen tuomioistuimia, joka ei ole
ydinlaitoksen sijaintivaltio, sopimuspuolen, jonka tuomioistuimet ovat
toimivaltaisia, on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet, jotta
ydinlaitoksen sijaintivaltio voi osallistua menettelyihin ja mahdollisen
korvauksen suorittamiseen.
V D artikla
1.           Kansainvälisen
atomienergiajärjestön pääjohtaja kutsuu koolle sopimuspuolten kokouksen V
artiklassa tarkoitettujen vastuurajojen muuttamiseksi, jos kolmannes
sopimuspuolista ilmoittaa tähän halukkuutensa.
2.           Muutokset hyväksytään läsnä
olevien äänestävien sopimuspuolten kahden kolmasosan enemmistöllä, edellyttäen,
että vähintään puolet sopimuspuolista on läsnä äänestyksen aikana.
3.           Ryhtyessään toimiin määriä
koskevien rajojen muuttamista koskevan ehdotuksen johdosta sopimuspuolten
kokouksessa on otettava huomioon muun muassa ydintapahtumasta aiheutuvan vahingon
riski, rahan arvon muutokset ja vakuutusmarkkinoiden kapasiteetti.
4.           a) Kansainvälisen
atomienergiajärjestön pääjohtajan on ilmoitettava tämän artiklan 2 kohdan
mukaisesti hyväksytystä muutoksesta kaikille sopimuspuolille niiden hyväksyntää
varten. Muutoksen katsotaan tulleen hyväksytyksi 18 kuukauden jälkeen sen
ilmoittamisesta, jos vähintään kolmannes niistä sopimuspuolista, jotka olivat
sopimuspuolia kun muutos hyväksyttiin kokouksessa, on ilmoittanut
Kansainvälisen atomienergiajärjestön pääjohtajalle hyväksyvänsä muutoksen.
Tämän kohdan mukaisesti hyväksytty muutos tulee voimaan 12 kuukautta sen
hyväksymisestä muutoksen hyväksyneiden sopimuspuolten osalta.
b) Jos 18 kuukauden kuluessa päivästä, jona
muutoksesta ilmoitettiin sen hyväksymistä varten, muutosta ei ole hyväksytty a
alakohdan mukaisesti, muutos katsotaan hylätyksi.
5.           Kunkin sellaisen
sopimuspuolen osalta, joka hyväksyy muutoksen sen jälkeen kun muutos on
hyväksytty mutta ei ole tullut voimaan tai kun muutos on tullut voimaan tämän
artiklan 4 kohdan mukaisesti, muutos tulee voimaan 12 kuukautta sen jälkeen kun
kyseinen sopimuspuoli on hyväksynyt muutoksen.
6.           Valtio, josta tulee tämän
yleissopimuksen sopimuspuoli sen jälkeen, kun muutos on tullut tämän artiklan 4
kohdan mukaisesti voimaan ja joka ei ole toisin ilmoittanut,
(a)
katsotaan muutetun yleissopimuksen sopimuspuoleksi;
ja
(b)
muuttamattoman yleissopimuksen sopimuspuoleksi
sellaisten sopimusvaltioiden osalta, joita muutos ei sido.
8 artikla
Muutetaan vuoden 1963 Wienin yleissopimuksen
VI artikla seuraavasti:
1.           Korvataan 1 kohta
seuraavasti:
(a)
Tämän yleissopimuksen mukaiset korvausoikeudet
päättyvät, jos kannetta ei ole nostettu
i) ihmishengen menetyksen ja henkilövahingon
osalta kolmenkymmenen vuoden kuluessa ydintapahtuman sattumisesta;
ii) muun vahingon osalta kymmenen vuoden kuluessa
ydintapahtuman sattumisesta.
(b)
Jos ydinlaitoksen sijaintivaltion lainsäädännön
mukaan ydinlaitoksen haltijan vastuu on kuitenkin katettu vakuutuksella tai
muulla rahoitusvakuudella, mukaan lukien pitempiaikaiset valtion varat,
toimivaltaisen tuomioistuimen soveltamassa lainsäädännössä voidaan säätää, että
ydinlaitoksen haltijaa vastaan olevat korvausoikeudet päättyvät vasta kyseisen
pitemmän vanhentumisajan jälkeen ja että kyseinen vanhentumisaika ei saa olla pitempi
kuin se aika, jona ydinlaitoksen haltijan vastuu on katettu sijaintivaltion
lainsäädännön mukaisesti.
(c)
Ihmishengen menetystä ja henkilövahinkoa tai tämän
kohdan b alakohdan mukaisen laajentamisen perusteella muuta vahinkoa koskevat
kanteet, jotka pannaan vireille sen jälkeen kun kymmenen vuotta on kulunut
ydintapahtumasta, eivät missään tapauksessa vaikuta sellaisen henkilön
oikeuteen saada vahingonkorvausta tämän yleissopimuksen nojalla, joka ennen
kyseisen ajanjakson päättymistä on pannut vireille kanteen ydinlaitoksen
haltijaa vastaan.
2.           Poistetaan 2 kohta.
3.           Korvataan 3 kohta
seuraavasti:
3. Tämän yleissopimuksen mukaisiin
korvausoikeuksiin sovelletaan toimivaltaisen tuomioistuimen soveltamassa
lainsäädännössä vahvistettua vanhenemisaikaa, jos kannetta ei panna vireille
kolmen vuoden kuluessa siitä päivästä, jona vahingonkärsijä sai tiedon tai
hänen olisi kohtuullista huolellisuutta noudattaen pitänyt saada tieto
vahingosta ja vastuussa olevasta ydinlaitoksen haltijasta, edellyttäen, että
tämän artiklan 1 kohdan a ja b alakohdan mukaisesti määrättyjä vanhenemisaikoja
ei ole ylitetty.
9 artikla
Muutetaan VII artikla seuraavasti:
1.           Lisätään seuraavat kaksi
virkettä 1 kohdan loppuun ja näin muutetusta kohdasta tulee kyseisen kohdan a
alakohta:
Jos ydinlaitoksen
haltijan vastuuta ei ole rajoitettu, ydinlaitoksen sijaintivaltio voi vahvistaa
vastuussa olevan ydinlaitoksen haltijan rahoitusvakuuden raja-arvon,
edellyttäen, että kyseinen raja-arvo ei ole alhaisempi kuin 300 miljoonaa
erityisnosto-oikeutta. Ydinlaitoksen sijaintivaltio varmistaa ydinlaitoksen
haltijaa vastaan vahvistettujen korvausvaatimusten täyttämisen niiltä osin kuin
rahoitusvakuuden tuotto ei ole riittävä korvausvaatimusten täyttämiseksi, mutta
kuitenkin niin, että määrä ei ylitä tämän kohdan mukaista rahoitusvakuuden
määrää.
2.           Lisätään 1 kohtaan b alakohta
seuraavasti:
(b) Riippumatta
siitä, mitä tämän kohdan a alakohdassa määrätään, silloin kun ydinlaitoksen
haltijan vastuuta ei ole rajoitettu, ydinlaitoksen sijaintivaltio voi vahvistaa
ydinlaitoksen haltijan rahoitusvakuudelle alhaisemman määrän, ottaen huomioon
kyseessä olevan ydinlaitoksen tai ydinaineiden luonteen ja seuraukset, joita
sieltä peräisin olevalla ydintapahtumalla todennäköisesti olisi, edellyttäen
kuitenkin, että tällä tavoin vahvistettu määrä on joka tapauksessa vähintään 5
miljoonaa erityisnosto-oikeutta, ja edellyttäen, että sijaintivaltio varmistaa
ydinlaitoksen haltijaa vastaan vahvistettujen ydinvahinkoa koskevien
korvausvaatimusten täyttämisen niiltä osin kuin vakuutuksen tai muun
rahoitusvakuuden tuotto ei ole riittävä vaatimusten täyttämiseksi varaamalla
tarvittavat varat, joiden määrä on enintään tämän kohdan a alakohdassa
tarkoitettu määrä.
3.           Lisätään artiklan 3 kohdassa
sanojen ”tämän artiklan” jälkeen sanat ”tai V artiklan 1 kohdan b ja c
alakohdan”.
10 artikla
Muutetaan vuoden 1963 Wienin yleissopimuksen
VIII artikla seuraavasti:
1.           VIII artiklan tekstistä tulee
kyseisen artiklan 1 kohta.
2.           Lisätään uusi 2 kohta
seuraavasti:
2. Jollei VI artiklan 1 kohdan c alakohdan
säännön soveltamisesta muuta johdu, silloin kun ydinlaitoksen haltijaa vastaan
vireille pantujen korvausvaatimusten osalta tämän yleissopimuksen perusteella
korvattava vahinko ylittää tai todennäköisesti ylittää V artiklan 1 kohdan
mukaisesti saataville asetetun enimmäismäärän, korvauksen jakamisessa annetaan
etusija korvausvaatimuksille, jotka koskevat ihmishengen menetystä tai
henkilövahinkoa.
11 artikla
Lisätään vuoden 1963 Wienin yleissopimuksen X
artiklan loppuun uusi virke seuraavasti:
Tämän artiklan mukainen takautumisoikeus
voidaan ulottaa myös ydinlaitoksen sijaintivaltioon siltä osin kuin se on
asettanut saataville tämän yleissopimuksen mukaiset julkiset varat.
12 artikla
Muutetaan vuoden 1963 Wienin yleissopimuksen
XI artikla seuraavasti:
1.           Lisätään uusi 1 a kohta
seuraavasti:
1a. Jos
ydintapahtuma sattuu sopimuspuolen talousvyöhykkeen alueella tai, jos
sopimuspuolella ei ole talousvyöhykettä, sellaisella alueella, jonka rajat
eivät ylittäisi talousvyöhykkeen rajoja, jos sillä olisi sellainen, ainoastaan
kyseisen sopimuspuolen tuomioistuimet ovat toimivaltaisia käsittelemään
kyseisestä ydinvahingosta johtuvat vahingonkorvauskanteet. Edellistä virkettä
sovelletaan, jos kyseinen sopimuspuoli on ilmoittanut yleissopimuksen tallettajalle
kyseisestä alueesta ennen ydintapahtumaa. Tämän kohdan määräyksiä ei tule
tulkita siten, että ne mahdollistaisivat toimivallan käytön kansainvälisen
merioikeuden vastaisella tavalla, mukaan lukien Yhdistyneiden kansakuntien
merioikeusyleissopimus.
2.           Korvataan 2 kohta
seuraavasti:
2. Jos
ydintapahtuma ei satu minkään sopimuspuolen alueella tai 1 a kohdan mukaisesti
ilmoitetulla alueella tai jos ydintapahtuman paikka ei ole varmuudella
määritettävissä, sen valtion tuomioistuimet, jossa vastuussa olevan ydinlaitoksen
haltijan laitos sijaitsee, ovat toimivaltaisia käsittelemään
vahingonkorvauskanteet.
3.           Lisätään 3 kohdan
ensimmäiselle riville ja b alakohtaan numeron ”1” jälkeen ”1 a”.
4.           Lisätään uusi 4 kohta
seuraavasti:
4. Sopimuspuoli, jonka tuomioistuimilla on
toimivalta, varmistaa, että vain yhdellä sen tuomioistuimella on toimivalta
tietyn ydintapahtuman suhteen.
13 artikla
Lisätään XI artiklan jälkeen uusi XI A artikla
seuraavasti:
XI A artikla
Sopimuspuoli, jonka tuomioistuimet ovat
toimivaltaisia käsittelemään vahingonkorvauskanteita, varmistaa, että
ydinvahinkojen osalta:
(a)
mikä tahansa valtio voi panna vireille
vahingonkorvauskanteen sellaisten henkilöiden puolesta, jotka ovat kärsineet
ydinvahingon ja jotka ovat kyseisen valtion kansalaisia tai joilla on koti- tai
asuinpaikka kyseisen valtion alueella ja jotka ovat antaneet tähän
suostumuksensa; ja
(b)
kuka tahansa henkilö voi panna vireille kanteen
pannakseen täytäntöön tähän yleissopimukseen perustuvat oikeutensa, jotka on
saatu sijaantulon tai luovutuksen perusteella.
14 artikla
Korvataan vuoden 1963 Wienin yleissopimuksen
XII artiklan teksti seuraavasti:
XII artikla
1.           Sopimuspuolen toimivaltaisen
tuomioistuimen tuomio, johon ei enää voida hakea muutosta varsinaisin
muutoksenhakukeinoin, tunnustetaan, paitsi jos
(a)
tuomio on saatu petollisin keinoin;
(b)
osapuolelle, jota vastaan tuomio on annettu, ei
annettu asianmukaista tilaisuutta esittää asiaansa; tai
(c)
tuomio on vastoin sen sopimuspuolen
oikeusjärjestyksen perusteita, jonka alueella tunnustamista pyydetään, tai se
ei ole oikeuden perusnormien mukainen.
2.           Tuomio, joka tunnustetaan
tämän artiklan 1 kohdan mukaisesti, voidaan panna täytäntöön aivan kuin se
olisi kyseisen sopimuspuolen tuomioistuimen antama tuomio, kun se on esitetty
täytäntöönpantavaksi sen sopimuspuolen lainsäädännössä edellytettyjen
muodollisuuksien mukaisesti, jossa täytäntöönpanoa pyydetään. Tuomion kohteena
olevan korvausvaatimuksen aineellista sisältöä ei saa tutkia edelleen.
15 artikla
Muutetaan vuoden 1963 Wienin yleissopimuksen
XIII artikla seuraavasti:
1.           XIII artiklan tekstistä tulee
kyseisen artiklan 1 kohta.
2.           Lisätään uusi 2 kohta
seuraavasti:
2. Riippumatta siitä, mitä tämän artiklan 1
kohdassa määrätään, siltä osin kuin ydinvahinkoa koskevan korvauksen määrä on
yli 150 miljoonaa erityisnosto-oikeutta, ydinlaitoksen sijaintivaltion
lainsäädännössä voidaan poiketa tämän yleissopimuksen määräyksistä sellaisen
toisen valtion alueella tai kansainvälisen merioikeuden mukaisesti perustetulla
merivyöhykkeellä kärsityn ydinvahingon osalta, jolla tapahtuman aikana on
ydinlaitos kyseisellä alueella, jos se ei myönnä samaa määrää vastaavaa etua.
16 artikla
Korvataan vuoden 1963 Wienin yleissopimuksen
XVIII artiklan teksti seuraavasti:
Tämä yleissopimus ei vaikuta sopimuspuolen
oikeuksiin ja velvoitteisiin, joita sillä on yleisen kansainvälisen oikeuden
nojalla.
17 artikla
Lisätään vuoden 1963 Wienin yleissopimuksen XX
artiklan jälkeen uusi XX A artikla seuraavasti:
XX A artikla
1.           Jos sopimuspuolten välillä
syntyy riita tämän yleissopimuksen tulkinnasta tai soveltamisesta, asianomaiset
sopimuspuolet pyrkivät löytämään ratkaisun neuvottelemalla tai millä tahansa
muulla niitä tyydyttävällä rauhanomaisella riitojenratkaisumenettelyllä.
2.           Jos tämän artiklan 1 kohdassa
tarkoitetun tapaista riitaa ei voida ratkaista kuuden kuukauden kuluessa tämän
artiklan 1 kohdan mukaisen neuvottelupyynnön esittämisestä, se on siirrettävä
minkä tahansa riidan osapuolen pyynnöstä välimiesmenettelyyn tai Kansainvälisen
tuomioistuimen ratkaistavaksi. Jos riita alistetaan välimiesmenettelyyn,
eivätkä osapuolet kuuden kuukauden kuluessa pyynnöstä ole pystyneet sopimaan
välimiesmenettelyn järjestämisestä, jokin osapuolista voi pyytää Kansainvälisen
tuomioistuimen presidenttiä tai Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteeriä
nimeämään yhden tai useamman välimiehen. Jos osapuolten esittämät pyynnöt ovat
ristiriitaisia, annetaan etusija Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteerille
esitetylle pyynnölle.
3.           Ratifioidessaan tai
hyväksyessään tämän yleissopimuksen tai liittyessään siihen valtio voi
julistaa, että se ei katso joko toisen tämän artiklan 2 kohdassa tarkoitetun
riidanratkaisumenettelyn tai kummankaan riidanratkaisumenettelyn sitovan sitä.
Tämän artiklan 2 kohdassa tarkoitettu riidanratkaisumenettely ei sido muita
sopimuspuolia sellaisen sopimuspuolen suhteen, jonka osalta tällainen julistus
on voimassa.
4.           Sopimuspuoli, joka on antanut
tämän artiklan 3 kohdassa tarkoitetun julistuksen, voi milloin tahansa
peruuttaa sen ilmoittamalla siitä tallettajalle.
18 artikla
1.           Poistetaan vuoden 1963 Wienin
yleissopimuksen XX–XXV artikla, XXVI artiklan 2 ja 3 kohta ja kohtanumero ”1”
sekä XXVII ja XXIX artikla.
2.           Vuoden 1963 Wienin
yleissopimusta ja tätä pöytäkirjaa luetaan ja tulkitaan pöytäkirjan
sopimuspuolten kesken yhtenä tekstinä, johon voidaan viitata korvausvastuusta
ydinvahinkojen alla tehtynä vuoden 1997 Wienin yleissopimuksena.
19 artikla
1.           Valtiota, joka on tämän
pöytäkirjan sopimuspuoli mutta ei vuonna 1963 tehdyn Wienin yleissopimuksen
sopimuspuoli, sitovat kyseisen yleissopimuksen määräykset, sellaisina kuin ne
ovat tällä pöytäkirjalla muutettuina, suhteessa muihin pöytäkirjan
sopimuspuolina oleviin valtioihin, ja jollei kyseinen valtio muuta ilmoita 20
artiklassa tarkoitettua asiakirjaa tallentaessaan, sitä sitovat vuonna 1963
tehdyn Wienin yleissopimuksen määräykset suhteessa valtioihin, jotka ovat sen
sopimuspuolia.
2.           Tämän pöytäkirjan määräykset
eivät vaikuta sellaisen valtion velvoitteisiin, joka on sekä vuoden 1963 Wienin
yleissopimuksen sopimuspuoli ja tämän pöytäkirjan sopimuspuoli, suhteessa
sellaiseen valtioon, joka on vuoden 1963 Wienin yleissopimuksen sopimuspuoli
mutta ei tämän pöytäkirjan sopimuspuoli.
20 artikla
1.           Tämä pöytäkirja on avoinna
kaikille valtioille allekirjoittamista varten Kansainvälisen atomienergiajärjestön
päätoimipaikassa Wienissä 29 päivästä syyskuuta 1997 alkaen sen voimaantuloon
saakka.
2.           Tämän pöytäkirjan voimaantulo
edellyttää, että sen allekirjoittaneet valtiot ratifioivat tai hyväksyvät sen.
3.           Pöytäkirjan voimaantulon
jälkeen valtio, joka ei ole allekirjoittanut tätä pöytäkirjaa, voi liittyä
siihen.
4.           Ratifiointi-, hyväksymis- tai
liittymisasiakirjat tallennetaan Kansainvälisen atomienergiajärjestön
pääjohtajan huostaan, joka toimii tämän pöytäkirjan tallettajana.
21 artikla
1.           Tämä pöytäkirja tulee voimaan
kolmen kuukauden kuluttua päivästä, jona viides ratifiointi- tai
hyväksymisasiakirja on talletettu.
2.           Jokaisen valtion osalta, joka
ratifioi tai hyväksyy tämän pöytäkirjan tai liittyy siihen viidennen
ratifiointi- tai hyväksymisasiakirjan tallettamisen jälkeen, tämä pöytäkirja
tulee voimaan kolmen kuukauden kuluttua päivästä, jona kyseinen valtio talletti
asianmukaisen asiakirjan.
22 artikla
1.           Sopimuspuoli voi irtisanoa
tämän pöytäkirjan ilmoittamalla siitä kirjallisesti tallettajalle.
2.           Irtisanominen tulee voimaan
vuoden kuluttua päivästä, jona tallettaja on vastaanottanut ilmoituksen.
3.           Kun tämän pöytäkirjan
sopimuspuoli irtisanoo vuoden 1963 Wienin yleissopimuksen sen XXVI artiklan
mukaisesti, tätä ei katsota tämän pöytäkirjan sopimuspuolten osalta tällä
pöytäkirjalla muutetun vuoden 1963 Wienin yleissopimuksen irtisanomiseksi.
4.           Riippumatta siitä, että jokin
sopimuspuoli irtisanoo tämän pöytäkirjan tämän artiklan mukaisesti, tämän
pöytäkirjan määräyksiä sovelletaan edelleen sellaisen ydintapahtuman
aiheuttamaan mahdolliseen ydinvahinkoon, joka on sattunut ennen irtisanomisen
voimaantuloa.
23 artikla
Tallettaja ilmoittaa kaikille
sopimusvaltioille ja muille valtioille viipymättä:
(a)
kaikki tämän pöytäkirjan allekirjoittamiset;
(b)
kaikki ratifioimis-, hyväksymis- tai
liittymisasiakirjojen talletukset;
(c)
tämän pöytäkirjan voimaantulon;
(d)
kaikki XI artiklan 1 a kohdan perusteella
vastaanotetut ilmoitukset;
(e)
pyynnöt kutsua koolle tarkistuskokous vuoden 1963
Wienin yleissopimuksen XXVI artiklan mukaisesti ja sopimuspuolten kokous vuoden
1963 Wienin yleissopimuksen V D artiklan, sellaisena kuin se on muutettuna
tällä pöytäkirjalla, mukaisesti;
(f)
22 artiklan mukaisesti vastaanotetut
irtisanomisilmoitukset ja muut tähän pöytäkirjaan liittyvät asiaankuuluvat
ilmoitukset.
24 artikla
1.           Tämän pöytäkirjan
alkuperäiskappale, jonka arabian-, englannin-, espanjan-, kiinan-, ranskan- ja
venäjänkieliset tekstit ovat yhtä todistusvoimaiset, talletetaan tallettajan
huostaan.
2.           Kansainvälinen
atomienergiajärjestö laatii vuoden 1963 Wienin yleissopimuksen konsolidoidun
toisinnon, sellaisena kuin yleissopimus on muutettuna tällä pöytäkirjalla,
arabian, englannin, espanjan, kiinan, ranskan ja venäjän kielellä, kuten tämän
pöytäkirjan liitteestä ilmenee.
3.           Asiakirjan tallettaja
toimittaa kaikille valtioille oikeaksi todistetut jäljennökset tästä
pöytäkirjasta sekä vuoden 1963 Wienin yleissopimuksen konsolidoidun tekstin,
sellaisena kuin se on muutettuna tällä pöytäkirjalla.
Tämän
vakuudeksi allekirjoittaneet, siihen asianmukaisesti
valtuutettuina, ovat allekirjoittaneet tämän pöytäkirjan.
Tehty Wienissä kahdentenatoista päivänä
syyskuuta vuonna tuhatyhdeksänsataayhdeksänkymmentäseitsemän.
[1]               EYVL L 12, 16.1.2001, s. 1.
[2]               http://ec.europa.eu/energy/nuclear/studies/nuclear_en.htm.
[3]               EYVL L 12, 16.1.2001, s. 1.
[4]               Tunnustamisesta voidaan kieltäytyä vain, jos a) tuomio
on saatu petollisin keinoin; b) osapuolelle, jota vastaan tuomio on annettu, ei
annettu asianmukaista tilaisuutta esittää asiansa; tai c) tuomio on vastoin sen
sopimusvaltion oikeusjärjestyksen perusteita (ordre public), missä
tunnustamista pyydetään, tai se ei ole oikeuden perusnormien mukainen.
[5]               EY:n tuomioistuin, asia 22/70, AETR, tuomio 21.10.1970
(Kok., s. 263).
[6]               EUVL
L 299, 16.11.2005, s. 62.
[7]               EUVL
L 339, 12.12.2007, s. 3.
[8]               EYVL L 12, 16.1.2001, s. 1.


                             EUROOPAN
                             KOMISSIO
                                                      Bryssel 4.6.2015
                                                      COM(2015) 280 final
                                                      2015/0126 (NLE)
                                             Ehdotus
                                    NEUVOSTON PÄÄTÖS
   tiettyihin kansainvälisen viinijärjestön (OIV) puitteissa hyväksyttäviin päätöslauselmiin
                     Euroopan unionin puolesta omaksuttavasta kannasta
FI                                                                                FI
 ---pagebreak---                                              PERUSTELUT
   1.        EHDOTUKSEN TAUSTA
   Kansainvälinen viinijärjestö (OIV) on hallitustenvälinen tieteellis- ja teknisluonteinen järjestö,
   jonka toiminta-alaan kuuluvat viiniköynnökset, viinit, viinipohjaiset juomat, viinirypäleet,
   rusinat ja muut viinituotteet. OIV:n tavoitteita ovat i) tiedottaminen toimenpiteistä, joilla
   tuottajien, kuluttajien ja muiden viiniköynnöksistä saatavien tuotteiden ja viinituotteiden alan
   toimijoiden näkemykset voidaan ottaa huomioon, ii) muiden standardointiin liittyvää
   toimintaa harjoittavien kansainvälisten järjestöjen avustaminen sekä iii) nykyisten
   menetelmien ja standardien kansainvälisen yhtenäistämisen edistäminen. OIV:n jäseninä on
   nykyisin 46 valtiota, joista 21 on unionin jäsenvaltioita. EU ei toistaiseksi ole OIV:n jäsen.
   EU:n tasolla maataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä 17. päivänä joulukuuta
   2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1308/2013 (YMJ-
   asetus, EUVL L 347, s. 671) nojalla tietyt OIV:n hyväksymät ja julkaisemat päätöslauselmat
   vaikuttavat EU:n oikeuteen. YMJ-asetuksessa on viittauksia OIV:n päätöslauselmien
   seuraaviin säännöksiin:
   -         tietyt sellaiset OIV:n hyväksymät ja julkaisemat analyysimenetelmät viinialan
             tuotteiden koostumuksen määrittämiseksi, joihin komission täytyy perustaa
             päätöksensä, elleivät ne olisi tehottomia tai epäasianmukaisia unionin tavoittelemaan
             päämäärään nähden (YMJ-asetuksen 80 artiklan 5 kohta),
   -         tietyt viininvalmistuksessa käytettävien aineiden puhtaus- ja tunnistevaatimukset,
             mikä tarkoittaa, että kyseisiä seikkoja koskevista OIV:n hyväksymistä ja
             julkaisemista säännöistä tulee automaattisesti sitovia EU:ssa (neuvoston asetuksen
             (EY) N:o 479/2008 yksityiskohtaisista soveltamissäännöistä rypäletuoteluokkien
             sekä viininvalmistusmenetelmien ja niiden rajoitusten osalta 10. päivänä heinäkuuta
             2009 annetun komission asetuksen (EY) N:o 606/2009 9 artikla, EUVL L 193, s. 1),
   -         OIV:n hyväksymät ja julkaisemat viininvalmistusmenetelmät, jotka komission on
             otettava huomioon, kun se hyväksyy tällaisia menetelmiä (YMJ-asetuksen 80
             artiklan 3 kohdan a alakohta), sekä
   -         viininvalmistusmenetelmät, joita käytettiin viinien tuotantoon kolmansissa maissa
             ennen niiden hyväksymistä YMJ-asetuksen 80 artiklan 3 kohdan mukaisesti (YMJ-
             asetuksen 90 artiklan 2 kohta).
   Vastaavasti      tislattujen   alkoholijuomien     analysoinnissa      sovellettavista   yhteisön
   vertailumenetelmistä 19. päivänä joulukuuta 2000 annetun komission asetuksen (EY) N:o
   2870/2000 (EYVL L 333, s. 20) nojalla tietyt OIV:n hyväksymät ja julkaisemat
   päätöslauselmat vaikuttavat EU:n oikeuteen. Asetuksen (EY) N:o 2870/2000 3 artiklassa
   säädetään viittauksesta OIV:n päätöslauselmiin, jos tietyn tislatun alkoholijuoman sisältämien
   aineiden osoittamiseen ja määrittämiseen ei ole vahvistettu yhteisön vertailumenetelmiä.
   OIV:n yleiskokousta valmistelevissa asiantuntijaryhmien tapaamisissa käytyjen keskustelujen
   pohjalta voidaan olettaa, että yleiskokouksen asialistalla ovat seuraavat, EU:n säännöstöön
   oikeusvaikutuksia aiheuttavat päätöslauselmat:
   –         Luonnoksissa päätöslauselmiksi OENO-TECHNO 10-445, 10-446, 13-532, 13-533
             ja OENO-MICRO 13-531 esitetään uusia viininvalmistuksen menetelmiä. Asetuksen
             (EU) N:o 1308/2013 80 artiklan 3 kohdan a alakohdan ja 90 artiklan 2 kohdan
             mukaisesti kyseiset päätöslauselmat vaikuttavat unionin säännöstöön.
FI                                                  2                                                 FI
 ---pagebreak---    –         Luonnoksessa päätöslauselmiksi OENO-SPECIF 14-554, 14-555 ja 14-557 esitetään
             viininvalmistusmenetelmässä käytettävän aineen puhtaus- ja tunnistevaatimuksia.
             OIV julkaisee nämä viininvalmistusmenetelmät ja suosittelee niiden käyttöä sillä
             edellytyksellä, että käytetyn aineen vaatimukset hyväksytään (OIV:n
             viininvalmistusmenetelmien kansainvälinen käytännesäännöstö, pykälät 2.1.20 ja
             3.4.14). Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 80 artiklan 3 kohdan a alakohdan ja 90
             artiklan 2 kohdan sekä komission asetuksen (EY) N:o 606/2009 9 artiklan mukaisesti
             kyseiset päätöslauselmat vaikuttavat unionin säännöstöön.
   –         Luonnoksissa päätöslauselmiksi OENO-SCMA 13-527, 09-419D, 09-419C, 14-549
             ja 14-551 esitetään analyysimenetelmiä. Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 80 artiklan
             3 kohdan a alakohdan ja 5 kohdan mukaisesti kyseiset päätöslauselmat vaikuttavat
             unionin säännöstöön.
   Viinialan tieteelliset ja tekniset asiantuntijat ovat keskustelleet perusteellisesti edellä
   mainituista päätöslauselmista. Päätöslauselmat edistävät viinialan standardien kansainvälistä
   yhtenäistämistä ja luovat kehyksen, joka takaa terveen kilpailun viinialan tuotteiden kaupassa.
   Sen vuoksi niitä olisi tuettava.
   Aiemman perusteella voidaan olettaa, että OIV:n yleiskokouksen asialista muuttuu vielä ja
   sille lisätään vielä muita unionin säännöstöön vaikuttavia päätöslauselmia. Yleiskokouksen
   tehokkaan työskentelyn ja samalla perussopimusten sääntöjen noudattamisen varmistamiseksi
   komissio aikoo täydentää ja/tai muuttaa tätä ehdotusta hyvissä ajoin, jotta neuvosto voi
   omaksua               kannan            myös             kyseisiin            päätöslauselmiin.
FI                                                 3                                               FI
 ---pagebreak---                                                                    2015/0126 (NLE)
                                                      Ehdotus
                                           NEUVOSTON PÄÄTÖS
    tiettyihin kansainvälisen viinijärjestön (OIV) puitteissa hyväksyttäviin päätöslauselmiin
                         Euroopan unionin puolesta omaksuttavasta kannasta
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 43
   artiklan yhdessä sen 218 artiklan 9 kohdan kanssa,
   ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
   sekä katsoo seuraavaa:
   (1)      Kansainvälinen viinijärjestö (OIV) tarkastelee ja mahdollisesti hyväksyy 10 päivänä
            heinäkuuta 2015 pidettävässä seuraavassa yleiskokouksessaan päätöslauselmia, jotka
            vaikuttavat unionin oikeuteen.
   (2)      Unioni ei toistaiseksi ole OIV:n        jäsen. Unionin jäsenvaltioista 21 on OIV:n          jäseniä.
            Näillä      jäsenvaltioilla      on       mahdollisuus        ehdottaa        muutoksia      OIV:n
            päätöslauselmaluonnoksiin, ja             niitä pyydetään hyväksymään eräät                  OIV:n
            päätöslauselmaluonnokset 10             päivänä heinäkuuta 2015 pidettävässä                 OIV:n
            seuraavassa yleiskokouksessa.
   (3)      Jäsenvaltioita sitoo vilpittömän yhteistyön velvoite Euroopan unionin toiminnasta
            tehdyn sopimuksen 4 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Neuvoston olisi sen vuoksi
            hyväksyttävä kyseisiä päätöslauselmia koskeva unionin kanta siltä osin, kuin
            päätöslauselmat kuuluvat unionin toimivaltaan, ja OIV:n jäseninä olevien
            jäsenvaltioiden olisi yhdessä unionin etujen mukaisesti toimien esitettävä tämä kanta
            OIV:n kokouksissa.
   (4)      Tietyt OIV:n hyväksymät ja julkaisemat päätöslauselmat vaikuttavat Euroopan
            parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1308/20131 ja komission asetuksen (EY)
            N:o 606/20092 nojalla unionin oikeuteen.
   (5)      Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 80 artiklan 3 kohdan a alakohdassa säädetään, että
            viininvalmistusmenetelmän salliessaan komissio ottaa huomioon OIV:n suosittelemat
            ja julkaisemat viininvalmistus- ja määritysmenetelmät.
   (6)      Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 80 artiklan 5 kohdassa säädetään, että komission
            vahvistamien, viinialan tuotteiden koostumuksen määrittämiseen käytettävien
            analyysimenetelmien on perustuttava asiaa koskeviin OIV:n suosittelemiin ja
   1
            Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1308/2013, annettu 17 päivänä joulukuuta 2013,
            maataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 922/72, (ETY)
            N:o 234/79, (EY) N:o 1037/2001 ja (EY) N:o 1234/2007 kumoamisesta (EUVL L 347, 20.12.2013, s.
            671).
   2
            Komission asetus (EY) N:o 606/2009, annettu 10 päivänä heinäkuuta 2009, neuvoston asetuksen (EY)
            N:o 479/2008       yksityiskohtaisista       soveltamissäännöistä       rypäletuoteluokkien     sekä
            viininvalmistusmenetelmien ja niiden rajoitusten osalta (EUVL L 193, 24.7.2009, s. 1).
FI                                                        4                                                      FI
 ---pagebreak---          julkaisemiin menetelmiin, elleivät ne olisi tehottomia tai epäasianmukaisia unionin
         tavoittelemaan päämäärään nähden.
   (7)   Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 90 artiklan 2 kohdassa säädetään, että unioniin
         tuotavat viinialan tuotteet on tuotettava unionin mainitussa asetuksessa sallimien
         viininvalmistusmenetelmien mukaisesti tai, ennen kuin ne sallitaan, OIV:n
         suosittelemien ja julkaisemien viininvalmistusmenetelmien mukaisesti.
   (8)   Asetuksen (EY) N:o 606/2009 9 artiklassa säädetään, että jos komissio ei ole
         vahvistanut viininvalmistusmenetelmissä käytettävien aineiden puhtaus- ja
         tunnistevaatimuksia, sovelletaan OIV:n vahvistamia ja julkaisemia vaatimuksia.
   (9)   Luonnoksissa päätöslauselmiksi OENO-TECHNO 10-445, 10-446, 13-532, 13-533ja
         OENO-MICRO 13-531 esitetään uusia viininvalmistuksen menetelmiä. Asetuksen
         (EU) N:o 1308/2013 80 artiklan 3 kohdan a alakohdan ja 90 artiklan 2 kohdan
         mukaisesti nämä päätöslauselmat vaikuttavat unionin oikeuteen.
   (10)  Luonnoksessa päätöslauselmiksi OENO-SPECIF 14-554, 14-555 ja 14-557 esitetään
         viininvalmistusmenetelmässä käytettäviä aineen puhtaus- ja tunnistevaatimuksia. OIV
         julkaisee nämä viininvalmistusmenetelmät ja suosittelee niiden käyttöä sillä
         edellytyksellä, että käytetyn aineen vaatimukset hyväksytään (OIV:n
         viininvalmistusmenetelmien kansainvälinen käytännesäännöstö, pykälät 2.1.20 ja
         3.4.14). Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 80 artiklan 3 kohdan a alakohdan ja 90
         artiklan 2 kohdan sekä komission asetuksen (EY) N:o 606/2009 9 artiklan mukaisesti
         kyseiset päätöslauselmat vaikuttavat unionin oikeuteen.
   (11)  Luonnoksissa päätöslauselmiksi OENO-SCMA 13-527, 09-419D, 09-419C, 14-549 ja
         14-551 esitetään analyysimenetelmiä. Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 80 artiklan 3
         kohdan a alakohdan ja 5 kohdan mukaisesti kyseiset päätöslauselmat vaikuttavat
         unionin oikeuteen.
   (12)  Viinialan tieteelliset ja tekniset asiantuntijat ovat keskustelleet perusteellisesti näistä
         päätöslauselmaluonnoksista. Ne edistävät viinialan standardien kansainvälistä
         yhtenäistämistä ja luovat kehyksen, joka takaa terveen kilpailun viinialan tuotteiden
         kaupassa. Sen vuoksi niitä olisi tuettava.
   (13)  Tarvittavan jouston sallimiseksi ennen OIV:n yleiskokousta käytävissä neuvotteluissa
         OIV:n jäseninä oleville jäsenvaltioille olisi annettava lupa yhtyä mainittuja
         päätöslauselmia koskeviin muutoksiin edellyttäen, että kyseiset muutokset eivät ole
         sisältömuutoksia,
   ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
                                               1 artikla
   OIV:n yleiskokouksessa vuonna 2015 omaksuttava unionin kanta on tämän päätöksen liitteen
   mukainen, ja sen esittävät OIV:n jäseninä olevat jäsenvaltiot toimien yhdessä unionin etujen
   mukaisesti.
                                               2 artikla
   1.      Jos on todennäköistä, että ennen OIV:n kokouksia tai niiden aikana esitettävät uudet
           tieteelliset tai tekniset tiedot vaikuttavat 1 artiklassa tarkoitettuun kantaan, OIV:n
           jäseninä olevien jäsenvaltioiden on pyydettävä, että äänestystä OIV:n
           yleiskokouksessa lykätään siksi kunnes unionin kanta on omaksuttu uusien seikkojen
           pohjalta.
FI                                                 5                                                 FI
 ---pagebreak---    2.      OIV:n jäseninä olevat, unionin edun mukaisesti yhdessä toimivat jäsenvaltiot voivat
           yhtyä tämän päätöksen liitteessä tarkoitettuja päätöslauselmaluonnoksia koskeviin
           muutoksiin, jotka eivät ole sisältömuutoksia, varsinkin paikalla tapahtuvan
           koordinoinnin jälkeen ja ilman, että omaksuttavasta unionin kannasta tehdään lisäksi
           neuvoston päätös.
                                              3 artikla
   Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
   Tehty Brysselissä
                                                Neuvoston puolesta
                                                Puheenjohtaja
FI                                                 6                                            FI
 ---documentbreak---                              EUROOPAN
                             KOMISSIO
                                                      Bryssel 4.6.2015
                                                      COM(2015) 280 final
                                                      ANNEX 1
                                             LIITE
                                           asiakirjaan
                                 Ehdotus neuvoston päätökseksi
   tiettyihin kansainvälisen viinijärjestön (OIV) puitteissa hyväksyttäviin päätöslauselmiin
                     Euroopan unionin puolesta omaksuttavasta kannasta
FI                                                                                FI
 ---pagebreak---                                                LIITE
   Unionin edun mukaisesti yhdessä toimivat jäsenvaltiot tukevat ainoastaan – ja ottaen
   huomioon mahdollisen myöhemmän, uusien tietojen pohjalta tehtävän tarkastelun – seuraavia
   7. vaiheen päätöslauselmaluonnoksia, jotka koskevat viinialan tuotteiden koostumuksen
   määrittämiseen käytettäviä analyysimenetelmiä, viininvalmistuksessa käytettävien aineiden
   puhtaus- ja tunnistevaatimuksia sekä viininvalmistusmenetelmiä:
   OENO-TECHNO 10-445, glutationikäsittely – rypäleen puristemehu
   OENO-TECHNO 10-446, glutationikäsittely – viini
   OENO-TECHNO 13-532, rypäleen puristemehun käsittely runsaasti glutationia sisältävällä
   inaktivoidulla hiivalla
   OENO-TECHNO 13-533, viinin käsittely runsaasti glutationia sisältävällä inaktivoidulla
   hiivalla
   OENO-MICRO 13-531, malolaktisen käymisen aktivaattorit
   OENO-SPECIF 14-554, viinissä kehittyviä tanniineja (parkkiaineita) koskevan monografian
   tarkistus
   OENO-SPECIF 14-555, kaseiinia koskevan monografian tarkistus
   OENO-SPECIF 14-557, kasviperäisiä proteiineja koskevan monografian tarkistus
   OENO-SCMA 13-527, viinietikasta erotetun etikan sisältämän deuteriumin jakautumisen
   määrittäminen ydinmagneettisella resonanssilla (NMR)
   OENO-SCMA 09-419B, erityismenetelmät rypälesokerin analysoimista varten (puhdistettu
   tiivistetty rypäleen puristemehu) – Folin-Ciocalteau-luku
   OENO-SCMA 09-419C, erityismenetelmät rypälesokerin analysoimista varten (puhdistettu
   tiivistetty rypäleen puristemehu)
   OENO-SCMA 14-549, haihtuvien happojen määritys - menetelmän tarkistus
   OENO-SCMA 14-551, kokonaishappopitoisuuden määritys - menetelmän tarkistus
FI                                               2                                           FI


               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 31.5.2017
            COM(2017) 269 final
            2017/0109(NLE)
            Ehdotus
            NEUVOSTON PÄÄTÖS
            27 päivänä kesäkuuta 2014 tehdyn EU:n ja Moldovan tasavallan välisen assosiaatiosopimuksen liitteen XXVI muuttamisesta EU:n ja Moldovan tasavallan assosiaationeuvostossa Euroopan unionin puolesta esitettävästä kannasta

               PERUSTELUT

               1.EHDOTUKSEN TAUSTA

               •Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet

                  Euroopan unionin, Euroopan atomienergiayhteisön ja niiden jäsenvaltioiden sekä Moldovan tasavallan välinen assosiaatiosopimus allekirjoitettiin 27. kesäkuuta 2014. Sopimuksen liitteessä XXVI määrätään, että Moldovan tasavalta lähentää tullikoodeksinsa yhteisön tullikoodeksista 12. lokakuuta 1992 annettuun neuvoston asetukseen (ETY) N:o 2913/92, jäljempänä ’yhteisön tullikoodeksi’.

                  Assosiaatiosopimuksen allekirjoittamishetkellä Euroopan unionissa sovellettiin yhteisön tullikoodeksia.

                  Yhteisön tullikoodeksi korvattiin unionin tullikoodeksista 9. lokakuuta 2013 annetulla asetuksella (EU) N:o 952/2013, jonka korvaavia säännöksiä alettiin soveltaa Euroopan unionissa 1. toukokuuta 2016.

                  Liitteen XXVI tavoitteena on ollut varmistaa, että Moldovan tasavallan tullikoodeksi on linjassa Euroopan unionissa voimassa olevien sääntöjen kanssa. Yhteisön tullikoodeksin ja sen seuraajan, unionin tullikoodeksin, väliset erot tietyissä asioissa tarkoittavat, että tavoite voidaan saavuttaa vain, jos Moldovan tasavalta lähentää tullikoodeksinsa unionin tullikoodeksiin.

                  EU:n ja Moldovan tasavallan tulliasioiden alakomitean 6. lokakuuta 2016 pidetyssä kokouksessa sovittiin, että sopimuksessa oleva viittaus Euroopan unionissa sovellettavaan tullilainsäädäntöön olisi sen vuoksi saatettava ajan tasalle. Lisäksi kokouksessa katsottiin, ettei muutos vaikuta assosiaatiosopimuksen liitteessä XXVI vahvistettuun määräaikaan lainsäädännön lähentämiselle.

               •Yhdenmukaisuus muiden alaa koskevien politiikkojen säännösten kanssa

                  Ehdotetun muutoksen päätarkoituksena on taata oikeusvarmuuden toteutuminen, joka liittyy siihen, että Moldovan tasavalta on assosiaatiosopimuksen nojalla velvollinen lähentämään lainsäädäntöään EU:n lainsäädäntöön. Näin varmistetaan EU:n ja Moldovan tasavallan välistä tulliyhteistyötä koskevien sääntöjen yhdenmukaisuus.

               •Yhdenmukaisuus unionin muiden politiikkojen kanssa

                  Ei sovelleta

               2.OIKEUSPERUSTA, TOISSIJAISUUSPERIAATE JA SUHTEELLISUUSPERIAATE

               •Oikeusperusta

                  EU:n ja Moldovan tasavallan välisen assosiaatiosopimuksen 436 artiklan 3 kohdassa säädetään, että assosiaationeuvostolla on valtuudet muuttaa assosiaatiosopimuksen liitteitä.

                  SEUT-sopimuksen 207 artikla ja 218 artiklan 9 kohta.

               •Toissijaisuusperiaate (jaetun toimivallan osalta)

                  Ehdotus kuuluu Euroopan unionin yksinomaiseen toimivaltaan. Sen vuoksi toissijaisuusperiaatetta ei sovelleta.

               •Suhteellisuusperiaate

                  Ehdotuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen tai asianmukaista odotettujen tulosten saavuttamiseksi.

               3.TALOUSARVIOVAIKUTUKSET

                  Ehdotuksella ei ole vaikutuksia Euroopan unionin talousarvioon.

               2017/0109 (NLE)

               Ehdotus

               NEUVOSTON PÄÄTÖS

               27 päivänä kesäkuuta 2014 tehdyn EU:n ja Moldovan tasavallan välisen assosiaatiosopimuksen liitteen XXVI muuttamisesta EU:n ja Moldovan tasavallan assosiaationeuvostossa Euroopan unionin puolesta esitettävästä kannasta

               EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

               ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 207 artiklan ja 218 artiklan 9 kohdan,

               ottaa huomioon unionin tullikoodeksista annetun asetuksen (EU) N:o 952/2013,

               ottaa huomioon 27 päivänä kesäkuuta 2014 tehdyn Euroopan unionin, Euroopan atomienergiayhteisön ja niiden jäsenvaltioiden sekä Moldovan tasavallan välisen assosiaatiosopimuksen ja erityisesti sen 436 artiklan 3 kohdan,

               ottaa huomioon Euroopan unionin ja Moldovan tasavallan tulliasioiden alakomitean 6 päivänä lokakuuta 2016 pidetyn kokouksen päätelmät,

               ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

               sekä katsoo seuraavaa:

               (1)Euroopan unionin, Euroopan atomienergiayhteisön ja niiden jäsenvaltioiden sekä Moldovan tasavallan välinen assosiaatiosopimus allekirjoitettiin 27 päivänä kesäkuuta 2014.

               (2)Assosiaatiosopimuksen 201 artiklassa määrätään velvoitteesta, joka koskee tullilainsäädännön asteittaista lähentämistä unionin tullilainsäädäntöön ja tiettyyn kansainväliseen lainsäädäntöön sopimuksen liitteessä XXVI esitetyllä tavalla.

               (3)Sopimuksen XXVI liitteessä määrätään, että lainsäädännön lähentäminen toteutetaan yhteisön tullikoodeksista 12 päivänä lokakuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 säännösten mukaisesti.

               (4)Asetuksen (ETY) N:o 2913/92 kumoamisen jälkeen Euroopan unionissa on 1 päivästä toukokuuta 2016 sovellettu unionin tullikoodeksista annetussa asetuksessa (EU) N:o 952/2013 vahvistettuja korvaavia säännöksiä.

               (5)Vuoden 2016 lokakuun 6 päivänä pidetyssä EU:n ja Moldovan tasavallan tulliasioiden alakomitean kokouksessa päätettiin, että sopimuksen liitettä XXVI olisi sen vuoksi muutettava vastaavasti,

               ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               1 artikla

               1. EU:n ja Moldovan tasavallan välisen assosiaatiosopimuksen liitteen XXVI muuttamisesta Euroopan unionin ja Moldovan tasavallan assosiaationeuvostossa Euroopan unionin puolesta esitettävä kanta perustuu tämän päätöksen liitteenä olevaan päätösluonnokseen.

               2. Unionin edustajat EU:n ja Moldovan tasavallan assosiaationeuvostossa voivat sopia vähäisistä teknisistä muutoksista 1 kohdassa tarkoitettuun päätösluonnokseen ilman uutta neuvoston päätöstä.

               2 artikla

               Tämä päätös tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

               Tehty Brysselissä

                     Neuvoston puolesta

                     Puheenjohtaja

    ---documentbreak---

               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 31.5.2017
            COM(2017) 269 final
            LIITE
            asiakirjaan
            Ehdotus neuvoston päätökseksi
            27 päivänä kesäkuuta 2014 tehdyn EU:n ja Moldovan tasavallan välisen assosiaatiosopimuksen liitteen XXVI muuttamisesta EU:n ja Moldovan tasavallan assosiaationeuvostossa Euroopan unionin puolesta esitettävästä kannasta

               EUROOPAN UNIONIN JA MOLDOVAN TASAVALLAN ASSOSIAATIONEUVOSTON PÄÄTÖS N:o X/2017,

               annettu XX XXXXXX 2017,

               27 päivänä kesäkuuta 2014 tehdyn EU:n ja Moldovan tasavallan assosiaatiosopimuksen liitteen XXVI muuttamisesta

               EUROOPAN UNIONIN JA MOLDOVAN TASAVALLAN ASSOSIAATIONEUVOSTO, joka

               ottaa huomioon Euroopan unionin, Euroopan atomienergiayhteisön ja niiden jäsenvaltioiden sekä Moldovan tasavallan välisen assosiaatiosopimuksen ja erityisesti sen 436 artiklan 3 kohdan,

               sekä katsoo seuraavaa:

               (1)Euroopan unionin, Euroopan atomienergiayhteisön ja niiden jäsenvaltioiden sekä Moldovan tasavallan välinen assosiaatiosopimus allekirjoitettiin 27 päivänä kesäkuuta 2014.

               (2)Assosiaatiosopimuksen 201 artiklassa määrätään velvoitteesta, joka koskee tullilainsäädännön asteittaista lähentämistä unionin tullilainsäädäntöön ja tiettyyn kansainväliseen lainsäädäntöön sopimuksen liitteessä XXVI esitetyllä tavalla.

               (3)Sopimuksen XXVI liitteessä määrätään, että lainsäädännön lähentäminen toteutetaan yhteisön tullikoodeksista 12 päivänä lokakuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 säännösten mukaisesti.

               (4)Asetuksen (ETY) N:o 2913/92 kumoamisen jälkeen Euroopan unionissa on 1 päivästä toukokuuta 2016 sovellettu unionin tullikoodeksista annetussa asetuksessa (EU) N:o 952/2013 vahvistettuja korvaavia säännöksiä.

               (5)Vuoden 2016 lokakuun 6 päivänä pidetyssä EU:n ja Moldovan tasavallan tulliasioiden alakomitean kokouksessa päätettiin, että sopimuksen liitettä XXVI olisi sen vuoksi muutettava vastaavasti,

               ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:

               1 artikla

               Muutetaan 27 päivänä kesäkuuta 2014 tehdyn EU:n ja Moldovan tasavallan välisen assosiaatiosopimuksen liite XXVI tämän päätöksen liitteen I mukaisesti.

               2 artikla

               Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se hyväksytään.

               Tehty Brysselissä, XX XXXX 2017

               Assosiaationeuvoston puolesta

               LIITE

               Muutetaan 27 päivänä kesäkuuta 2014 tehdyn EU:n ja Moldovan tasavallan välisen assosiaatiosopimuksen liitteen XXVI ensimmäinen kohta seuraavasti:

               Viittaus yhteisön tullikoodeksiin ”Neuvoston asetus (ETY) N:o 2913/92, annettu 12 päivänä lokakuuta 1992, yhteisön tullikoodeksista” korvataan viittauksella unionin tullikoodeksiin ”Asetus (EU) N:o 952/2013 unionin tullikoodeksista”.