               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 11.10.2019
            COM(2019) 457 final
            2019/0217(NLE)
            Ehdotus
            NEUVOSTON PÄÄTÖS
            Kanadan sekä Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden välisellä laaja-alaisella talous- ja kauppasopimuksella (CETA) perustetussa CETA-sekakomiteassa unionin puolesta otettavasta kannasta päätöksen hyväksymiseen muutoksenhakutuomioistuimen toimintaa koskevien hallinnollisten ja organisatoristen seikkojen vahvistamisesta

               PERUSTELUT

               1.Ehdotuksen kohde

               Tämä ehdotus koskee päätöstä Kanadan sekä Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden välisellä laaja-alaisella talous- ja kauppasopimuksella (CETA) perustetussa CETA-sekakomiteassa unionin puolesta otettavan kannan vahvistamisesta, silloin kun tämän elimen on määrä antaa päätös, jolla vahvistetaan muutoksenhakutuomioistuimen toimintaa koskevat hallinnolliset ja organisatoriset seikat.

               2.Ehdotuksen tausta

               2.1.Kanadan sekä Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden välinen laaja-alainen talous- ja kauppasopimus (CETA)

               Kanadan sekä Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden välisen laaja-alaisen talous- ja kauppasopimuksen, jäljempänä ’sopimus’, tarkoituksena on vapauttaa ja helpottaa kauppaa ja sijoituksia sekä tukea Euroopan unionin ja Kanadan, jäljempänä ’osapuolet’, tiiviitä taloussuhteita. Sopimus allekirjoitettiin 30. lokakuuta 2016, ja sitä on sovellettu väliaikaisesti 21. syyskuuta 2017 alkaen.

               2.2.CETA-sekakomitea

               CETA-sekakomitea on perustettu sopimuksen 26.1 artiklan nojalla. Siinä määrätään, että CETA-sekakomiteaan kuuluu Euroopan unionin ja Kanadan edustajia ja että sen puheenjohtajina toimivat yhdessä Kanadan ulkomaankauppaministeri ja kauppapolitiikasta vastaava Euroopan komission jäsen tai heidän nimeämänsä henkilöt. CETA-sekakomitea kokoontuu kerran vuodessa tai osapuolen pyynnöstä ja sopii itse kokoontumisaikataulustaan ja asialistastaan. CETA-sekakomitea on vastuussa kaikista osapuolten välistä kauppaa ja sijoituksia koskevista kysymyksistä sekä kyseisen sopimuksen täytäntöönpanosta ja soveltamisesta. Osapuoli voi saattaa CETA-sekakomitean käsiteltäväksi kaikki sopimuksen täytäntöönpanoa ja tulkintaa koskevat kysymykset sekä kaikki muut osapuolten välistä kauppaa ja sijoituksia koskevat kysymykset.

               Sopimuksen 26.3 artiklan mukaan CETA-sekakomitea käyttää päätösvaltaa kaikissa kysymyksissä, joista sopimuksessa niin määrätään, ja tekee päätöksensä yhteisellä suostumuksella. CETA-sekakomitean päätökset sitovat osapuolia sillä edellytyksellä, että mahdollisesti vaadittavat sisäiset vaatimukset täytetään ja menettelyt saatetaan päätökseen, ja osapuolten on pantava tällaiset päätökset täytäntöön.

               Sopimuksen 26.2 artiklan 4 kohdan mukaan erikoistuneet komiteat, palveluita ja sijoituksia käsittelevä komitea mukaan lukien, voivat ehdottaa päätösluonnoksia CETA-sekakomitean hyväksyttäväksi.

               CETA-sekakomitean ja erikoistuneiden komiteoiden työjärjestyksen
                  1
                10 artiklan 2 kohdan mukaan kauppakomitea voi kokousten välisenä aikana tehdä päätöksiä ja antaa suosituksia kirjallista menettelyä noudattaen, jos sopimuksen osapuolet yhteisellä suostumuksellaan niin päättävät. Tätä varten puheenjohtajien on 7 artiklan mukaisesti toimitettava ehdotusteksti kirjallisesti CETA-sekakomitean jäsenille ja annettava jäsenille määräaika, johon mennessä heidän on ilmoitettava kaikki siihen liittyvät huolenaiheet tai siihen haluamansa muutokset. Hyväksytyt ehdotukset ilmoitetaan 7 artiklan mukaisesti, kun määräaika on kulunut umpeen, ja kirjataan seuraavan kokouksen pöytäkirjaan.

               2.3.Suunniteltu CETA-sekakomitean säädös

               CETA-sekakomitean on määrä hyväksyä sopimuksen 8.28 artiklan 7 kohdan mukaisesti päätös, jossa vahvistetaan muutoksenhakutuomioistuimen toimintaa koskevat hallinnolliset ja organisatoriset seikat, jäljempänä ’suunniteltu säädös’.

               Näin ollen suunnitellun säädöksen tarkoituksena on panna täytäntöön sopimuksen 8.28 artiklan 7 kohta.

               Suunnitellusta säädöksestä tulee osapuolia sitova. Sopimuksen 26.3 artiklan 2 kohdassa määrätään seuraavaa: ”CETA-sekakomitean päätökset sitovat osapuolia sillä edellytyksellä, että mahdollisesti vaadittavat sisäiset vaatimukset täytetään ja menettelyt saatetaan päätökseen, ja osapuolet panevat tällaiset päätökset täytäntöön.”

               3.Unionin puolesta otettava kanta

               Kuten sopimusta koskevan yhteisen tulkitsevan välineen 6 kohdan f alakohdassa määrätään, Euroopan unioni ja sen jäsenvaltiot sekä Kanada ovat sopineet jatkavansa välittömästi investointeja koskevaan riidanratkaisuun liittyvien sopimusmääräysten eli niin sanotun investointituomioistuinjärjestelmän täytäntöönpanoa
                  2
               .

               Sopimuksen 8.28 artiklan 7 kohdan mukaan ”CETA-sekakomitea tekee viipymättä päätöksen, jossa vahvistetaan seuraavat muutoksenhakutuomioistuimen toimintaa koskevat hallinnolliset ja organisatoriset seikat: a) hallinnollinen tuki; b) muutoksenhaun vireillepanoa ja käsittelyä koskevat menettelyt sekä menettelyt asioiden palauttamiseksi tarvittaessa tuomioistuimen käsiteltäviksi välitystuomion muuttamista varten; c)  menettelyt paikkojen täyttämiseksi muutoksenhakutuomioistuimessa ja asian käsittelyä varten perustettavassa muutoksenhakutuomioistuimen jaostossa; d) muutoksenhakutuomioistuimen jäsenille maksettava korvaus; e) muutoksenhaun kustannuksiin liittyvät määräykset; f) muutoksenhakutuomioistuimen jäsenten lukumäärä; ja g) kaikki muut seikat, jotka se katsoo tarpeellisiksi muutoksenhakutuomioistuimen tehokasta toimintaa varten”.

               Sopimusta koskevan yhteisen tulkitsevan välineen 6 kohdan g alakohdassa määrätään seuraavaa: ”CETA on ensimmäinen sopimus, johon sisältyy muutoksenhakumekanismi, jolla voidaan korjata virheet ja varmistaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen päätösten johdonmukaisuus.” Lisäksi komission ja neuvoston lausumassa N:o 36, joka on merkitty neuvoston pöytäkirjaan luvan antamista CETA-sopimuksen allekirjoittamiseen unionin puolesta koskevan neuvoston päätöksen hyväksymisen yhteydessä, todetaan seuraavaa: ”CETA-sopimuksen 8.28 artiklassa määrätty muutoksenhakumenettely pannaan täytäntöön ja sitä parannetaan, jotta se olisi täysin soveltuva varmistamaan ensimmäisessä oikeusasteessa annettujen päätösten johdonmukaisuuden ja edistämään tällä tavoin oikeusvarmuutta. Tämä edellyttää erityisesti seuraavaa: Vetoomustuomioistuimen kokoonpanon avulla varmistetaan mahdollisimman suuri jatkuvuus. Jokaisella vetoomustuomioistuimen jäsenellä on velvollisuus pysyä ajan tasalla niiden vetoomustuomioistuimen jaostojen antamista päätöksistä, joiden jäsen hän ei ole. Vetoomustuomioistuimella on oltava mahdollisuus kokoontua ”suurena jaostona” asioissa, joissa käsitellään tärkeitä periaatteellisia kysymyksiä tai joista vetoomustuomioistuimen jaostot ovat eri mieltä
                  3
               .”

               Suunnitellulla säädöksellä pannaan nämä sitoumukset täytäntöön sisällyttämällä säädökseen yksityiskohtaiset säännöt, jotka koskevat muutoksenhakutuomioistuimen kokoonpanoa ja hallinnollisia järjestelyjä (suunnitellun säädöksen 2 artikla) sekä muutoksenhakukäsittelyä (3 artikla). Suunniteltu säädös tulee voimaan sopimuksen voimaantulopäivänä (4 artikla).

               Tämä ehdotus sopii yhteen muiden aloitteiden kanssa, jotka koskevat CETA:n mukaisen investointituomioistuinjärjestelmän täytäntöönpanoa. Komissio on kesäkuusta 2018 lähtien käsitellyt yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa neuvoston palveluja ja sijoituksia käsittelevässä kauppapoliittisessa komiteassa samoin kuin Kanadan kanssa neljän päätösluonnoksen muodostamaa kokonaisuutta, joka koskee seuraavia kysymyksiä:

               –säännöt, joissa vahvistetaan muutoksenhakutuomioistuimen toimintaa koskevat hallinnolliset ja organisatoriset seikat sopimuksen 8.28 artiklan 7 kohdan mukaisesti,

               –tuomioistuimen ja muutoksenhakutuomioistuimen jäsenten sekä sovittelijoiden käytännesäännöt sopimuksen 8.44 artiklan 2 kohdan mukaisesti,

               –sovittelusäännöt riitaosapuolten käyttöön sopimuksen 8.44 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti ja

               –menettelysäännöt tulkintojen antamiseksi sopimuksen 8.31 artiklan 3 kohdan ja 8.44 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisesti.

               Lisäksi jatketaan investointituomioistuinjärjestelmän täytäntöönpanoon liittyvien muiden toimien käsittelyä, mukaan lukien tuomioistuimen ja muutoksenhakutuomioistuimen jäsenten valinta, nimittäminen ja palkkiot. Tuomioistuimen ja muutoksenhakutuomioistuimen jäsenille maksettavasta korvauksesta käydään keskusteluja jäsenvaltioiden ja Kanadan kanssa, mutta komissio on aiemmin arvioinut, että  CETA:n mukaisen investointituomioistuinjärjestelmän vuotuiset kiinteät kustannukset olisivat noin 800 000 euroa, ja ne on tarkoitus jakaa tasan Kanadan ja EU:n kesken
                  4
               . Näin ollen näiden kiinteiden kustannusten vaikutus EU:n talousarvioon olisi noin 400 000 euroa vuodessa. Nämä kustannukset otetaan huomioon EU:n talousarviossa vuodeksi 2021.

               Sen vuoksi on aiheellista vahvistaa CETA-sekakomiteassa unionin puolesta otettava kanta suunniteltuun säädökseen, jotta voidaan varmistaa sopimuksen tehokas täytäntöönpano.

               4.Oikeusperusta

               4.1.Menettelyllinen oikeusperusta

               4.1.1.Periaatteet

               Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 218 artiklan 9 kohdassa määrätään päätöksistä ”sopimuksella perustetussa elimessä unionin puolesta esitettävien kantojen vahvistamisesta, silloin kun tämän elimen on annettava säädöksiä, joilla on oikeusvaikutuksia, lukuun ottamatta säädöksiä, joilla täydennetään tai muutetaan sopimuksen institutionaalisia rakenteita”.

               Ilmaisu ’säädökset, joilla on oikeusvaikutuksia’ kattaa myös säädökset, joilla on oikeusvaikutuksia kyseiseen elimeen sovellettavan kansainvälisen oikeuden nojalla. Se kattaa myös välineet, joilla ei ole sitovaa vaikutusta kansainvälisen oikeuden nojalla mutta jotka ”voivat vaikuttaa ratkaisevasti sen säännöstön sisältöön, jonka unionin lainsäätäjä antaa”.
                  5

               4.1.2.Soveltaminen tässä asiassa

               CETA-sekakomitea on sopimuksella perustettu elin; se on perustettu Kanadan sekä Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden välisellä laaja-alaisella talous- ja kauppasopimuksella, jäljempänä ’sopimus’.

               Säädös, joka CETA-sekakomitean on määrä antaa, on säädös, jolla on oikeusvaikutuksia. Suunniteltu säädös on sitova kansainvälisen oikeuden nojalla sopimuksen 26.3 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

               Suunnitellulla säädöksellä ei täydennetä eikä muuteta sopimuksen institutionaalisia rakenteita.

               Tämän vuoksi ehdotetun päätöksen menettelyllinen oikeusperusta on SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohta.

               4.2.Aineellinen oikeusperusta

               4.2.1.Periaatteet

               SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla annettavan päätöksen aineellinen oikeusperusta määräytyy ensisijaisesti sen suunnitellun säädöksen tavoitteen ja sisällön perusteella, jota unionin puolesta otettava kanta koskee. Jos suunnitellulla säädöksellä on kaksi tavoitetta tai siihen sisältyy kaksi osatekijää ja jos näistä tavoitteista tai osatekijöistä toinen on mahdollista määritellä pääasialliseksi tavoitteeksi tai osatekijäksi, johon nähden toinen tavoite tai osatekijä on liitännäinen, SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla hyväksyttävällä päätöksellä on oltava vain yksi aineellinen oikeusperusta, eli se, jota pääasiallinen tai ensisijainen tavoite tai osatekijä edellyttää.

               4.2.2.Soveltaminen käsillä olevassa asiassa

               Suunnitellun säädöksen pääasiallinen tavoite ja sisältö liittyvät yhteiseen kauppapolitiikkaan.

               Tämän vuoksi ehdotetun päätöksen aineellinen oikeusperusta on SEUT-sopimuksen 207 artiklan 3 kohta ja 207 artiklan 4 kohdan ensimmäinen alakohta.

               4.3.Päätelmät

               Ehdotetun päätöksen oikeusperustana tulisi olla SEUT-sopimuksen 207 artiklan 3 kohta ja 207 artiklan 4 kohdan ensimmäinen alakohta yhdessä 218 artiklan 9 kohdan kanssa.

               5.Suunnitellun säädöksen todistusvoimaiset kielet ja julkaiseminen

               Koska CETA-sekakomitean säädöksellä pannaan sopimus täytäntöön siltä osin kuin on kyse sijoittajien ja valtioiden välisten sijoitusriitojen ratkaisemisesta, on aiheellista antaa se kaikilla sopimuksen todistusvoimaisilla kielillä
                  6
                ja julkaista se Euroopan unionin virallisessa lehdessä sen jälkeen, kun se on hyväksytty.

               2019/0217 (NLE)

               Ehdotus

               NEUVOSTON PÄÄTÖS

               Kanadan sekä Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden välisellä laaja-alaisella talous- ja kauppasopimuksella (CETA) perustetussa CETA-sekakomiteassa unionin puolesta otettavasta kannasta päätöksen hyväksymiseen muutoksenhakutuomioistuimen toimintaa koskevien hallinnollisten ja organisatoristen seikkojen vahvistamisesta

               EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

               ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 207 artiklan 3 kohdan sekä 207 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan yhdessä sen 218 artiklan 9 kohdan kanssa,

               ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

               sekä katsoo seuraavaa:

               (1)Neuvoston päätöksessä (EU) 2017/37
                  7
                säädetään Kanadan sekä Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden välisen laaja-alaisen talous- ja kauppasopimuksen (CETA), jäljempänä ’sopimus’, allekirjoittamisesta Euroopan unionin puolesta. Sopimus allekirjoitettiin 30 päivänä lokakuuta 2016.

               (2)Neuvoston päätöksessä (EU) 2017/38
                  8
                säädetään sopimuksen osien väliaikaisesta soveltamisesta, mukaan lukien CETA-sekakomitean perustaminen. Sopimusta on sovellettu väliaikaisesti 21 päivästä syyskuuta 2017.

               (3)Sopimuksen 26.3 artiklan 1 kohdan nojalla CETA-sekakomitea käyttää sopimuksessa vahvistettujen tavoitteiden saavuttamiseksi päätösvaltaa kaikissa kysymyksissä, joista sopimuksessa niin määrätään.

               (4)Sopimuksen 26.3 artiklan 2 kohdan nojalla CETA-sekakomitean päätökset sitovat osapuolia sillä edellytyksellä, että mahdollisesti vaadittavat sisäiset vaatimukset täytetään ja menettelyt saatetaan päätökseen, ja osapuolet panevat tällaiset päätökset täytäntöön.

               (5)Sopimuksen 8.28 artiklan 7 kohdan mukaan CETA-sekakomitean on tehtävä päätös, jossa vahvistetaan muutoksenhakutuomioistuimen toimintaa koskevat hallinnolliset ja organisatoriset seikat.

               (6)Sen vuoksi on aiheellista vahvistaa CETA-sekakomiteassa unionin puolesta otettava kanta tähän päätökseen liitetyn, muutoksenhakutuomioistuinta koskevan CETA-sekakomitean päätösluonnoksen pohjalta, jotta voidaan varmistaa sopimuksen tehokas täytäntöönpano,

               ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               1 artikla

               CETA-sekakomiteassa Euroopan unionin puolesta otettava kanta päätöksen hyväksymiseen muutoksenhakutuomioistuimen toimintaa koskevien hallinnollisten ja organisatoristen seikkojen vahvistamisesta perustuu tähän neuvoston päätökseen liitettyyn CETA-sekakomitean päätösluonnokseen.

               2 artikla

               1.CETA-sekakomitean päätös annetaan kaikilla sopimuksen todistusvoimaisilla kielillä.

               2.CETA-sekakomitean hyväksymä päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

               Tehty Brysselissä

                     Neuvoston puolesta

                     Puheenjohtaja

                     (1)

                        CETA-sekakomitean päätös 001/2018, annettu 26 päivänä syyskuuta 2018, CETA-sekakomitean ja erikoistuneiden komiteoiden työjärjestyksen hyväksymisestä (EUVL L 190, 27.7.2018, s. 13 ), saatavilla kauppapolitiikan pääosaston verkkosivustolla osoitteessa
                  http://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2019/february/tradoc_157677.pdf
                  .

                     (2)

                        Yhteinen tulkitseva väline Kanadan sekä Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden välisestä laaja-alaisesta talous- ja kauppasopimuksesta (CETA) (EUVL L 11, 14.1.2017, s. 3).

                     (3)

                        Neuvoston pöytäkirjaan merkittävät lausumat (EUVL L 11, 14.1.2017, s. 9).

                     (4)

                        Kyse on CETA:n mukaisen investointituomioistuinjärjestelmän arvioiduista vuotuisista kiinteistä kustannuksista (kun riitoja ei ole) eli tuomioistuimen ja muutoksenhakutuomioistuimen jäsenten peruskorvauksesta.

                     (5)

                        Unionin tuomioistuimen tuomio 7.10.2014, Saksa v. neuvosto, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 61–64 kohta.

                     (6)

                        Sopimuksen 30.11 artiklan (Todistusvoimaiset tekstit) mukaan sopimus on laadittu kahtena kappaleena bulgarian, englannin, espanjan, hollannin, italian, kreikan, kroaatin, latvian, liettuan, maltan, portugalin, puolan, ranskan, romanian, ruotsin, saksan, slovakin, sloveenin, suomen, tanskan, tšekin, unkarin ja viron kielellä, ja jokainen toisinto on yhtä todistusvoimainen.

                     (7)

                        Neuvoston päätös (EU) 2017/37, annettu 28 päivänä lokakuuta 2016, Kanadan sekä Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden välisen laaja-alaisen talous- ja kauppasopimuksen (CETA) allekirjoittamisesta Euroopan unionin puolesta (EUVL L 11, 14.1.2017, s. 1).

                     (8)

                        Neuvoston päätös (EU) 2017/38, annettu 28 päivänä lokakuuta 2016, Kanadan sekä Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden välisen laaja-alaisen talous- ja kauppasopimuksen (CETA) väliaikaisesta soveltamisesta (EUVL L 11, 14.1.2017, s. 1080).

    ---documentbreak---

               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 11.10.2019
            COM(2019) 457 final
            LIITE
            asiakirjaan
            Ehdotus neuvoston päätökseksi
            Kanadan sekä Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden välisellä laaja-alaisella talous- ja kauppasopimuksella (CETA) perustetussa CETA-sekakomiteassa unionin puolesta otettavasta kannasta päätöksen hyväksymiseen muutoksenhakutuomioistuimen toimintaa koskevien hallinnollisten ja organisatoristen seikkojen vahvistamisesta

               LIITEASIAKIRJA

               LUONNOS

               CETA-SEKAKOMITEAN PÄÄTÖS N:o […/2019]

               annettu...

               muutoksenhakutuomioistuimen toimintaa koskevien hallinnollisten ja organisatoristen seikkojen vahvistamisesta

               CETA-SEKAKOMITEA, joka

               ottaa huomioon Kanadan sekä Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden välisen laaja-alaisen talous- ja kauppasopimuksen, jäljempänä ’sopimus’, 26.1 artiklan,

               ottaa huomioon sopimuksen 8.28 artiklan 7 kohdan, jonka mukaan CETA-sekakomitean on tehtävä päätös, jossa vahvistetaan muutoksenhakutuomioistuimen toimintaa koskevat hallinnolliset ja organisatoriset seikat,

               ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               1 artikla

               Määritelmät

               Tässä päätöksessä sovelletaan seuraavia määritelmiä:

               a)sopimuksen ensimmäisen luvun (Yleiset määritelmät ja alkumääräykset) 1.1 artiklan (Yleisesti sovellettavat määritelmät) määritelmät,

               b)sopimuksen kahdeksannen luvun (Sijoitukset) 8.1 artiklan (Määritelmät) määritelmät, ja

               c)’jäsenellä’ tarkoitetaan sopimuksen kahdeksannen luvun (Sijoitukset) F jakson (Sijoittajien ja valtioiden välisten sijoitusriitojen ratkaiseminen) nojalla perustetun muutoksenhakutuomioistuimen jäsentä.

               2 artikla

               Kokoonpano ja hallinnolliset järjestelyt

               1.Muutoksenhakutuomioistuin koostuu kuudesta jäsenestä, jotka CETA-sekakomitea nimittää ottaen huomioon moninaisuuden ja sukupuolten tasa-arvon periaatteet. Nimittämisessä sovelletaan seuraavaa:

               a)Kanadan ehdottamien ehdokkaiden joukosta valitaan kaksi jäsentä,

               b)Euroopan unionin ehdottamien ehdokkaiden joukosta valitaan kaksi jäsentä, ja

               c)Kanadan tai Euroopan unionin ehdottamien ehdokkaiden joukosta valitaan kaksi jäsentä, jotka eivät saa olla Kanadan eivätkä minkään Euroopan unionin jäsenvaltion kansalaisia.

               2.CETA-sekakomitea voi päättää jäsenten määrän lisäämisestä kolmen monikertoina. Lisänimitykset on tehtävä 1 kohdassa vahvistetulta pohjalta.

               3.Jäsenet nimitetään yhdeksän vuoden toimikaudeksi, jota ei voida uusia. Sopimuksen 8.28 artiklan 3 kohdan mukaisesti nimitettävistä kuudesta ensimmäisestä henkilöstä kolmen toimikausi ei kuitenkaan saa olla pidempi kuin kuusi vuotta. Kyseiset kolme henkilöä on valittava arvalla siten, että sekä 1 kohdan a alakohdan, 1 kohdan b alakohdan että 1 kohdan c alakohdan mukaisesti nimitettyjen jäsenten ryhmästä valitaan yksi henkilö. Periaatteessa jäsen, joka toimii muutoksenhakutuomioistuimen jaostossa toimikautensa päättyessä, voi jatkaa toimintaa jaostossa, kunnes jaoston menettely on saatu päätökseen, jollei muutoksenhakutuomioistuimen puheenjohtaja jaoston muita jäseniä kuultuaan toisin päätä, ja häntä on, ainoastaan tätä tarkoitusta varten, pidettävä edelleen jäsenenä. Muutoksenhakutuomioistuimen jäsenten paikat täytetään sitä mukaa kuin ne vapautuvat.

               4.Muutoksenhakutuomioistuimella on puheenjohtaja ja varapuheenjohtaja, jotka vastaavat organisatorisista seikoista ja jotka CETA-sekakomitean puheenjohtaja valitsee arvalla kaksivuotiseksi toimikaudeksi jäsenistä, jotka ovat kolmansien maiden kansalaisia. He toimivat vuorotteluperiaatteen mukaisesti. Varapuheenjohtaja toimii puheenjohtajan sijaisena puheenjohtajan poissa ollessa.

               5.Kunkin asian käsittelyä varten sopimuksen 8.28 artiklan 5 kohdan mukaisesti perustettu muutoksenhakutuomioistuimen jaosto koostuu kolmesta jäsenestä, joista yksi on nimitetty 1 kohdan a alakohdan mukaisesti, yksi 1 kohdan b alakohdan mukaisesti ja yksi 1 kohdan c alakohdan mukaisesti. Jaoston puheenjohtajana toimii jäsen, joka on nimitetty 1 kohdan c alakohdan mukaisesti.

               6.Kutakin muutoksenhakupyyntöä käsittelevän muutoksenhakutuomioistuimen jaoston kokoonpanon vahvistaa tapauskohtaisesti muutoksenhakutuomioistuimen puheenjohtaja vuorotteluperiaatteen mukaisesti varmistaen jaostojen sattumanvaraisen ja ennakoimattoman kokoonpanon ja antaen kaikille jäsenille tasavertaiset mahdollisuudet toimia.

               7.Muutoksenhakutuomioistuin voi kokoontua kuuden jäsenen jaostossa, jos jaostossa vireillä olevassa asiassa nousee esiin vakava kysymys, joka koskee sopimuksen kahdeksannen luvun tulkintaa tai soveltamista. Muutoksenhakutuomioistuin kokoontuu kuuden jäsenen jaostossa, kun molemmat riitaosapuolet niin pyytävät tai jos jäsenten enemmistö päättää, että se on suotavaa. Kuuden jäsenen jaoston puheenjohtajana toimii muutoksenhakutuomioistuimen puheenjohtaja.

               8.Muutoksenhakutuomioistuin voi laatia omat työskentelymenettelynsä.

               9.Jäsenten on varmistettava, että he ovat käytettävissä ja kykeneviä hoitamaan tämän päätöksen ja sopimuksen kahdeksannen luvun (Sijoitukset) F jakson (Sijoittajien ja valtioiden välisten sijoitusriitojen ratkaiseminen) mukaiset tehtävät.

               10.Jotta varmistetaan, että jäsenet ovat käytettävissä, heille maksetaan CETA-sekakomitean päätöksellä vahvistettava kuukausittainen varausmaksu.

               11.Kumpikin osapuoli maksaa tasapuolisesti 10 kohdassa tarkoitetut maksut ICSID:n sihteeristön hoitamalle tilille. Jos osapuoli ei maksa varausmaksua, toinen osapuoli voi halutessaan suorittaa maksun. Tällaiset maksurästit ovat perittävissä sovellettavine korkoineen.

               12.CETA-sekakomitea määrittää kanteen käsittelyä varten perustetun jaoston jäsenten muut kuin 10 kohdassa tarkoitetut palkkiot ja kulut, ja ne jaetaan riitaosapuolten kesken sopimuksen 8.39 artiklan 5 kohdassa määrättyjä perusteita vastaavasti.

               13.CETA-sekakomitean päätöksellä varausmaksu ja työpäivistä maksettavat palkkiot voidaan muuttaa säännölliseksi palkaksi. Tällaisessa tapauksessa jäsenten on toimittava kokoaikaisesti ja CETA-sekakomitea vahvistaa heidän palkkansa ja niihin liittyvät organisatoriset seikat. Tässä tapauksessa jäsenet eivät saa harjoittaa muuta palkallista tai palkatonta ammattitoimintaa, ellei muutoksenhakutuomioistuimen puheenjohtaja ole poikkeuksellisesti myöntänyt tätä varten poikkeusta.

               14.ICSID:n sihteeristö toimii muutoksenhakutuomioistuimen sihteeristönä ja tarjoaa sille asianmukaista tukea. Osapuolet vastaavat tällaisen tuen kuluista tasapuolisesti.

               3 artikla

               Muutoksenhakukäsittely

               1.Kumpi tahansa riitaosapuoli voi hakea sopimuksen kahdeksannen luvun (Sijoitukset) F jakson (Sijoittajien ja valtioiden välisten sijoitusriitojen ratkaiseminen) nojalla annettuun tuomioistuimen välitystuomioon muutosta muutoksenhakutuomioistuimesta sopimuksen 8.28 artiklan 9 kohdan a alakohdassa vahvistetussa määräajassa ja sopimuksen 8.28 artiklan 2 kohdassa esitetyillä perusteilla.

               2.Jos muutoksenhakutuomioistuin hyväksyy valituksen kokonaan tai osittain, sen on muutettava tai kumottava tuomioistuimen tekemät oikeudelliset ratkaisut ja päätelmät kokonaan tai osittain. Muutoksenhakutuomioistuimen on täsmennettävä tarkoin, miten se on muuttanut tai kumonnut asianomaisia tuomioistuimen ratkaisuja ja päätelmiä.

               3.Jos tuomioistuimen vahvistamat tosiseikat sen sallivat, muutoksenhakutuomioistuin soveltaa kyseisiin tosiseikkoihin omia oikeudellisia ratkaisujaan ja päätelmiään ja antaa lopullisen välitystuomion. Jos tämä ei ole mahdollista, se tekee päätöksen asian palauttamisesta takaisin tuomioistuimen käsittelyyn muutoksenhakutuomioistuimen ratkaisujen ja päätelmien mukaisen välitystuomion antamiseksi. Muutoksenhakutuomioistuimen on, mikäli mahdollista, palautettava asia takaisin samalle tuomioistuimen jaostolle, joka aiemmin perustettiin asian ratkaisemista varten.

               4.Muutoksenhakutuomioistuimen on hylättävä valitus, jos se toteaa valituksen perusteettomaksi. Se voi myös hylätä valituksen nopeutetusti, jos on selvää, että valitus on ilmeisen perusteeton. Jos muutoksenhakutuomioistuin hylkää valituksen, tuomioistuimen antamasta välitystuomiosta tulee lopullinen välitystuomio.

               5.Yleensä muutoksenhakumenettely saa kestää enintään 180 päivää siitä päivästä alkaen, jona riitaosapuoli virallisesti ilmoittaa päätöksestään hakea muutosta, siihen päivään saakka, jona muutoksenhakutuomioistuin antaa päätöksensä tai välitystuomionsa. Jos muutoksenhakutuomioistuin katsoo, ettei se voi antaa päätöstä tai välitystuomiota 180 päivän kuluessa, sen on ilmoitettava riitaosapuolille kirjallisesti viivästyksen syyt sekä arvio ajasta, jonka se tarvitsee päätöksen tai välitystuomion antamiseksi. Olisi pyrittävä kaikin keinoin varmistamaan, ettei muutoksenhakumenettely kestä enempää kuin 270 päivää.

               6.Muutosta hakevan riitaosapuolen on asetettava muutoksenhaun kustannukset kattava vakuus, jonka suuruudesta päättää kyseisen asian käsittelyä varten perustettu muutoksenhakutuomioistuin. Riitaosapuolen on asetettava myös muu muutoksenhakutuomioistuimen mahdollisesti määräämä vakuus.

               7.Sopimuksen 8.20 artiklan (Sovittelu), 8.24 artiklan (Muun kansainvälisen sopimuksen mukainen menettely), 8.26 artiklan (Kolmannen osapuolen rahoitus), 8.31 artiklan (Sovellettava lainsäädäntö ja tulkinta), 8.34 artiklan (Tilapäiset suojatoimenpiteet), 8.35 artiklan (Kanteesta luopuminen), 8.36 artiklan (Menettelyn avoimuus)
                  1
               , 8.38 artiklan (Muu kuin riitaosapuolena oleva osapuoli), 8.39 artiklan (Lopullinen välitystuomio) ja 8.40 artiklan (Korvaus tai muu hyvitys) määräyksiä sovelletaan muutoksenhakumenettelyyn soveltuvin osin.

               4 artikla

               Voimaantulo

               Tämä päätös julkaistaan, ja se tulee voimaan päivänä, jona sopimuksen kahdeksannen luvun (Sijoitukset) F jakso (Sijoittajien ja valtioiden välisten sijoitusriitojen ratkaiseminen) tulee voimaan edellyttäen, että osapuolet ovat vaihtaneet diplomaattiteitse kirjalliset ilmoitukset, joilla vahvistetaan, että ne ovat täyttäneet tarvittavat sisäiset vaatimukset ja saattaneet päätökseen tarvittavat menettelyt.

               Tehty [paikka] [aika]

                     (1)

                        Tarkennetaan, että valituskirjelmä, jäsenen julistamista esteelliseksi koskeva vaatimus ja jäsenen esteellisyyttä koskeva päätös on sisällytettävä niiden asiakirjojen luetteloon, jotka asetetaan julkisesti saataville UNCITRALin avoimuussääntöjen 3 artiklan 1 kohdan mukaisesti.


               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 26.2.2020
            COM(2020) 71 final
            2020/0031(NLE)
            Ehdotus
            NEUVOSTON PÄÄTÖS
            Euroopan unionin puolesta otettavasta kannasta Valtioiden välisen kansainvälisten rautatiekuljetusten järjestön vaarallisten aineiden kuljetusta käsittelevän asiantuntijakomitean 56. kokouksessa kansainvälisiä rautatiekuljetuksia koskevan yleissopimuksen liitteeseen C tehtävien muutosten osalta

               PERUSTELUT

               1.Ehdotuksen kohde

               Tämä ehdotus koskee päätöstä kansainvälisten rautatiekuljetusten järjestön (OTIF) vaarallisten aineiden kuljetusta käsittelevässä asiantuntijakomiteassa, jäljempänä ’RID-asiantuntijakomitea’, Euroopan unionin puolesta otettavan kannan vahvistamisesta, silloin kun tämän elimen on määrä päättää kansainvälisiä rautatiekuljetuksia koskevan yleissopimuksen (COTIF) liitteessä C olevan liitteen teknisiin ja hallinnollisiin määräyksiin tehtävien tiettyjen muutosten hyväksymisestä.

               2.Ehdotuksen tausta

               2.1.Kansainvälisiä rautatiekuljetuksia koskeva yleissopimus (COTIF)

               Kansainvälisiä rautatiekuljetuksia koskeva 9. toukokuuta 1980 tehty yleissopimus, sellaisena kuin se on muutettuna 3. kesäkuuta 1999 tehdyllä Vilnan pöytäkirjalla, jäljempänä ’COTIF-yleissopimus’, on kansainvälinen sopimus, jossa sopimuspuolina ovat sekä unioni että 26 jäsenvaltiota (ainoastaan Kypros ja Malta puuttuvat).

               Unioni liittyi COTIF-yleissopimukseen 16. kesäkuuta 2011 annetulla neuvoston päätöksellä 2013/103/EU
                  1
               . Mainitun päätöksen liitteessä III vahvistetaan neuvoston, jäsenvaltioiden ja komission sisäiset järjestelyt OTIF-yleissopimuksen menettelyissä. Neuvoston päätöksen 2013/103/EU liitteessä III olevan 3.1 kohdan mukaisesti komissio äänestää unionin puolesta, jos esityslistalla on asioita, jotka kuuluvat unionin yksinomaiseen toimivaltaan.

               2.2.Vaarallisten aineiden kansainvälisiä rautatiekuljetuksia koskeva ohjesääntö (RID)

               COTIF-yleissopimuksen 7 artiklan mukaan yleissopimus kattaa lisäksi muun muassa sen 6 artiklassa tarkoitetut liitteet. Liitteisiin kuuluu vaarallisten aineiden kansainvälistä rautatiekuljetusta koskeva ohjesääntö, jäljempänä ’RID-ohjesääntö’, joka muodostaa yleissopimuksen liitteen C.  RID-ohjesääntöä sovelletaan toistaiseksi, koska COTIF-yleissopimuksen asiaa koskevien määräysten mukaisia selityksiä ei ole annettu
                  2
               .

               RID-ohjesäännöllä säännellään vaarallisten aineiden kansainvälisiä rautatiekuljetuksia niiden OTIF:n jäsenvaltioiden välillä, jotka soveltavat RID-ohjesääntöä, jäljempänä ’RID-sopimusvaltiot’
                  3
               .

               2.3.RID-asiantuntijakomitea

               RID-asiantuntijakomitea on COTIF-yleissopimuksen 13 artiklan 1 kohdan d alakohdalla perustettu elin. COTIF-yleissopimuksen 18 artiklan mukaan RID-asiantuntijakomitea päättää yleissopimuksen muutosehdotuksista. Se koostuu niiden OTIF:n jäsenvaltioiden edustajista, jotka soveltavat RID-ohjesääntöä, sekä Euroopan unionin edustajista.

               2.4.RID-asiantuntijakomitean suunnittelema säädös

               RID-asiantuntijakomitean odotetaan hyväksyvän 27. toukokuuta 2020 pidettävässä 56. kokouksessaan joukon muutoksia, joilla RID-ohjesäännön liite ajantasaistetaan teknisen ja tieteellisen kehityksen mukaiseksi, jäljempänä ’suunniteltu säädös’.

               Suunnitellun säädöksen tarkoituksena on varmistaa vaarallisten aineiden turvalliset ja varmat rautatiekuljetukset ajantasaistamalla muun muassa kuljetuksiin hyväksyttyjen vaarallisten aineiden luettelo, pakkausohjeet, luettelo sovellettavista standardeista sekä muut erilaisiin pakkauksiin, kontteihin, säiliöihin ja vastaaviin sovellettavat tekniset vaatimukset.

               Vaarallisten aineiden rautatiekuljetuksia koskevat kansainväliset määräykset vahvistetaan erilaisissa kansainvälisissä järjestöissä kuten OTIF:ssä, Yhdistyneiden kansakuntien Euroopan talouskomissiossa (UNECE) sekä Yhdistyneiden kansakuntien erityisjärjestöissä, kuten YK:n talous- ja sosiaalineuvoston (ECOSOC) vaarallisten aineiden kuljetusta käsittelevässä asiantuntijoiden alakomiteassa. Koska sääntöjen on oltava keskenään yhteensopivia, tähän työhön osallistuvien järjestöjen kesken on kehitetty monimutkainen kansainvälinen järjestelmä koordinointia ja yhdenmukaistamista varten. Määräyksiä mukautetaan kahden vuoden sykleissä.

               Näiden muutosten valmistelun aikana on kuultu useita julkisen ja yksityisen sektorin asiantuntijoita.   Muutosten työstämisen aikana on järjestetty seuraavat tekniset kokoukset:

               –YK:n talous- ja sosiaalineuvoston (ECOSOC) vaarallisten aineiden kuljetusta käsittelevän asiantuntijoiden alakomitean

               1)51. kokous Genevessä 3.–7. heinäkuuta 2017,

               2)52. kokous Genevessä 27. marraskuuta 2017 – 6. joulukuuta 2017,

               3)53. kokous Genevessä 25. kesäkuuta 2018 – 4. heinäkuuta 2018,

               4)54. kokous Genevessä 26. marraskuuta 2018 – 4. joulukuuta 2018

               –UNECEn ja OTIF:n yhteiset kokoukset: RID-asiantuntijakomitean ja vaarallisten aineiden kuljetuksia käsittelevän työryhmän

               1)syksyn 2018 kokous Genevessä 17.–21. syyskuuta 2018,

               2)kevään 2019 kokous Bernissä 18.–22. maaliskuuta 2019,

               3)syksyn 2019 kokous Genevessä 17.–26. syyskuuta 2019,

               4)uusi yhteinen kokous pidetään Bernissä 16.–20. maaliskuuta 2020,

               –RID-asiantuntijakomitean pysyvän työryhmän

               1)10. kokous Krakowassa 21.–23. marraskuuta 2018,

               2)11. kokous Wienissä 25.–29. marraskuuta 2019.

               Edellä mainittujen komiteoiden asiantuntijat ovat analysoineet ja käsitelleet yksittäiset muutosehdotukset näissä kokouksissa. Useimmissa tapauksissa suositeltavaa toimintatapaa on kannatettu yksimielisesti. Eräitä ehdotuksia on suositellut asiantuntijoiden enemmistö.

               COTIF-yleissopimuksen 38 artiklassa vahvistetaan, että äänioikeuden ja 35 artiklan 2 ja 4 kohdassa tarkoitetun vastustusoikeuden osalta alueellisella taloudellisen yhdentymisen järjestöllä, kuten Euroopan unionilla, on käytettävissään yhtä monta ääntä kuin sillä on jäseniä, jotka ovat samalla järjestön jäsenvaltioita.

               Kun muutoksista on päätetty RID-asiantuntijakomiteassa, ne tulevat COTIF-yleissopimuksen 35 artiklan mukaisesti voimaan kaikkien sopimuspuolten osalta kuudennen kuukauden ensimmäisenä päivänä siitä kuukaudesta lukien, jonka kuluessa pääsihteeri on ilmoittanut niistä sopimuspuolille.  Sopimuspuoli voi esittää vastalauseen ilmoittamispäivää seuraavien neljän kuukauden aikana. Jos neljäsosa sopimuspuolista vastustaa muutosta, muutos ei tule voimaan.

               Jos osapuolten esittämien vastalauseiden lukumäärä ei ole riittävä, tässä ehdotuksessa tarkoitettujen muutosten odotetaan tulevan voimaan 1. tammikuuta 2021, josta lähtien ne sitovat unionia ja jäsenvaltioita ja muodostavat erottamattoman osan unionin säännöstöä.

               3.Unionin puolesta otettava kanta

               3.1.Unionin yksinomainen toimivalta

               Neuvoston 16. kesäkuuta 2011 antaman päätöksen 2013/103/EU liitteessä I oleva lisäys sisältää luettelon niistä unionin säädöksistä, joilla unioni on käyttänyt toimivaltaansa ja jotka olivat voimassa, kun sopimus EU:n ja OTIF:n välillä tehtiin. Luettelossa mainitaan vaarallisten aineiden sisämaankuljetuksista annettu direktiivi 2008/68/EY.
                  4

               Direktiivin 2008/68/EY 1 artiklassa säädetään, että RID-ohjesäännön liitettä sovelletaan vaarallisten aineiden rautatiekuljetuksiin jäsenvaltioissa tai niiden välillä, lukuun ottamatta niitä jäsenvaltioista, joilla ei ole rautatiejärjestelmää. Direktiivin 2008/68/EY kolmansia maita koskevassa 4 artiklassa säädetään, että ”jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden väliset vaarallisten aineiden kuljetukset ovat sallittuja, jos ne suoritetaan ADR-sopimuksen
                  5
               , RID-ohjesäännön tai ADN-sopimuksen
                  6
                vaatimusten mukaisesti, ellei liitteissä toisin osoiteta”.

               Komissiolle on siirretty sen vuoksi direktiivin 8 artiklan mukaisesti valta mukauttaa direktiivin 2008/68/EY liitteessä II olevaa II.1 jaksoa delegoidulla asetuksella.

               3.2.Otettava kanta

                RID-ohjesäännön muutokset kuuluvat kokonaisuudessaan unionin yksinomaiseen toimivaltaan, minkä vuoksi on tarpeen vahvistaa unionin kanta.

               Neuvoston päätösehdotuksen 1 artiklassa vahvistetaan suunniteltuja muutoksia koskeva luettelo.

               Edellä todetun mukaisesti näiden muutosten valmistelun aikana on kuultu useita julkisen ja yksityisen sektorin asiantuntijoita. Useimmissa tapauksissa suositeltavasta toimintatavasta on sovittu yksimielisesti.

               Neuvoston päätöksen 2013/103/EU liitteessä III olevan 2.4 kohdan mukaisesti direktiivin 2008/68/EY nojalla perustettu vaarallisten aineiden kuljetuksia käsittelevä komitea keskusteli alustavasti suunnitelluista muutoksista 16. joulukuuta 2019 pidetyssä kokouksessaan, jossa kaikki osallistujat suhtautuivat ehdotukseen myönteisesti.

               Lisäksi komissio järjesti EU:n koordinointikokouksia muutoksista käytyjen neuvottelujen kaikissa vaiheissa.

               Ehdotettuja muutoksia pidetään vaarallisten aineiden turvallisen ja kustannustehokkaan kuljetuksen kannalta aiheellisina, kun otetaan huomioon teknologinen kehitys, ja sen vuoksi niitä olisi kannatettava.

               4.Oikeusperusta

               4.1.Menettelyllinen oikeusperusta

               4.1.1.Periaatteet

               Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT-sopimus) 218 artiklan 9 kohdassa määrätään päätöksistä  ”sopimuksella perustetussa elimessä unionin puolesta esitettävien kantojen vahvistamisesta, silloin kun tämän elimen on annettava säädöksiä, joilla on oikeusvaikutuksia, lukuun ottamatta säädöksiä, joilla täydennetään tai muutetaan sopimuksen institutionaalisia rakenteita”.

               Ilmaisu ’säädökset, joilla on oikeusvaikutuksia’ kattaa myös säädökset, joilla on oikeusvaikutuksia kyseiseen elimeen sovellettavan kansainvälisen oikeuden nojalla. Se kattaa myös välineet, joilla ei ole sitovaa vaikutusta kansainvälisen oikeuden nojalla, mutta jotka ”voivat vaikuttaa ratkaisevasti sen säännöstön sisältöön, jonka unionin lainsäätäjä antaa”.
                  7

               4.1.2.Soveltaminen tässä asiassa

               Säädös, joka RID-asiantuntijakomitean on määrä hyväksyä, on säädös, jolla on oikeusvaikutuksia. Suunniteltu säädös sitoo unionia kansainvälisen oikeuden nojalla RID-ohjesäännön 6 artiklan mukaisesti. Kyseisen artiklan mukaan muutettava liite on ohjesäännön erottamaton osa.

               Lisäksi direktiivin 2008/68/EY 1 artiklan nojalla RID-ohjesäännön liitettä sovelletaan vaarallisten aineiden rautatiekuljetuksiin jäsenvaltioissa tai niiden välillä, lukuun ottamatta niitä jäsenvaltioista, joilla ei ole rautatiejärjestelmää. Direktiivin 2008/68/EY kolmansia maita koskevassa 4 artiklassa säädetään, että ”jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden väliset vaarallisten aineiden kuljetukset ovat sallittuja, jos ne suoritetaan ADR-sopimuksen, RID-ohjesäännön tai ADN-sopimuksen vaatimusten mukaisesti, ellei liitteissä toisin osoiteta”.

               Suunnitellulla säädöksellä ei täydennetä eikä muuteta sopimuksen institutionaalisia rakenteita.

               Tämän vuoksi ehdotetun päätöksen menettelyllinen oikeusperusta on SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohta.

               4.2.Aineellinen oikeusperusta

               4.2.1.Periaatteet

               SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla annettavan päätöksen aineellinen oikeusperusta määräytyy ensisijaisesti sen suunnitellun säädöksen tavoitteen ja sisällön perusteella, jota unionin puolesta otettava kanta koskee.

               4.2.2.Soveltaminen tässä asiassa

               Päätöksen päätavoite ja sisältö liittyvät vaarallisten aineiden rautatiekuljetuksiin.

               Tämän vuoksi ehdotetun päätöksen aineellinen oikeusperusta on SEUT-sopimuksen 91 artikla.

               4.3.Päätelmät

               Ehdotetun päätöksen oikeusperustana olisi oltava SEUT-sopimuksen 91 artikla yhdessä SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan kanssa.

               5.Suunnitellun säädöksen julkaiseminen

               Koska RID-asiantuntijakomitean päätös muuttaa RID-ohjesäännön liitettä, on aiheellista julkaista tiedot kokouksen tuloksesta Euroopan unionin virallisessa lehdessä sen jälkeen kun päätös on hyväksytty.

               2020/0031 (NLE)

               Ehdotus

               NEUVOSTON PÄÄTÖS

               Euroopan unionin puolesta otettavasta kannasta Valtioiden välisen kansainvälisten rautatiekuljetusten järjestön vaarallisten aineiden kuljetusta käsittelevän asiantuntijakomitean 56. kokouksessa kansainvälisiä rautatiekuljetuksia koskevan yleissopimuksen liitteeseen C tehtävien muutosten osalta

               EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

               ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 91 artiklan yhdessä sen 218 artiklan 9 kohdan kanssa,

               ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

               sekä katsoo seuraavaa:

               (1)Unioni liittyi neuvoston päätöksellä 2013/103/EU
                  8
               1 9 päivänä toukokuuta 1980 tehtyyn kansainvälisiä rautatiekuljetuksia koskevaan yleissopimukseen, sellaisena kuin se on muutettuna 3 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyllä Vilnan pöytäkirjalla, jäljempänä ’COTIF-yleissopimus’.

               (2)Kaikki jäsenvaltiot Kyprosta ja Maltaa lukuun ottamatta ovat COTIF-yleissopimuksen osapuolia.

               (3)COTIF-yleissopimuksen 6 artiklan mukaan kansainvälistä rautatieliikennettä ja kansainvälisessä rautatieliikenteessä käytettäväksi tarkoitetun rautatiekaluston hyväksymistä säännellään kyseisessä artiklassa luetelluilla säännöillä, etenkin vaarallisten aineiden kansainvälistä rautatiekuljetusta koskevalla ohjesäännöllä (RID), joka muodostaa kyseisen yleissopimuksen liitteen C.

               (4)Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2008/68/EY
                  9
               2 vahvistetaan vaatimukset vaarallisten aineiden maantie-, rautatie- ja sisävesikuljetuksille jäsenvaltioissa tai niiden välillä viittaamalla RID-ohjesääntöön.

               (5)COTIF-yleissopimuksen 13 artiklan 1 kohdan d alakohdan mukaan kansainvälisten rautatiekuljetusten järjestön, jäljempänä ’OTIF’, vaarallisten aineiden kuljetusta käsittelevä asiantuntijakomitea, jäljempänä ’RID-asiantuntijakomitea’, voi tehdä muutoksia RID-ohjesääntöön.

               (6)RID-asiantuntijakomitean on määrä hyväksyä 56. kokouksessaan 27 päivänä toukokuuta 2020 muutoksia RID-ohjesääntöön sen mukauttamiseksi tieteelliseen ja tekniseen kehityksen.

               (7)On aiheellista vahvistaa RID-asiantuntijakomiteassa unionin puolesta otettava kanta, koska RID-ohjesääntöön tehtävät muutokset tulevat olemaan unionia sitova.

               (8)Suunnitellut muutokset koskevat teknisiä standardeja, joilla pyritään varmistamaan vaarallisten aineiden turvallinen ja tehokas kuljettaminen ottaen samalla huomioon tieteen ja tekniikan kehitys alalla sekä sellaisten uusien aineiden ja tuotteiden kehittäminen, joista voisi aiheutua vaaraa niiden kuljetuksen aikana.

               (9)Ehdotettuja muutoksia pidetään vaarallisten aineiden turvallisen ja kustannustehokkaan kuljetuksen kannalta aiheellisina ja sen vuoksi niitä voidaan kannattaa,

               ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               1 artikla

               Tämän päätöksen liitteessä esitetään kanta, joka otetaan unionin puolesta kansainvälisten rautatiekuljetusten järjestön, jäljempänä ’OTIF’, vaarallisten aineiden kuljetusta käsittelevän asiantuntijakomitean, jäljempänä ’RID-asiantuntijakomitea’, 56. kokouksessa ja joka liittyy 9 päivänä toukokuuta 1980 tehtyyn kansainvälisiä rautatiekuljetuksia koskevaan yleissopimukseen, sellaisena kuin se on muutettuna 3 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyllä Vilnan pöytäkirjalla.

               Unionin edustajat RID-asiantuntijakomiteassa voivat sopia vähäisistä muutoksista liitteessä tarkoitettuihin asiakirjoihin ilman uutta neuvoston päätöstä asiasta.

               2 artikla

               RID-asiantuntijakomitean tekemät päätökset julkaistaan niiden hyväksymisen jälkeen voimaantulopäivineen Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

               3 artikla

               Tämä päätös on osoitettu komissiolle.

               Tehty Brysselissä

                     Neuvoston puolesta

                     Puheenjohtaja

                     (1)

                        Neuvoston päätös 2013/103, annettu 16 päivänä kesäkuuta 2011, Euroopan unionin liittymistä 9 päivänä toukokuuta 1980 tehtyyn kansainvälisiä rautatiekuljetuksia koskevaan yleissopimukseen (COTIF), sellaisena kuin se on muutettuna 3 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyllä Vilnan pöytäkirjalla, koskevan Euroopan unionin ja Valtioiden välisen kansainvälisten rautatiekuljetusten järjestön välisen sopimuksen allekirjoittamisesta ja tekemisestä (EUVL L 51, 23.2.2013, s. 1).

                     (2)

                        COTIF-yleissopimuksen 42 artiklan 1 kohta.

                     (3)

                        Tällä hetkellä OTIF:n jäsenvaltioita on 50 ja RID-sopimusvaltioita 45.

                     (4)

                        Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/68/EY, annettu 24 päivänä syyskuuta 2008, vaarallisten aineiden sisämaankuljetuksista (EUVL L 260, 30.9.2008, s. 13).

                     (5)

                        Eurooppalainen sopimus vaarallisten aineiden kansainvälisistä tiekuljetuksista, tehty Genevessä 30 päivänä syyskuuta 1957.

                     (6)

                        Eurooppalainen sopimus vaarallisten tavaroiden kansainvälisistä sisävesikuljetuksista, tehty Genevessä 26 päivänä toukokuuta 2000.

                     (7)

                        Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 7.10.2014, Saksa v. neuvosto, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 61–64 kohta.

                     (8)
                  1
                        Neuvoston päätös 2013/103, annettu 16 päivänä kesäkuuta 2011, Euroopan unionin liittymistä 9 päivänä toukokuuta 1980 tehtyyn kansainvälisiä rautatiekuljetuksia koskevaan yleissopimukseen (COTIF), sellaisena kuin se on muutettuna 3 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyllä Vilnan pöytäkirjalla, koskevan Euroopan unionin ja Valtioiden välisen kansainvälisten rautatiekuljetusten järjestön välisen sopimuksen allekirjoittamisesta ja tekemisestä (EUVL L 51, 23.2.2013, s. 1).

                     (9)
                  2
                        Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/68/EY, annettu 24 päivänä syyskuuta 2008, vaarallisten aineiden sisämaankuljetuksista (EUVL L 260, 30.9.2008, s. 13),

    ---documentbreak---

               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 26.2.2020
            COM(2020) 71 final
            LIITE
            asiakirjaan
            Neuvoston päätös
            Euroopan unionin puolesta otettavasta kannasta Valtioiden välisen kansainvälisten rautatiekuljetusten järjestön vaarallisten aineiden kuljetusta käsittelevän asiantuntijakomitean 56. kokouksessa kansainvälisiä rautatiekuljetuksia koskevan yleissopimuksen liitteeseen C tehtävien muutosten osalta

               LIITE

                        Ehdotus

                        Viiteasiakirja

                        Asia

                        Huomautukset

                        EU:n kanta

                        1.

                        OTIF/RID/CE/GTP/2019/6

                        Yhteisessä kokouksessa vuosina 2018 ja 2019 ja RID-asiantuntijakomitean pysyvän työryhmän kokouksessa marraskuussa 2018 hyväksytyt konsolidoidut tekstit

                        Tekninen yhteisymmärrys OTIF:n pysyvässä työryhmässä tekstin hyväksymisestä sellaisena kuin se on muutettuna

                        Hyväksytään muutokset sellaisina kuin ne ovat tarkistettuina pysyvässä työryhmässä

                        2.

                        Sama kuin edellä

                        Muutokset, jotka pysyvä työryhmä on jättänyt lisätarkasteltaviksi

                        –

                        –

                        3.

                        Sama kuin edellä

                        Muutokset, jotka edellyttävät UNECEn ja OTIF:n yhteisen kokouksen yhteistä näkemystä

                        Tehokasta multimodaaliliikennettä olisi helpotettava

                        Hyväksytään muutokset yhteisen kokouksen suosittelemassa muodossa

                        4.

                        OTIF/RID/CE/GTP/2019/8

                        Siirtymämääräysten ajantasaistaminen

                        Tekninen yhteisymmärrys OTIF:n pysyvässä työryhmässä tekstin hyväksymisestä sellaisena kuin se on muutettuna

                        Hyväksytään muutokset sellaisina kuin ne ovat tarkistettuina pysyvässä työryhmässä

                        5.

                        OTIF/RID/CE/GTP/2019/10

                        WP.15:n 107. kokous (Geneve 11.–15. marraskuuta 2019)

                        Tekninen yhteisymmärrys OTIF:n pysyvässä työryhmässä tekstin hyväksymisestä sellaisena kuin se on muutettuna

                        Hyväksytään muutokset sellaisina kuin ne ovat tarkistettuina pysyvässä työryhmässä

                        6.

                        OTIF/RID/CE/GTP/2019/ INF.4 + INF.10 + INF.12

                        RID-ohjesäännön 6.8.2.1.2 kohdan mukainen säiliövaunujen rasituksenkesto

                        Tekninen yhteisymmärrys OTIF:n pysyvässä työryhmässä tekstin hyväksymisestä sellaisena kuin se on muutettuna

                        Hyväksytään muutokset sellaisina kuin ne ovat tarkistettuina pysyvässä työryhmässä


               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 11.3.2019
            COM(2019) 131 final
            2019/0073(NLE)
            Ehdotus
            NEUVOSTON PÄÄTÖS
            Euroopan unionin puolesta TIR-yleissopimuksen hallinnollisessa komiteassa otettavasta kannasta TIR-carnet’isiin merkittyjen tavaroiden kansainvälistä kuljetusta koskevan tulliyleissopimuksen muuttamista koskevaan ehdotukseen

               PERUSTELUT

               1.Ehdotuksen kohde

               Tämä ehdotus koskee päätöstä TIR
                  1
               -carnet'isiin merkittyjen tavaroiden kansainvälistä kuljetusta koskevalla tulliyleissopimuksella, jäljempänä ’TIR-yleissopimus’, perustetussa hallinnollisessa komiteassa unionin puolesta otettavan kannan vahvistamista TIR-takaajayhdistyksiä ja TIR-toimenpiteitä toteuttavia tullitoimipaikkoja koskevien muutosten hyväksymisen osalta.

               2.Ehdotuksen tausta

               2.1.TIR-carnet’isiin merkittyjen tavaroiden kansainvälistä kuljetusta koskeva tulliyleissopimus

               TIR-carnet’isiin merkittyjen tavaroiden kansainvälisestä kuljetuksesta 14. marraskuuta 1975 tehdyn tulliyleissopimuksen, jäljempänä ’TIR-yleissopimus’, tarkoituksena on helpottaa tavaroiden kansainvälistä kuljetusta lähtötullitoimipaikoista määrätullitoimipaikkoihin niin monen maan kautta kuin on tarpeen. TIR-yleissopimus tuli voimaan vuonna 1978. Tammikuussa 2019 yleissopimuksessa oli 76 sopimuspuolta eli 75 valtiota ja Euroopan unioni. Euroopan unioni on ollut TIR-yleissopimuksen sopimuspuoli 20. kesäkuuta 1983 alkaen.
                  2
                Kaikki jäsenvaltiot ovat sen sopimuspuolia.

               2.2.Hallinnollinen komitea

               TIR-yleissopimuksen puitteissa toimii hallinnollinen komitea. Hallinnollisen komitean tehtävänä on käsitellä ja hyväksyä TIR-yleissopimuksen muutokset. Ehdotuksista äänestetään, ja kullakin sopimuspuolena olevalla valtiolla, joka on edustettuna hallinnollisessa komiteassa, on yksi ääni. Unionilla on yksinomainen toimivalta TIR-yleissopimuksen soveltamisalaan kuuluvissa tulliasioissa. Kansainvälisenä järjestönä sillä ei kuitenkaan ole äänioikeutta. Kaikki jäsenvaltiot ovat äänivaltaisia sopimuspuolia.

               TIR-yleissopimuksen muutokset hyväksytään läsnä olevien ja äänestävien sopimuspuolten kahden kolmasosan enemmistöllä. Päätösvaltaisuus edellyttää, että vähintään kolmasosa sopimusvaltioista osallistuu päätöksen tekemiseen.

               2.3.Suunniteltu hallinnollisen komitean säädös

               Hallinnollinen komitea kokoontuu vuonna 2019 seuraavina päivinä: 7. helmikuuta ja 17. lokakuuta. Hallinnollisen komitean on yhdessä sen kokouksista tai ylimääräisessä istunnossa tehtävä päätös TIR-yleissopimukseen ehdotettujen muutosten hyväksymisestä, jäljempänä ’suunniteltu säädös’.

               Suunnitellun säädöksen tarkoituksena on i) selventää, mitkä viranomaiset voivat valtuuttaa yhdistyksiä toimimaan takuunantajina; ii) lisätä sellaisten lähtö- ja/tai määrätullitoimipaikkojen määrää, jotka voivat olla osallisina TIR-kuljetustoimenpiteissä; ja iii) velvoittaa julkaisemaan tiedot rajoituksista, jotka koskevat TIR-toimenpiteisiin käytettävissä olevien lähtö- ja/tai määrätullitoimipaikkojen lukumäärää.

               Suunniteltu säädös sitoo sopimuspuolia TIR-yleissopimuksen 59 ja 60 artiklan mukaisesti. TIR-yleissopimuksen 59 artikla koskee varsinaiseen sopimustekstiin tehtäviä muutoksia, ja siinä määrätään seuraavaa: ”Jollei 60 artiklan määräyksistä muuta johdu, jokainen ehdotettu muutos, josta on ilmoitettu edellä olevan kohdan mukaisesti, tulee voimaan kaikkia sopimuspuolia sitovana kolmen kuukauden kuluttua ehdotetun muutoksen ilmoittamispäivää seuraavan 12 kuukauden ajanjakson päättymisestä edellyttäen, ettei sanotun ajanjakson aikana mikään sopimusvaltioista ole esittänyt ehdotettua muutosta koskevaa vastalausetta Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerille. Mikäli ehdotettua muutosta koskeva vastalause on esitetty tämän artiklan 3 kohdan mukaisesti, muutoksen ei katsota tulleen hyväksytyksi eikä sillä ole mitään vaikutusta.”

               TIR-yleissopimuksen 60 artikla koskee sopimuksen liitteisiin tehtäviä muutoksia, ja siinä määrätään seuraavaa: ”Jokainen 59 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisesti käsitelty muutosehdotus liitteisiin 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9 ja 10 tulee voimaan päivänä, jonka hallinnollinen komitea määrää muutoksen hyväksymispäivänä, jollei kyseisen komitean samaan aikaan asettamaan edellistä aikaisempaan määräpäivään mennessä viisi sopimusvaltiota tai yksi viidesosa sopimusvaltioista, riippuen siitä, kumpi lukumäärä on pienempi, esitä Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerille muutosta koskevaa vastalausettaan.  Hallinnollinen komitea päättää tässä kohdassa tarkoitetuista määräpäivistä läsnäolevien ja äänestykseen osallistuneiden jäsenten kahden kolmasosan ääntenenemmistöllä.”

               3.Unionin puolesta otettava kanta

               Unioni jakaa TIR-yleissopimuksen ja sen selittävien huomautusten ehdotettujen muutosten tavoitteet. Unioni tukee erityisesti sen selventämistä, millä viranomaisilla on toimivalta hyväksyä takaajayhdistykset, TIR-toimenpiteissä osallisina olevien tullitoimipaikkojen määrän lisäämistä ja vaatimusta julkaista tiedot rajoituksista, jotka koskevat TIR-toimenpiteisiin käytettävissä olevien lähtö- ja/tai määrätullitoimipaikkojen lukumäärää.

               Ehdotus muuttaa TIR-yleissopimuksen 6 artiklan 1 kohtaa siten, että ilmaisu ”kukin sopimuspuoli voi” korvataan ilmaisulla ”sopimuspuolen tulliviranomaiset tai muut toimivaltaiset viranomaiset voivat”, perustuu Venäjän federaation pyyntöön ottaa huomioon se, että eri sopimuspuolten erilaisten hallinnollisten järjestelyjen vuoksi viranomainen, jolla on toimivalta hyväksyä takaajayhdistys, ei välttämättä ole aina tullihallinto. Ehdotettu sanamuoto on kompromissiratkaisu, koska useat sopimuspuolet, myös Euroopan unioni, ilmaisivat kansallisen tai kansainvälisen lainsäädännön asettamien vaatimusten vuoksi huolensa alkuperäisestä ehdotuksesta poistaa kokonaan termi ”tulliviranomaiset”. Ehdotettu muutos laajentaisi määräyksen soveltamisalaa niin, että se olisi riittävän joustava.

               TIR-yleissopimuksen 18 artiklan 3 kohtaa ehdotetaan muutettavan merkittävästi: sana ”neljä” ehdotetaan korvattavan sanalla ”kahdeksan”, minkä lisäksi ehdotetaan lisättävän kohta ”Tulliviranomaiset voivat rajoittaa alueellaan olevien lähtö- (tai määrä)tullitoimipaikkojen enimmäismäärän alle seitsemään mutta eivät alle kolmeen.” Kaksinkertaistamalla niiden tullitoimipaikkojen määrän, jotka voivat olla osallisina TIR-toimenpiteissä, ehdotetulla muutoksella parannettaisiin TIR-järjestelmän kilpailukykyä ja helpotettaisiin huomattavasti kuljetusalan toimintaa. Venäjän federaation ehdotuksen perusteella sopimuspuolilla säilyisi kuitenkin mahdollisuus rajoittaa alueellaan käytettävissä olevien tullitoimipaikkojen määrää niiden valtiolliseen talousarvioon kohdistuvien riskien välttämiseksi. Ehdotettua muutosta olisi tarkasteltava yhdessä 18 artiklaan ehdotetun uuden selittävän huomautuksen kanssa.

               Ehdotuksen 18 artiklan uudeksi selittäväksi huomautukseksi laati TIR:n toimeenpaneva neuvosto (hallinnollisen komitean valtuuttamana). Sen tarkoitus on täydentää 18 artiklaan ehdotettua muutosta, joka antaa sopimuspuolille mahdollisuuden vähempään määrään lähtö- ja/tai määrätullitoimipaikkoja alueellaan. Ehdotetussa uudessa selittävässä huomautuksessa edellytetään, että jos sopimuspuolen tulliviranomaiset rajoittavat alueellaan olevien lähtö- tai määrätullitoimipaikkojen enimmäismäärää, näiden tietojen on oltava julkisesti saatavilla ja ne on myös toimitettava TIR:n toimeenpanevalle neuvostolle. Tällä järjestelyllä vältettäisiin tällaisten rajoitusten kuljetusalalle aiheuttamat oikeudelliset ja logistiset ongelmat.

               Ehdotus 6 artiklan 2 kohdan selittävän huomautuksen muuttamiseksi siten, että korvataan ilmaisu ”maan tulliviranomaiset voivat hyväksyä” ilmaisulla ”sopimuspuolen tulliviranomaiset voivat hyväksyä”, on luonteeltaan tekninen ja yhdenmukaistaa tekstiä.

               Ehdotuksella liitteen 9 ensimmäisen osan 1 kohdan muuttamiseksi  siten, että ilmaisu ”sopimuspuolet” korvataan ilmaisulla ”sopimuspuolen tulliviranomaiset tai muut toimivaltaiset viranomaiset”, pyritään laajentamaan määräystä joustavuuden lisäämiseksi, koska eri sopimuspuolilla on erilaisia hallinnollisia järjestelyjä. Edellä mainitun 6 artiklan 1 kohdan muutoksen tavoin tämäkin muutosehdotus perustuu Venäjän federaation ehdotukseen. Ehdotettu muutos laajentaisi määräyksen soveltamisalaa niin, että se olisi riittävän joustava.

               Ehdotetuista muutoksista järjestettiin kuulemisia jäsenvaltioiden kanssa TIR-tulliasiantuntijoiden työryhmässä (Geneve-koordinointi). Kuulemisia järjestettiin myös YK:n Euroopan talouskomission (UNECE) kuljetuksiin liittyviä tullikysymyksiä käsittelevän työryhmän istunnoissa.

               Sisäisessä koordinoinnissa sekä keskusteluissa jäsenvaltioiden kanssa TIR-tulliasiantuntijoiden työryhmän puitteissa tuli selvästi esiin, ettei ehdotettuja muutoksia vastusteta.

               4.Oikeusperusta

               4.1.Menettelyllinen oikeusperusta

               4.1.1.Periaatteet

               Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 218 artiklan 9 kohdassa määrätään päätöksistä ”sopimuksella perustetussa elimessä unionin puolesta esitettävien kantojen vahvistamisesta, silloin kun tämän elimen on annettava säädöksiä, joilla on oikeusvaikutuksia, lukuun ottamatta säädöksiä, joilla täydennetään tai muutetaan sopimuksen institutionaalisia rakenteita”.

               Ilmaisu ’säädökset, joilla on oikeusvaikutuksia’ käsittää myös sellaiset säädökset, joilla on oikeusvaikutuksia kyseiseen elimeen sovellettavan kansainvälisen oikeuden nojalla. Se kattaa myös välineet, joilla ei ole sitovaa vaikutusta kansainvälisen oikeuden nojalla, mutta jotka ”voivat vaikuttaa ratkaisevasti sen säännöstön sisältöön, jonka unionin lainsäätäjä antaa”.
                  3

               4.1.2.Soveltaminen käsiteltävänä olevassa asiassa

               Hallinnollinen komitea on TIR-yleissopimuksella perustettu elin.

               Säädös, joka hallinnollisen komitean on määrä antaa, on säädös, jolla on oikeusvaikutuksia. Suunniteltu säädös on TIR-yleissopimuksen 59 ja 60 artiklan mukaisesti kansainvälisen oikeuden nojalla sitova.

               Suunnitellulla säädöksellä ei täydennetä eikä muuteta TIR-yleissopimuksen institutionaalisia rakenteita.

               Tämän vuoksi ehdotetun päätöksen menettelyllinen oikeusperusta on SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohta.

               4.2.Aineellinen oikeusperusta

               4.2.1.Periaatteet

               SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla annettavan päätöksen aineellinen oikeusperusta määräytyy ensisijaisesti sen suunnitellun säädöksen tavoitteen ja sisällön perusteella, jota unionin puolesta otettava kanta koskee. Jos suunnitellulla säädöksellä on kaksi tavoitetta tai siihen sisältyy kaksi osatekijää ja jos toinen näistä tavoitteista tai osatekijöistä on mahdollista määritellä pääasialliseksi tavoitteeksi tai osatekijäksi, johon nähden toinen tavoite tai osatekijä on liitännäinen, SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla hyväksyttävällä päätöksellä on oltava vain yksi aineellinen oikeusperusta eli se, jota pääasiallinen tai ensisijainen tavoite tai osatekijä edellyttää.

               4.2.2.Soveltaminen käsiteltävänä olevassa asiassa

               Suunnitellun säädöksen pääasiallinen tavoite ja sisältö liittyvät yhteiseen kauppapolitiikkaan.

               Sen vuoksi ehdotetun päätöksen aineellinen oikeusperusta on SEUT-sopimuksen 207 artikla.

               4.3.Päätelmät

               Ehdotetun päätöksen oikeusperustana tulisi olla SEUT-sopimuksen 207 artikla yhdessä SEUTsopimuksen 218 artiklan 9 kohdan kanssa.

               5.Suunnitellun säädöksen julkaiseminen

               Koska hallinnollisen komitean säädöksellä muutetaan TIR-yleissopimusta ja sen liitteitä, se on aiheellista julkaista Euroopan unionin virallisessa lehdessä sen jälkeen kun se on hyväksytty.

               2019/0073 (NLE)

               Ehdotus

               NEUVOSTON PÄÄTÖS

               Euroopan unionin puolesta TIR-yleissopimuksen hallinnollisessa komiteassa otettavasta kannasta TIR-carnet’isiin merkittyjen tavaroiden kansainvälistä kuljetusta koskevan tulliyleissopimuksen muuttamista koskevaan ehdotukseen

               EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

               ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 207 artiklan yhdessä 218 artiklan 9 kohdan kanssa,

               ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

               sekä katsoo seuraavaa:

               (1)TIR-carnet’isiin merkittyjen tavaroiden kansainvälisestä kuljetuksesta 14 päivänä marraskuuta 1975 tehty tulliyleissopimus, jäljempänä ’TIR-yleissopimus’, hyväksyttiin Euroopan talousyhteisön puolesta neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2112/78
                  4
               , ja se tuli yhteisössä voimaan 20 päivänä kesäkuuta 1983
                  5
               .

               (2)TIR-yleissopimuksen 59 ja 60 artiklan mukaan hallinnollinen komitea voi hyväksyä muutoksia läsnä olevien ja äänestävien sopimuspuolten kahden kolmasosan enemmistöllä.

               (3)Hallinnollisen komitean on määrä hyväksyä kesäkuussa 2019 pidettävässä ylimääräisessä istunnossa useita muutoksia TIR-yleissopimukseen ja sen liitteisiin.

               (4)On aiheellista määrittää hallinnollisessa komiteassa unionin puolesta otettava kanta, koska muutokset tulevat sitomaan unionia.

               (5)Jotta voidaan ottaa huomioon eri sopimuspuolten erilaiset hallinnolliset järjestelyt, on tarpeen laajentaa TIR-yleissopimuksen 6 artiklassa, sitä koskevassa selittävässä huomautuksessa sekä TIR-yleissopimuksen liitteessä 9 tarkoitettujen toimijoiden joukkoa, jotta muutkin viranomaiset kuin tulliviranomaiset voisivat valtuuttaa yhdistyksiä toimimaan takuunantajina TIR-menettelyä käyttäville henkilöille.

               (6)Jotta voidaan helpottaa TIR-yleissopimuksen soveltamista logistiikkaketjussa ja parantaa TIR-yleissopimuksen soveltamisalaan kuuluvien kansainvälisten kuljetusten kilpailukykyä, 18 artiklaa on tarpeen muuttaa niiden tullitoimipaikkojen määrän lisäämiseksi, jotka voivat olla osallisina TIR-toimenpiteissä. Samalla sopimuspuolen tulliviranomaisille annetaan mahdollisuus rajoittaa niiden tullitoimipaikkojen lukumäärää, jotka saavat olla osallisina TIR-toimenpiteissä sopimuspuolen alueella sillä edellytyksellä, että ne tiedottavat näistä rajoituksista yleisölle ja TIR:n toimeenpanevalle neuvostolle,

               ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               1 artikla

               Hallinnollisen komitean 69. tai 70. istunnossa unionin puolesta otettava kanta perustuu tähän päätökseen liitettyyn luonnokseen  muutoksista.

               2 artikla

               Tämä päätös on osoitettu komissiolle.

               Tehty Brysselissä

                     Neuvoston puolesta

                     Puheenjohtaja

                     (1)

                        TIR on lyhenne sanoista ”Transports Internationaux Routiers” (kansainväliset maantiekuljetukset).

                     (2)

                        Neuvoston asetus (ETY) N:o 2112/78, annettu 25 päivänä heinäkuuta 1978, TIR-carnet'isiin merkittyjen tavaroiden kansainvälistä kuljetusta koskevan Genevessä 14 päivänä marraskuuta 1975 tehdyn tulliyleissopimuksen tekemisestä (EYVL L 252, 14.9.1978, s. 1).

                     (3)

                        Euroopan unionin tuomioistuimen tuomio 7.10.2014, Saksa v. neuvosto, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 61–64 kohta.

                     (4)

                        Neuvoston asetus (ETY) N:o 2112/78, annettu 25 päivänä heinäkuuta 1978, TIR-carnet'isiin merkittyjen tavaroiden kansainvälistä kuljetusta koskevan Genevessä 14 päivänä marraskuuta 1975 tehdyn tulliyleissopimuksen tekemisestä (EYVL L 252, 14.9.1978, s. 1).

                     (5)

                        EYVL L 31, 2.2.1983, s. 13.

    ---documentbreak---

               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 11.3.2019
            COM(2019) 131 final
            LIITE
            asiakirjaan
            Ehdotus neuvoston päätökseksi
            Euroopan unionin puolesta TIR-yleissopimuksen hallinnollisessa komiteassa otettavasta kannasta TIR-carnet’isiin merkittyjen tavaroiden kansainvälistä kuljetusta koskevan tulliyleissopimuksen muuttamista koskevaan ehdotukseen

               LIITE 1

               Muutokset TIR-carnet'isiin merkittyjen tavaroiden kansainvälistä kuljetusta koskevaan tulliyleissopimukseen (vuoden 1975 TIR-yleissopimukseen)

               I TIR-yleissopimuksen päätekstiin 59 artiklassa tarkoitetun muuttamismenettelyn nojalla tehtävät muutokset

               6 artiklan 1 kohta

               Korvataan ilmaisu kukin sopimuspuoli voi seuraavasti: sopimuspuolen tulliviranomaiset tai muut toimivaltaiset viranomaiset voivat

               18 artikla

               Korvataan lukusana neljä lukusanalla kahdeksan

               Lisätään uusi kohta seuraavasti: Tulliviranomaiset voivat rajoittaa alueellaan olevien lähtö- (tai määrä)tullitoimipaikkojen enimmäismäärän alle seitsemään mutta eivät alle kolmeen.

               II TIR-yleissopimuksen liitteisiin 60 artiklassa tarkoitetun muuttamismenettelyn nojalla tehtävät muutokset

               Liitteessä 6 oleva 6 artiklan 2 kohdan selittävä huomautus

               Korvataan ilmaisu maan tulliviranomaiset voivat hyväksyä ilmaisulla sopimuspuolen tulliviranomaiset voivat hyväksyä

               Liitteeseen 6 lisättävä uusi 18 artiklan selittävä huomautus

               0.18.3 Sopimuspuolten on julkaistava tiedot näistä rajoituksista ja ilmoitettava niistä TIR:n toimeenpanevalle neuvostolle, muun muassa käyttämällä asianmukaisesti sähköisiä sovelluksia, jotka TIR:n sihteeristö on kehittänyt tähän tarkoitukseen TIR:n toimeenpanevan neuvoston valvonnassa.

               Liitteen 9 ensimmäisen osan 1 kohta

               Korvataan ilmaisu sopimuspuolet ilmaisulla sopimuspuolen tulliviranomaiset tai muut toimivaltaiset viranomaiset


               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 18.3.2019
            COM(2019) 139 final
            2019/0080(NLE)
            Ehdotus
            NEUVOSTON PÄÄTÖS
            kymmenennestä Euroopan kehitysrahastosta rahoitetuista hankkeista vapautuneiden varojen osoittamisesta Afrikan rauhanrahaston täydentämiseen

               PERUSTELUT

               1.EHDOTUKSEN TAUSTA

               •Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet

               Afrikan rauhanrahasto perustettiin alun perin vuonna 2003 Cotonoun sopimuksen
                  1
                puitteissa. Se rahoitetaan Euroopan kehitysrahastosta (EKR), joka ei kuulu EU:n yleiseen talousarvioon. Afrikan rauhanrahastosta on tullut yksi tärkeimmistä rahoitusvälineistä rauhaan ja turvallisuuteen liittyvän EU:n ja Afrikan yhteistyön toteuttamisessa.

               Nykyisestä yhdennestätoista EKR:stä osoitettiin alun perin 750 miljoonaa euroa Afrikan rauhanrahastolle kaudelle 2014–2020. Tässä määrässä, joka perustui kymmenennessä EKR:ssä Afrikan rauhanrahastolle tehtyihin maksusitoumuksiin, ei otettu riittävällä tavalla huomioon, että Afrikan rauhanrahaston taloudellinen merkitys kasvoi huomattavasti vuoden 2012 jälkeen vuoteen 2015 saakka, jolloin komissio rajoitti rauhanoperaatioihin kohdistamansa rahoituksen 80 prosenttiin YK:n tuolloisesta osuudesta, kun oli kyse palkkioista, joita maksettiin Afrikan johtamissa rauhanoperaatioissa toimiville joukoille ja poliisivoimille. Tämän enimmäismäärän käyttöönotto johti Afrikan rauhanrahastosta tehtyjen maksujen määrän vakiintumiseen mutta ei niiden vähenemiseen, sillä säästöt, joita saatiin aikaan asettamalla enimmäismäärä Afrikan rauhanrahastosta myönnettäviin palkkioihin osoitetuille rahoitusosuuksille, hupenivat rauhanoperaatioiden kokonaismäärän kasvaessa. Tämän seurauksena Afrikan rauhanrahastosta annettavan rahoituksen kysyntä ylitti käytössä olevan määrän, ja siksi sen määrärahoja on tähän mennessä lisätty kolme kertaa yhteensä 835 miljoonaa euroa: lisärahoitusta myönnettiin kahdesti 150 miljoonaa euroa (päätökset 24. syyskuuta 2015
                  2
                ja 2. elokuuta 2016
                  3
               ) toimintaohjelmalle 2014–2016, ja kolmannella kerralla (päätös (myös) 2. elokuuta 2016
                  4
               ) osoitettiin 535 miljoonaa euroa vuosien 2017–2018 toimintaohjelman rahoittamiseen.  Rahoituksen kysynnän kasvun taustalla on ollut erityisesti se, että nykyisten operaatioiden (Somaliassa toteutettava Afrikan unionin operaatio, AMISOM) rahoittamista on jatkettu, minkä lisäksi on käynnistetty uusia rauhanoperaatioita (esimerkiksi Länsi-Afrikan valtioiden talousyhteisön operaatio Guinea-Bissaussa, Boko Haramin vastaiset monikansalliset joukot (MNJTF) ja G5 Sahel -ryhmän yhteiset turvallisuusjoukot). Afrikan rauhanrahastolle on tähän mennessä myönnetty yhdennestätoista EKR:stä yhteensä 1 627,3 miljoonaa euroa
                  5
               . Tämä määrä on huomattavasti suurempi kuin aikaisemmista EKR:istä myönnetyt määrät, mikä on osoitus siitä, että EKR on entistä vahvemmin sitoutunut rauhan ja turvallisuuden rahoittamiseen.

               Afrikan rauhanrahaston varojen täydentämisestä 10. toukokuuta 2016 tehdyssä Coreperin päätöksessä määritettiin rauhanrahaston käytössä vuoden 2018 loppuun saakka olevien varojen määrä. Siinä ei kuitenkaan käsitelty yhdennentoista EKR:n kahden viimeisen vuoden rahoitustarpeita, jotka koskivat Afrikan rauhanrahaston toimintaohjelmaa vuosiksi 2019–2020.  Kauden 2019–2020 määrärahoilla pitäisi pystyä täyttämään Afrikan unionin ja Afrikan alueellisten järjestöjen jatkuvat tarpeet, jotta ne voivat vastata nykyisiin ja uusiin turvallisuuskriiseihin Afrikassa. Afrikan rauhanrahaston rahoituksen ennakoitavuus ja jatkuvuus on varmistettava. Rahaston rahoitustarve vuoden 2020 loppuun saakka on nykyisen arvion mukaan 814 860 000 euroa.

               Tällä ehdotuksella neuvoston päätökseksi pyritään saamaan neuvostolta lupa käyttää kymmenennestä EKR:stä vapautuneita varoja EKR:n Afrikan rauhanrahaston täydentämiseen enintään 445 860 000 euron lisämäärällä. Tästä määrästä 431 000 000 euroa käytetään Afrikan rauhanrahaston tarpeiden rahoittamiseen vuoden 2020 loppuun saakka ja 14 860 000 euroa käytetään komission tukimenojen kattamiseen. Nämä määrärahat käytetään soveltamalla kymmenennen EKR:n mukaisesti kunkin jäsenvaltion rahoitusosuutta koskevaa jakoperustetta.
                  6
                Näiden suoritusvarauksesta saatavien varojen lisäksi Afrikan rauhanrahastoa varten otetaan varoja yhdennentoista EKR:n maaohjelmien/alueohjelmien varannosta (369 000 000 euroa).

               •Yhdenmukaisuus muiden alaa koskevien politiikkojen säännösten kanssa

                  EU:n globaalistrategiassa
                     7
                   rauha ja turvallisuus määritellään yhdeksi EU:n elintärkeistä eduista, ja siinä todetaan, että Euroopan turvallisuus on vahvasti kytköksissä naapuri- ja lähialueiden rauhaan. Vuonna 2017 hyväksytyssä uudistetussa kehityspolitiikkaa koskevassa eurooppalaisessa konsensuksessa
                     8
                   ’rauha’ vahvistetaan yhdeksi sen viidestä kohdealasta. Siinä myös vahvistetaan jälleen kerran EU:n sitoutuminen sääntöihin perustuvaan maailmanjärjestykseen, jonka keskiössä on monenvälisyys.

                  Afrikan rauhanrahasto on yksi tärkeimmistä rahoitusvälineistä rauhaan ja turvallisuuteen liittyvän EU:n ja Afrikan yhteistyön toteuttamisessa Lissabonissa vuonna 2007 hyväksytyn yhteisen Afrikka–EU-strategian mukaisesti. Vuonna 2014 pidetyn neljännen Afrikka–EU-huippukokouksen mukaan rauha ja turvallisuus ovat edelleen yksi yhteisen strategian viidestä ensisijaisesta täytäntöönpanoalueesta. Vuoden 2017 marraskuussa pidetyssä viidennessä AU:n ja EU:n huippukokouksessa johtajat sopivat neljästä yhteisestä strategisesta painopisteestä seuraavaa huippukokousta edeltävää ajanjaksoa varten. Yksi painopisteistä oli selviytymiskyvyn, rauhan, turvallisuuden ja hallinnon vahvistaminen. Rauhan ja turvallisuuden alan yhteistyö on edelleen Afrikan ja EU:n kumppanuuden keskiössä, kun otetaan huomioon uusi kehityspolitiikkaa koskeva eurooppalainen konsensus, jossa muistutetaan turvallisuuden ja kehityksen välisestä yhteydestä, sekä EU:n globaalistrategia, jossa korostetaan tarvetta noudattaa yhteistä lähestymistapaa konflikteihin. Tämän vuoksi Euroopan komissio ja Afrikan unionin komissio allekirjoittivat 23. toukokuuta 2018 rauhaa, turvallisuutta ja hallintoa koskevan yhteisymmärryspöytäkirjan. Se muodostaa kehyksen AU:n ja EU:n tiiviimmälle yhteistyölle, jonka tavoitteena on vastata rauhaan ja turvallisuuteen liittyviin haasteisiin.

                  Tämä ehdotus, jolla mahdollistetaan Afrikan rauhanrahaston toiminta vuoteen 2020 saakka, edistää osaltaan myös kestävän kehityksen tavoitteiden ja etenkin tavoitteen 16 saavuttamista: ”Tuetaan rauhanomaisia ja osallistavia yhteiskuntia kestävän kehityksen edistämiseksi, taataan kaikille oikeussuojan saatavuus ja rakennetaan tehokkaita, vastuullisia ja osallistavia instituutioita kaikilla tasoilla”.

                  Afrikan rauhanrahastoa rahoitetaan yleensä EKR:n AKT-maiden väliseen yhteistyöhön varatuista määrärahoista. Suoritusvarauksesta rauhanrahastoon otettavilla lisävaroilla rahoitettavat toimet ovat AKT-valtioiden välisessä strategiassa
                     9
                   vahvistettujen yleisten ja erityisesti rauhanrahastolle asetettujen tavoitteiden mukaisia.

                  Lisävarat käytetään yhdenteentoista EKR:ään sovellettavien sääntöjen ja menettelyjen mukaisesti. Näiden varojen ohjelmasuunnittelu vahvistetaan tulevassa Afrikan rauhanrahaston toimintaohjelmassa vuosiksi 2019–2020, joka edellyttää Coreperin hyväksymistä ennen kuin komissio voi hyväksyä sen yhdennentoista EKR:n täytäntöönpanoasetuksen
                     10
                   15 artiklan b alakohdan mukaisesti.

               •Yhdenmukaisuus unionin muiden politiikkojen kanssa

                  Ei sovelleta

               2.OIKEUSPERUSTA, TOISSIJAISUUSPERIAATE JA SUHTEELLISUUSPERIAATE

               •Oikeusperusta

                  Yhdennentoista EKR:n sisäisen sopimuksen
                     11
                   1 artiklan 4 kohta.

                  Yhdennentoista EKR:n sisäisen sopimuksen 1 artiklan 4 kohdassa edellytetään, että neuvosto tekee päätöksensä yksimielisesti.

               •Toissijaisuusperiaate (jaetun toimivallan osalta)

                  Ei sovelleta

                     EKR on perustettu jäsenvaltioiden edustajien sisäisellä sopimuksella, joka sallii vapautettujen määrärahojen käytön, jos neuvosto sen hyväksyy
                     12
                  .

               •Suhteellisuusperiaate

                  Ehdotus ja erityisesti ehdotetut määrät perustuvat EUH:n ja komission yksiköiden tekemään laajaan selvitykseen. Ehdotus perustuu myös oletukseen, että muut kumppanit osallistuvat rahoitukseen, muun muassa, että Afrikan unionin jäsenvaltiot alkavat vähitellen täyttää sitoumustaan, jonka ne tekivät Johannesburgissa Etelä-Afrikassa kesäkuussa 2015 pidetyssä Afrikan unionin huippukokouksessa eli osallistua rauhanoperaatioiden rahoitukseen 25 prosentin osuudella vuoteen 2020 mennessä. Oletuksena on niin ikään, että mukaan tulee myös muita avunantajia, kuten YK. Lisäksi EU:n jäsenvaltiot voivat ohjata vapaaehtoisia rahoitusosuuksia Afrikan rauhanrahaston kautta.

               Heinäkuussa 2016 Afrikan unioni päätti ottaa käyttöön etuuskohteluun oikeutettuun tuontiin sovellettavan 0,2 prosentin veron Afrikan unionin rahoittamiseksi. Päätöksen tarkoituksena on tarjota luotettavaa ja ennakoitavissa olevaa rahoitusta maanosan rauhan ja turvallisuuden takaamiseksi Afrikan unionin rauhanrahaston kautta. Tarvittavan lainsäädännön ja käytännön toimenpiteiden täytäntöönpano edistyy, joskin eri tahtiin Afrikan unionin eri jäsenvaltioissa.

               •Toimintatavan valinta

               EKR on ainoa Afrikan rauhanrahaston EU:n tason rahoituslähde. Unionin yleisestä talousarviosta rahoitettavia EU:n nykyisiä rahoitusvälineitä ei voida oikeudellisten rajoitusten vuoksi käyttää operaatioihin, joilla on sotilaallista tai puolustukseen liittyvää merkitystä, tai sotilaallisten tuensaajien tukemiseen, ellei kyse ole kehityksen ja kehityksen mahdollistavan turvallisuuden edistämisestä valmiuksia kehittämällä.

               Vuosia 2014–2020 koskevaan monivuotiseen rahoituskehykseen perustuvan Euroopan unionin avun rahoituksesta AKT‒EU-kumppanuussopimuksen mukaisesti sekä rahoitustuen myöntämisestä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen neljännessä osassa tarkoitetuille merentakaisille maille ja alueille tehdyn neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien sisäisen sopimuksen 1 artiklan 4 kohdan mukaisesti neuvosto päättää komission ehdotuksesta.

               3.JÄLKIARVIOINTIEN, SIDOSRYHMIEN KUULEMISTEN JA VAIKUTUSTENARVIOINTIEN TULOKSET

               •Jälkiarvioinnit/toimivuustarkastukset

                  Ei sovelleta

               •Sidosryhmien kuuleminen

                  Ei sovelleta

               •Asiantuntijatiedon keruu ja käyttö

                  Ei sovelleta

               •Vaikutustenarviointi

                  Ei sovelleta

               •Sääntelyn toimivuus ja yksinkertaistaminen

                  Ei sovelleta

               •Perusoikeudet

               Ihmisoikeusulottuvuuden vahvistaminen konfliktien ehkäisemisessä, kriisinhallinnassa ja konfliktien jälkeisissä prosesseissa on yksi yhteisen EU–Afrikka-strategian rauhaa ja turvallisuutta koskevan ensisijaisen osa-alueen keskeisistä yhteistyöaloista. Toukokuussa 2018 allekirjoitetussa AU:n ja EU:n rauhaa, turvallisuutta ja hallintoa koskevassa yhteisymmärryspöytäkirjassa korostetaan edelleen, että ihmisoikeuksilla, myös konflikteihin liittyvän sukupuoleen perustuvan väkivallan torjunnalla, on keskeinen merkitys rauhan ja turvallisuuden saavuttamisessa Afrikan mantereella.

               Afrikan rauhanrahaston toimintaohjelmassa vuosiksi 2019–2020 kiinnitetään erityistä huomiota kaikkien asiaankuuluvien toimien sukupuoli- ja ihmisoikeusulottuvuuteen. Afrikan unionille ja muille asiaankuuluville toimijoille annetaan tukea, jotta ne voivat luoda ihmisoikeuksien ja kansainvälisen humanitaarisen oikeuden noudattamista koskevan maanosan laajuisen kehyksen, jota voidaan soveltaa kaikkiin Afrikan johtamiin rauhanoperaatioihin.

               4.TALOUSARVIOVAIKUTUKSET

                  Ei sovelleta

                  EKR ei ole osa EU:n talousarviota.

               5.LISÄTIEDOT

               •Toteuttamissuunnitelmat, seuranta, arviointi ja raportointijärjestelyt

                  Seuranta-, arviointi- ja raportointijärjestelyt ovat samat, joita sovelletaan yhdennentoista EKR:n yhteydessä. Järjestelyistä säädetään lisäksi asiaankuuluvissa monivuotisissa toimintaohjelmissa. Afrikan unionin komission ja Euroopan komission 15. huhtikuuta 2016 allekirjoittamaan ja 24. toukokuuta 2017 tarkistamaan muistioon Afrikan unionin komissiota vahvistavista toimista sisältyy myös muita toimenpiteitä, jotka Afrikan unionin komission on otettava huomioon välilliseen hallinnointiin perustuvassa EKR:n täytäntöönpanossa.

               •Selittävät asiakirjat (direktiivien osalta)

                  Ei sovelleta

               •Ehdotukseen sisältyvien säännösten yksityiskohtaiset selitykset

                  Ehdotuksen 1 artiklan 1 kohdassa säädetään, että kymmenennestä EKR:stä rahoitetuista hankkeista vapautuneita varoja osoitetaan Afrikan rauhanrahaston täydentämiseen enintään 445 860 000 euroa, joiden avulla on tarkoitus täyttää Afrikan rauhanrahaston toimintaohjelman 2019–2020 arvioidut rahoitustarpeet.

                  Ehdotuksen 1 artiklan 2 kohdassa säädetään, että 1 kohdan mukaisesta määrästä enintään 14 860 000 euroa osoitetaan komission tukimenoihin. Määrä on laskettu käyttämällä yhdennentoista EKR:n varojen hallinnoinnissa sovellettavaa suhdelukua (3,45 prosenttia), josta säädetään yhdennentoista EKR:n sisäisen sopimuksen 1 artiklan 2 kohdan a alakohdassa.

                  Ehdotuksen 1 artiklan 3 kohdassa säädetään, että on sovellettava yhdennentoista EKR:n sääntöjä (täytäntöönpano- ja varainhoitoasetukset
                     13
                  ).

                  Ehdotuksen 2 artiklassa vahvistetaan päätöksen voimaantulopäivä.

               2019/0080 (NLE)

               Ehdotus

               NEUVOSTON PÄÄTÖS

               kymmenennestä Euroopan kehitysrahastosta rahoitetuista hankkeista vapautuneiden varojen osoittamisesta Afrikan rauhanrahaston täydentämiseen

               EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

               ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,

               ottaa huomioon vuosia 2014–2020 koskevaan monivuotiseen rahoituskehykseen perustuvan Euroopan unionin avun rahoituksesta AKT‒EU-kumppanuussopimuksen mukaisesti sekä rahoitustuen myöntämisestä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen neljännessä osassa tarkoitetuille merentakaisille maille ja alueille tehdyn neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien sisäisen sopimuksen
                  14
                ja erityisesti sen 1 artiklan 4 kohdan,

               ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

               sekä katsoo seuraavaa:

               1)EU on tähän mennessä myöntänyt yhdennestätoista EKR:stä yhteensä 1 627,3 miljoonaa euroa Afrikan rauhanrahastolle, josta myönnetään rahoitustukea Afrikan unionin toimiin Afrikassa käynnissä oleviin ja tuleviin turvallisuuskriiseihin vastaamiseksi. Tätä sitoumusta rauhan ja turvallisuuden edistämiseen Afrikan mantereella olisi pidettävä yllä kaudella 2019–2020.

               2)Afrikan rauhanrahaston määrärahatarve kaudella 2019–2020 on arviolta 814 860 000 euroa.

               3)On perusteltua hyödyntää kymmenennestä EKR:stä rahoitetuista hankkeista vapautuneita varoja siihen, että voidaan varmistaa Afrikan rauhanrahaston rahoittaminen vuoden 2020 loppuun asti.

               4)Nämä lisävarat olisi käytettävä Afrikan rauhanrahaston toimien rahoittamiseen, kuten Afrikan rauhan ja turvallisuuden rakenteiden toteuttamisen tukemiseen, väkivaltaisten konfliktien ehkäisemiseen ja hallintaan tähtäävien aloitteiden tukemiseen kiireellisten ja odottamattomien tarpeiden varalta kriisitilanteissa (varhaisvaiheen mekanismi) ja Afrikan johdolla toteutettavien rauhanoperaatioiden tukemiseen ja komission tukimenojen kattamiseen.

               5)Näitä varoja olisi käytettävä Afrikan rauhanrahaston monivuotisen toimintaohjelman mukaisesti ja noudattaen yhdenteentoista EKR:ään sovellettavia sääntöjä ja menettelyjä, joista säädetään yhdennentoista Euroopan kehitysrahaston täytäntöönpanosta 2 päivänä maaliskuuta 2015 annetussa neuvoston asetuksessa (EU) 2015/322
                  15
                sekä yhdenteentoista Euroopan kehitysrahastoon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 26 päivänä marraskuuta 2018 annetussa neuvoston asetuksessa (EU) 2018/1877
                  16
               ,

               ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               1 artikla

               Kymmenennestä Euroopan kehitysrahastosta (EKR) rahoitetuista hankkeista vapautuneita varoja osoitetaan enintään 445 860 000 euroa Afrikan rauhanrahaston täydentämiseen kaudella 2019–2020.

               Tästä määrästä enintään 14 860 000 euroa osoitetaan komissiolle aiheutuvien tukimenojen kattamiseen.

               Näitä varoja käytetään yhdenteentoista EKR:ään sovellettavia sääntöjä ja menettelyjä noudattaen.

               2 artikla

               Tämä päätös tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se hyväksytään.

               Tehty Brysselissä

                     Neuvoston puolesta

                     Puheenjohtaja

                     (1)

                        Cotonoussa 23. kesäkuuta 2000 allekirjoitettu Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden ryhmän jäsenten sekä Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden välinen kumppanuussopimus.

                     (2)

                        Komission päätös C(2015) 8627, annettu 7. joulukuuta 2015.

                     (3)

                        Komission päätös C(2016) 7258, annettu 17. marraskuuta 2016.

                     (4)

                        Komission päätös C(2017) 2579, annettu 27. huhtikuuta 2017, sellaisena kuin se on muutettuna 23. helmikuuta 2018 annetulla komission päätöksellä C(2018) 1258.

                     (5)

                        Tähän määrään sisältyy 16,5 miljoonaa euroa eri jäsenvaltioiden vapaaehtoisia rahoitusosuuksia.

                     (6)

                        Tämä ei muodosta ennakkotapausta aiemmista EKR:istä vapautuneiden varojen mahdollisesta tulevasta käytöstä, josta jäsenvaltioiden on päätettävä tapauskohtaisesti, yhdenteentoista Euroopan kehitysrahastoon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 26 päivänä marraskuuta 2018 annetun neuvoston asetuksen (EU) 2018/1877 55 artiklan mukaisesti.

                     (7)

                        Jaettu näkemys, yhteinen toiminta: vahvempi Eurooppa – EU:n ulko- ja turvallisuuspoliittinen globaalistrategia, kesäkuu 2016.

                     (8)

                        Neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien, Euroopan parlamentin ja komission yhteinen julkilausuma (2017/C 210/01): Uusi kehityspolitiikkaa koskeva eurooppalainen konsensus – meidän maailmamme, meidän ihmisarvomme, meidän tulevaisuutemme, 7. kesäkuuta 2017.

                     (9)

                        Komission päätös ”On the adoption of the 2014-2020 Strategy Paper and Indicative Programme for intra-ACP cooperation between the European Union and the ACP Group of States” C(2015) 7766, annettu 13. marraskuuta 2015 (vuosien 2014–2020 strategia-asiakirjan ja ohjelman hyväksyminen EU:n ja AKT-valtioiden ryhmän välillä AKT-maiden välistä yhteistyötä varten) (ei julkaistu suomeksi).

                     (10)

                        Neuvoston asetus (EU) 2015/322, annettu 2 päivänä maaliskuuta 2015.

                     (11)

                        Neuvostossa kokoontuneiden Euroopan unionin jäsenvaltioiden hallitusten edustajien sisäinen sopimus vuosia 2014–2020 koskevaan monivuotiseen rahoituskehykseen perustuvan Euroopan unionin avun rahoituksesta AKT–EU-kumppanuussopimuksen mukaisesti sekä rahoitustuen myöntämisestä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen neljännessä osassa tarkoitetuille merentakaisille maille ja alueille (EUVL L 210, 6.8.2013, s. 1).

                     (12)

                        Yhdennentoista EKR:n sisäisen sopimuksen 1 artiklan 4 kohta ja yhdenteentoista Euroopan kehitysrahastoon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 26 päivänä marraskuuta 2018 annetun neuvoston asetuksen (EU) 2015/1877 55 artikla.

                     (13)

                        Neuvoston asetus (EU) 2015/322, annettu 2 päivänä maaliskuuta 2015, yhdennentoista Euroopan kehitysrahaston täytäntöönpanosta ja neuvoston asetus (EU) 2018/1877, annettu 26 päivänä marraskuuta 2018, yhdenteentoista Euroopan kehitysrahastoon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta.

                     (14)

                        EUVL L 210, 6.8.2013, s. 1.

                     (15)

                        EUVL L 58, 3.3.2015, s. 1–16.

                     (16)

                        EUVL L 307, 3.12.2018, s. 1–21.