Avis juridique important

|

52003PC0339

Ehdotus: neuvoston asetus Vietnamista peräisin olevien jalkineiden tuontiin sovellettavasta yhteisestä menettelystä  /* KOM/2003/0339 lopull. - ACC 2003/0121 */

Ehdotus: NEUVOSTON ASETUS Vietnamista peräisin olevien jalkineiden tuontiin sovellettavasta yhteisestä menettelystä(komission esittämä)PERUSTELUTLiitteenä olevan neuvoston asetusluonnoksen tarkoituksena on ottaa osaksi yhteisön lainsäädäntöä Vietnamista peräisin olevien jalkineiden tuontia koskevan tarkkailun jatkamiseen liittyvä yhteisön ja Vietnamin kirjeenvaihto, joka parafoitiin 28. marraskuuta viime vuonna ja jonka neuvosto hyväksyi 17. maaliskuuta 2003.Tätä tarkkailua jatketaan kahdella vuodella eli vuoden 2004 loppuun ja tarkoituksena on Vietnamista peräisin olevaa tuontia seuraamalla torjua alkuperään liittyvää petosriskiä sekä kaupan vinoutumisriskiä, jotka johtuvat erityisesti Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien jalkineiden tuonnissa käytössä olevista rajoituksista.Tämän vuoksi aiemmin sovellettua neuvoston asetusta (EY) N:o 1/2000, jonka voimassaolo on päättynyt, on käytetty mallina tälle kirjeenvaihdon perusteella laaditulle asetukselle, jolla pyritään varmistamaan oikeusvarmuus ja -perusta jäsenvaltioiden suorittaman tarkkailun jatkamiselle vuoden 2004 loppuun. Tämän toteuttamiseen ei liity käytännön tasolla mitään ongelmia ja Vietnamin viranomaiset jatkavat vientilisenssien myöntämistä tavalliseen tapaan menettelyn pidentämistä koskevan kirjeenvaihdon mukaisesti, mutta menettelyn oikeusperusta on luonnollisestikin vahvistettava virallisesti asetuksella.2003/0121 (ACC)Ehdotus: NEUVOSTON ASETUS Vietnamista peräisin olevien jalkineiden tuontiin sovellettavasta yhteisestä menettelystäEUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 133 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,sekä katsoo seuraavaa:(1) Yhteisen kauppapolitiikan on perustuttava yhdenmukaisiin periaatteisiin.(2) Komission petostentorjuntayksiköt ovat saaneet näyttöä siitä, että yhteisöön on tuotu jalkine-eriä väärien, vietnamilaista alkuperää koskevien ilmoitusten perusteella.(3) Yhteisö ja Vietnamin hallitus ovat neuvotelleet yhteisymmärryspöytäkirjan petostentorjunnasta jalkineiden kaupassa, jäljempänä 'yhteisymmärryspöytäkirja', jolla otetaan käyttöön kaksinkertaisen tarkkailun järjestelmä harmonoidun järjestelmän/yhdistetyn nimikkeistön 64 ryhmään kuuluvien jalkineiden yhteisöön suuntautuvassa viennissä [1].[1]  EYVL L 1, 4.1.2000, s. 13.(4) Yhteisymmärryspöytäkirjan oli alun perin tarkoitus olla voimassa 31 päivään joulukuuta 2002, mutta koska väärien alkuperäilmoitusten vaara on edelleen olemassa, sen voimassaoloa on jatkettu Vietnamin hallituksen ja yhteisön välisellä kirjeenvaihdolla kahdella vuodella 31 päivään joulukuuta 2004 saakka. Kyseinen kirjeenvaihto, jossa annetaan myös mahdollisuus käyttää sähköistä vientilisenssijärjestelmää, parafoitiin 28 päivänä marraskuuta 2002 ja neuvosto hyväksyi sen 17 päivänä maaliskuuta 2003,ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:1 artiklaTätä asetusta sovelletaan kaikkiin harmonoidun järjestelmän/yhdistetyn nimikkeistön 64 ryhmään kuuluviin tuotteisiin, jotka ovat peräisin Vietnamista ja tuodaan yhteisöön.2 artiklaTätä asetusta sovellettaessa tarkoitetaan:a) 'alkuperätuotteilla' käsitettä sellaisena kuin se on määritelty voimassa olevissa yhteisön säännöissä; sama koskee kyseisten tuotteiden alkuperän tarkastamisessa käytettäviä menetelmiä;b) jäsenvaltioiden 'toimivaltaisilla viranomaisilla' asetuksen (EY) N:o 520/94 [2] 2 artiklan 7 kohdan mukaisesti nimettyjä ja komission asetuksen (EY) N:o 738/94 [3] liitteessä I lueteltuja viranomaisia.[2]  EYVL L 66, 10.3.1994, s. 1.[3]  EYVL L 87, 31.3.1994, s. 47.Luettelo ensimmäisessä kohdassa tarkoitetuista toimivaltaisista viranomaisista on julkaistu viimeksi komission asetuksen (EY) N:o 1369/99 [4] liitteessä III.[4]  EYVL L 162, 26.6.1999, s. 35.3 artiklaEdellytyksenä 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden luovuttamiselle vapaaseen liikkeeseen yhteisössä on 11 artiklassa tarkoitettujen jäsenvaltioiden viranomaisten tässä asetuksessa säädettyä menettelyä noudattaen myöntämän tuontitodistuksen esittäminen.4 artikla1. Vietnamin toimivaltaiset viranomaiset myöntävät vientitodistuksen 1 artiklassa tarkoitetuille tuotteille.2. Vientitodistuksen on oltava liitteessä esitetyn mallin mukainen.3. Tuojan on esitettävä vientitodistuksen alkuperäiskappale 6 artiklassa tarkoitetun tuontitodistuksen myöntämistä varten.Jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset eivät myönnä tuontitodistusta tuotteille, joille ei ole myönnetty tämän asetuksen säännösten mukaisia vientitodistuksia.5 artiklaVienti kirjataan sille vuodelle, jona vientitodistuksen tarkoittamat tuotteet on lähetetty.6 artikla1. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten tuontitodistusten myöntämiseen käyttämien lomakkeiden on oltava neuvoston asetuksen (EY) N:o 3285/94 [5] liitteessä I esitetyn valvonta-asiakirjan mallin mukaiset.[5]  EYVL L 349, 31.12.1994, s. 53.2. Jäsenvaltioiden viranomaisten on ilmoitettava komissiolle vastaanottamistaan tuontitodistuspyynnöistä.3. Komissio vahvistaa asian ilmoittamalla jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille, että tuontitodistuspyyntöjen sisältämät tiedot vastaavat Vietnamin toimivaltaisten viranomaisten toimittamia tietoja.4. Edellä 2 ja 3 kohdassa tarkoitetut ilmoitukset toimitetaan sähköisesti yhtenäistä tekstiilituotteiden lisenssien hallinnointijärjestelmää (SIGL) varten perustetussa monipalveluverkossa, paitsi jos pakottavista teknisistä syistä on tarpeen käyttää väliaikaisesti muuta toimitustapaa.7 artikla1. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on myönnettävä tuontitodistus viiden työpäivän kuluessa siitä, kun tuoja on esittänyt vastaavan vientitodistuksen alkuperäiskappaleen. Vientitodistus on esitettävä viimeistään sitä vuotta seuraavan vuoden 30 päivänä kesäkuuta, jona todistuksessa tarkoitetut tavarat on lähetetty.Tuontitodistukset ovat voimassa koko yhteisön tullialueella. Jos Vietnamin viranomaiset ovat toimittaneet tarvittavat tiedot yhteisöön sähköisesti, tämän katsotaan vastaavan vaadittua alkuperäistä vientitodistusta.2. Tuontitodistukset ovat voimassa kuusi kuukautta myöntämispäivästä, ja asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat jatkaa voimassaoloa kolmella kuukaudella.3. Tuojan jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille tuontitodistuksen saamiseksi esittämässä pyynnössä on oltava seuraavat tiedot:a) tuojan nimi ja täydellinen osoite (myös mahdollinen puhelin- ja faksinumero), toimivaltaisten kansallisten viranomaisten antama tunnistenumero ja alv-tunniste, jos tuoja on arvonlisäverovelvollinen;b) tavaranhaltijan nimi ja täydellinen osoite;c) viejän nimi ja täydellinen osoite;d) tuotteiden alkuperä- ja lähetysmaa;e) vientitodistuksessa olevaa kuvausta vastaava tuotekuvaus;f) kunkin lähetyksen tavaramäärä;g) vientitodistuksen päivämäärä ja myöntämisnumero;h) tuojan allekirjoitus ja päiväys.Toimivaltaiset viranomaiset voivat asettamiensa ehtojen mukaisesti sallia sähköisesti laaditut, lähetetyt tai tulostetut pyynnöt.Kaikkien asiaankuuluvien asiakirjojen ja todisteiden on kuitenkin oltava jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten käytettävissä.4. Tuojien ei tarvitse tuoda tuontitodistuksessa ilmoitettua kokonaismäärää yhtenä lähetyksenä.8 artiklaJäsenvaltioiden viranomaisten myöntämät tuontitodistukset ovat voimassa yhtä kauan kuin Vietnamin toimivaltaisten viranomaisten myöntämät vientitodistukset, joiden perusteella tuontitodistukset on myönnetty.9 artiklaTuontitodistus on myönnettävä ketään syrjimättä kenelle tahansa yhteisön tuojalle riippumatta tämän sijoittautumispaikasta yhteisössä.10 artikla1. Tuontitodistuslomakkeet ja niiden otteet on laadittava kahtena kappaleena, joista toinen, numerolla 1 ja maininnalla "Todistuksen haltijan kappale" merkitty, annetaan hakijalle ja toinen, numerolla 2 ja maininnalla "Toimivaltaisen viranomaisen kappale" merkitty, jää todistuksen myöntävälle viranomaiselle. Toimivaltaiset viranomaiset voivat hallinnollisia tarkoituksia varten liittää lisäkappaleita lomakkeeseen numero 2.2. Lomakkeet painetaan valkoiselle hiokkeettomalle kirjoituspaperille, jonka paino on 55-65 grammaa neliömetriltä. Niiden on oltava kooltaan 210 × 297 millimetriä, rivivälin on oltava 4,24 millimetriä (tuuman kuudesosa) ja lomakkeiden asettelua on noudatettava tarkkaan. Varsinaisen todistuksen eli kappaleen numero 1 kummallakin puolella on lisäksi oltava keltaisella painettu aaltomainen taustakuvio, joka tekee kaikki mekaanisin tai kemiallisin keinoin tehdyt väärennökset silmin havaittaviksi.3. Jäsenvaltioiden on huolehdittava lomakkeiden painattamisesta. Ne voidaan myös painaa kirjapainoissa, jotka nimeää jäsenvaltio, jossa kirjapainot sijaitsevat. Jälkimmäisessä tapauksessa jokaisessa lomakkeessa on oltava viittaus jäsenvaltion suorittamaan nimeämiseen. Kussakin lomakkeessa on oltava kirjapainon nimi ja osoite tai muut tunnistetiedot.4. Tuontitodistuksille tai otteille on niitä myönnettäessä annettava myöntämisnumero, jonka jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset määrittelevät. Tuontitodistuksen numero on ilmoitettava komissiolle sähköisesti tiettyjen kolmansista maista peräisin olevien tekstiilituotteiden tuontiin sovellettavasta yhteisestä menettelystä 12 päivänä lokakuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3030/93 [6] 14 artiklassa tarkoitettua monipalveluverkkoa käyttäen.[6]  EYVL L 275, 8.11.1993, s. 1.5. Todistukset ja otteet on laadittava asiakirjan myöntävän jäsenvaltion virallisella kielellä tai jollakin sen virallisista kielistä.6. Asiakirjoja myöntävät toimipaikat ja kiintiöön lukemisen suorittavat viranomaiset tekevät merkintänsä leimasimella. Rei'ittämällä tehty kirjaimia tai numeroita sisältävä kohopainatus tai todistuksessa oleva painatus voi kuitenkin korvata asiakirjan myöntävän viranomaisen leiman. Asiakirjan myöntävien viranomaisten on käytettävä myönnetyn määrän merkitsemisessä väärentämisen estävää menetelmää siten, että numeroita tai viittauksia on mahdotonta lisätä; aukkokohdat voidaan täyttää asteriskeilla tai vastaavilla merkeillä (esimerkiksi: *EUR*1000*).7. Jos kiintiöön lukemiselle varattu tila todistuksessa tai sen otteessa ei ole riittävä, toimivaltaiset viranomaiset voivat liittää asiakirjaan yhden tai useamman lisälehden, joissa on todistuksen tai otteen kappaleiden numerot 1 ja 2 kääntöpuolen mukaiset kohdat. Kiintiöön lukemisen suorittavien viranomaisten on lyötävä leimansa siten, että sen toinen puolisko on todistuksessa tai sen otteessa ja toinen puolisko lisälehdellä. Jos asiakirjassa on useampi kuin yksi lisälehti, kullekin sivulle ja sitä edeltävälle sivulle on lyötävä lisäleima samalla tavoin.8. Jonkin jäsenvaltion viranomaisten myöntämillä tuontitodistuksilla ja otteilla sekä niiden tekemillä merkinnöillä on sama oikeusvaikutus jokaisessa muussa jäsenvaltiossa kuin kyseisten jäsenvaltioiden viranomaisten myöntämillä asiakirjoilla ja tekemillä merkinnöillä.9. Asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat tarpeen mukaan vaatia, että todistusten tai otteiden sisältö käännetään jollekin asianomaisen jäsenvaltion viralliselle kielelle.10 Tuontitodistus voidaan myöntää sähköisessä muodossa sillä edellytyksellä, että se on tietokoneverkon kautta asianomaisten tullitoimipaikkojen käytettävissä.11 artiklaJos vienti-, tuonti- tai alkuperätodistus varastetaan, häviää tai tuhoutuu, viejä voi pyytää asiakirjan myöntänyttä toimivaltaista viranomaista laatimaan kaksoiskappaleen hallussaan olevien vientiasiakirjojen perusteella. Näin myönnetyssä kaksoiskappaleessa on oltava merkintä "duplicata", "duplicate" tai "duplicado".Kaksoiskappaleessa on oltava sama päiväys kuin alkuperäisessä todistuksessa.12 artiklaTämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.Sen soveltaminen päättyy 31 päivänä joulukuuta 2004.Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.Tehty Brysselissä .Neuvoston puolestaPuheenjohtaja


title: Ehdotus: neuvoston asetus erityistoimenpiteistä silkkiäistoukkien kasvatuksen edistämiseksi (kodifioitu toisinto)

text:
Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52006PC0004

Ehdotus: Neuvoston asetus erityistoimenpiteistä silkkiäistoukkien kasvatuksen edistämiseksi (kodifioitu toisinto)  /* KOM/2006/0004 lopull. - CNS 2006/0003 */

	[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |Bryssel 16.01.2006KOM(2006) 4 lopullinen2006/0003 (CNS)Ehdotus:NEUVOSTON ASETUSerityistoimenpiteistä silkkiäistoukkien kasvatuksen edistämiseksi (kodifioitu toisinto)(komission esittämä)PERUSTELUT1. Komissio pitää Kansalaisten Eurooppa -hankkeen kannalta tärkeänä yhteisön lainsäädännön yksinkertaistamista ja selkeyttämistä, jotta siitä saataisiin yksiselitteisempää ja luettavampaa tavallisille kansalaisille. Kansalaiset saisivat näin uusia mahdollisuuksia ja tilaisuuksia käyttää lainsäädännön heille tarjoamia erityisiä oikeuksia.Tätä tavoitetta ei voida saavuttaa niin kauan kuin useita kertoja ja usein huomattavilta osin muutettuja säännöksiä ei ole koottu yhteen, vaan niitä on etsittävä sekä alkuperäisestä säädöksestä että siihen myöhemmin tehdyistä muutoksista. Voimassa olevien säännösten selvittämiseksi on sen vuoksi tutkittava ja vertailtava suuri määrä säädöksiä.Useita kertoja muutetut säädökset on tästä syystä kodifioitava, jotta yhteisön oikeus olisi selkeää ja luettavaa.2. Tämän vuoksi komissio on 1 päivänä huhtikuuta 1987 tekemällään päätöksellä[1] antanut henkilöstölleen ohjeet toteuttaa säädösten kodifiointi viimeistään sen jälkeen, kun niitä on muutettu kymmenen kertaa. Komissio on lisäksi korostanut, että tämä on vähimmäissääntö, sillä yhteisön oikeuden selkeyden ja ymmärrettävyyden edistämiseksi yksiköiden olisi pyrittävä kodifioimaan niiden vastuulla olevat tekstit mahdollisimman lyhyin väliajoin.3. Tämä vahvistettiin Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan Edinburghin huippukokouksessa joulukuussa 1992 esittämissä päätelmissä[2], joissa korostettiin kodifioinnin merkitystä, koska sillä taataan oikeusvarmuus tiettynä ajankohtana tiettyyn kysymykseen sovellettavasta lainsäädännöstä.Kodifiointi on toteutettava noudattaen kokonaisuudessaan yhteisön tavanomaista lainsäädäntömenettelyä.Koska kodifioinnissa ei saa muuttaa kodifioitavien säädösten asiasisältöä, Euroopan parlamentti, neuvosto ja komissio ovat sopineet 20 päivänä joulukuuta 1994 tehdyllä toimielinten välisellä sopimuksella nopeutetusta käsittelymenettelystä, jonka mukaisesti kodifioidut säädökset voidaan antaa nopeasti.4. Tällä ehdotuksella on tarkoitus kodifioida erityistoimenpiteistä silkkiäistoukkien kasvatuksen edistämiseksi 24 päivänä huhtikuuta 1972 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 845/72[3]. Uudella asetuksella korvataan siihen sisällytetyt säädökset[4]. Kodifioitavien säädösten asiasisältöä ei ole muutettu tässä ehdotuksessa, vaan niihin on yhdistettäessä tehty ainoastaan kodifioinnin edellyttämät muodolliset muutokset .5. Kodifiointiehdotus on laadittu kaikilla virallisilla kielillä asetuksen (ETY) N:o 845/72 ja sen muuttamisesta annettujen säädösten alustavan koonnelman pohjalta. Koonnelman on laatinut Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto tietojenkäsittelyjärjestelmää käyttäen. Siltä osin kuin artikloja on numeroitu uudelleen, vanhojen ja uusien numeroiden vastaavuus esitetään kodifioidun asetuksen liitteessä II.ê 845/72 (mukautettu)2006/0003 (CNS)Ehdotus:NEUVOSTON ASETUSerityistoimenpiteistä silkkiäistoukkien kasvatuksen edistämiseksiEUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen Ö 37 Õ artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon[5],ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon[6],sekä katsoo seuraavaa:ê1.  Erityistoimenpiteistä silkkiäistoukkien kasvatuksen edistämiseksi 24 päivänä huhtikuuta 1972 annettua neuvoston asetusta (ETY) N:o 845/72[7] on muutettu useita kertoja ja huomattavilta osilta[8]. Sen vuoksi olisi selkeyden ja järkeistämisen takia kodifioitava mainittu asetus.ê 845/72 johdanto-osan 1 kappale (mukautettu)2.  Tiettyjen perustamissopimuksen liitteessä II lueteltujen tuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä 28 päivänä kesäkuuta 1968 annetussa [neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 827/68][9] täsmennetään silkkiäistoukkien ja niiden munien kauppaa koskevat toimenpiteet, mutta ei yhteisön sisäisiä tukitoimenpiteitä. Silkkiäistoukkien kasvatuksella on merkitystä tiettyjen yhteisön alueiden talouteen. Tämä toiminta muodostaa täydentävän tulonlähteen näiden alueiden maanviljelijöille. Tämän seurauksena olisi hyväksyttävä toimenpiteitä, jotka varmistavat kohtuulliset tulot silkkiäistoukkien kasvattajille.ê 845/72 johdanto-osan 2 kappale3.  Tässä tarkoituksessa on tarpeen toteuttaa toimenpiteitä, jotka helpottavat tarjonnan mukauttamista markkinoiden tarpeisiin, ja myöntää silkkiäistoukkien kasvatukseen tukea, joka korvaa tämän tuotteen kansalliset tukijärjestelmät. Kasvatuksen luonteen huomioon ottaen olisi säädettävä kiinteästä tukimäärästä käytettyä silkkiäismunalaatikkoa kohden.ê 845/72 johdanto-osan 3 kappale4.  Olisi säädettävä, että yhteisö on taloudellisesti vastuussa kustannuksista, joita jäsenvaltioille aiheutuu tämän asetuksen soveltamiseen liittyvistä velvollisuuksista, yhteisen maatalouspolitiikan rahoitusta koskevien asetusten mukaisesti.ê5.  Tämän asetuksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY[10] mukaisesti,ê 845/72ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:ê 1668/2000 1 artiklan 1 alakohta (mukautettu)1 artikla1. Perustetaan yhteisössä kasvatettujen, Ö CN-koodiin 0106 90 00 Õ kuuluvien silkkiäistoukkien ja Ö CN-koodiin 0511 99 90 Õ kuuluvien silkkiäismunien tuki.2. Tukea myönnetään silkkiäistoukkien kasvattajille käytettyä silkkiäismunalaatikkoa kohden edellyttäen, että laatikot sisältävät määritettävän vähimmäismäärän silkkiäismunia ja että toukkien kasvatus on suoritettu asianmukaisesti loppuun.3. Tuen suuruus vahvistetaan 133,26 euroksi käytettyä silkkiäismunalaatikkoa kohti.ê 1668/2000 1 artiklan 2 alakohta (mukautettu)2 artiklaYksityiskohtaiset säännöt tämän asetuksen soveltamisesta annetaan 4 artiklan 2 kohdassa Ö tarkoitettua Õ menettelyä noudattaen.Nämä yksityiskohtaiset säännöt koskevat erityisesti 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua vähimmäismäärää, jäsenvaltioiden komissiolle toimittamia tietoja ja kaikkia valvontatoimenpiteitä, joiden tarkoituksena on suojella yhteisön taloudellisia etuja petoksia ja muita väärinkäytöksiä vastaan.ê 845/723 artiklaSilkkiäistoukkien kasvatuskausi alkaa kunkin vuoden 1 päivänä huhtikuuta ja päättyy seuraavan vuoden 31 päivänä maaliskuuta.ê 1668/2000 1 artiklan 3 alakohta (mukautettu)4 artikla1. Komissiota avustaa neuvoston asetuksen (EY) N:o Ö 1673/2000 Õ[11] Ö 10 Õ artiklalla perustettu Ö luonnonkuitujen Õ hallintokomitea, jäljempänä ’komitea’.2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 4 ja 7 artiklassa säädettyä menettelyä.Päätöksen 1999/468/EY 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan yhdeksi kuukaudeksi.3. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.ê 845/725 artiklaYhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta annettujen asetusten säännöksiä sovelletaan 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden järjestelmään.ê6 artiklaKumotaan asetus (ETY) N:o 845/72.Viittauksia kumottuun asetukseen pidetään viittauksina tähän asetukseen liitteessä II olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.ê 845/72 (mukautettu)7 artiklaTämä asetus tulee voimaan Ö kahdentenakymmenentenä Õ päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan Ö unionin Õ virallisessa lehdessä.Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.Tehty Brysselissä […]Neuvoston puolestaPuheenjohtaja[…]éLIITE IKumottu asetus ja sen muutoksetNeuvoston asetus (ETY) N:o 845/72 | (EYVL L 100, 27.4.1972, s. 1) |Komission asetus (ETY) N:o 4005/87 | (EYVL L 377, 31.12.1987, s. 48) |Neuvoston asetus (ETY) N:o 2059/92 | (EYVL L 215, 30.7.1992, s. 19) |Neuvoston asetus (EY) N:o 1668/2000 | (EYVL L 193, 29.7.2000, s. 6) |_____________LIITE IIVastaavuustaulukkoAsetus (ETY) N:o 845/72 | Tämä asetus |1 artikla | 1 artikla |2 artikla | 2 artikla |3 artikla | 3 artikla |4 artikla | 4 artikla |5 artikla | 5 artikla |– | 6 artikla |6 artikla | 7 artikla |– | Liite I |– | Liite II |_____________[1] KOM(87) 868 PV.[2] Katso päätelmien A osan liite 3.[3] Toteutettu Euroopan parlamentille ja neuvostolle annetun komission tiedonannon – Yhteisön säännöstön kodifiointi, KOM(2001) 645 lopullinen – mukaisesti.[4] Katso tämän ehdotuksen liite I.[5] EYVL C […], […], s. […].[6] EYVL C […], […], s. […].[7] EYVL L 100, 27.4.1972, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1668/2000 (EYVL L 193, 29.7.2000, s. 6).[8] Katso liite I.[9] EYVL L 151, 30.6.1968, s. 16Ö , asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 865/2004 (EYVL L 161, 30.4.2004, s. 97). Õ[10] EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23.[11] Ö EYVL L 193, 29.7.2000, s. 16 Õ.


Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52005PC0416

Ehdotus neuvoston asetus lopullisen tasoitustullin käyttöönotosta muun muassa Intiasta peräisin olevan tietynlaisen polyeteenitereftalaatin tuonnissa annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2603/2000 muuttamisesta  /* KOM/2005/0416 lopull. */

	[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |Bryssel 8.9.2005KOM(2005) 416 lopullinenEhdotusNEUVOSTON ASETUSlopullisen tasoitustullin käyttöönotosta muun muassa Intiasta peräisin olevan tietynlaisen polyeteenitereftalaatin tuonnissa annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2603/2000 muuttamisesta(komission esittämä)PERUSTELUTEHDOTUKSEN TAUSTA |Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet Tämä ehdotus koskee muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuetulta tuonnilta suojautumisesta 6 päivänä lokakuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2026/97, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 8 päivänä maaliskuuta 2004 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 461/2004, jäljempänä ’perusasetus’, soveltamista menettelyssä, joka koskee neuvoston asetuksella (EY) N:o 2603/2000 tietynlaisen muun muassa Intiasta peräisin olevan polyeteenitereftalaatin tuonnissa käyttöön otettua lopullista tasoitustullia. |Yleistä Ehdotus tehdään perusasetuksen täytäntöönpanon yhteydessä, ja se perustuu tutkimukseen, joka tehtiin perusasetuksessa säädettyjen sisältöä ja menettelyä koskevien vaatimusten mukaisesti. |Nykyiset säännökset ehdotuksen alalla Ehdotuksen alalla ei ole voimassa olevia säännöksiä. |Yhdenmukaisuus unionin muiden politiikkojen ja tavoitteiden kanssa Ei sovelleta |ASIANOMAISTEN OSAPUOLTEN KUULEMINEN JA VAIKUTUSTEN ARVIOINTI |Asianomaisten osapuolten kuuleminen |Menettelyn osapuolilla on jo ollut mahdollisuus puolustaa etujaan tutkimuksen aikana perusasetuksen säännösten mukaisesti. |Asiantuntemuksen hankkiminen ja käyttäminen |Ulkopuolisten asiantuntijoiden käyttö ei ollut tarpeen. |Vaikutusten arviointi Ehdotus perustuu perusasetuksen täytäntöönpanoon. Perusasetuksessa ei säädetä yleisestä vaikutusten arvioinnista, mutta siinä on kattava luettelo edellytyksistä, joita on arvioitava. |EHDOTUKSEN OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDAT |Tiivistelmä ehdotetuista toimista Marraskuussa 2000 antamallaan asetuksella neuvosto otti käyttöön muun muassa Intiasta peräisin olevan polyeteenitereftalaatin tuonnissa yhteisöön lopullisen tasoitustullin, joka on 41,3 euroa tonnilta. Komissio vastaanotti nopeutettua tarkastelua koskevan pyynnön South Asian Petrochem Limited –yhtiöltä, joka on uusi vientiä harjoittava tuottaja Intiassa Komissio pani vireille nopeutetun tarkastelun 12. tammikuuta 2005 sen määrittämiseksi olisiko, ja missä määrin, South Asian Petrochem Limitedin tuottaman ja yhteisöön viemän polyeteenitereftalaatin tuontiin sovellettava voimassa olevaa tasoitustullia. Tutkimuksessa paljastui tasoitustoimenpiteiden alaisen tuen olemassaolo. South Asian Petrochem Limitedille vahvistettiin paljouteen perustuva tasoitustulli, joka on 106,5 euroa tonnilta. Neuvoston asetusta (EY) N:o 2603/2000, jolla muun muassa Intiasta peräisin olevan polyeteenitereftalaatin tuonnissa otetaan käyttöön tasoitustulli, ehdotetaan muutettavaksi siten, että siihen sisällytetään South Asian Petrochem Limitedille vahvistettu paljoustullli ja hyväksytään tarjottu sitoumus. Sen vuoksi ehdotetaan, että neuvosto antaa liitteenä olevan ehdotuksen mukaisen asetuksen, joka olisi julkaistava Euroopan unionin virallisessa lehdessä viimeistään 11. lokakuuta 2005. |Oikeusperusta Neuvoston asetus (EY) N:o 2026/97, annettu 6 päivänä lokakuuta 1997, muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuetulta tuonnilta suojautumisesta, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 8 päivänä maaliskuuta 2004 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 461/2004. |Toissijaisuusperiaate Ehdotus kuuluu yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan. Tämän vuoksi toissijaisuusperiaatetta ei sovelleta. |Suhteellisuusperiaate Ehdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen seuraavista syistä: |Toimien muoto on kuvattu edellä mainitussa perusasetuksessa, eikä mahdollisuutta kansallisiin päätöksiin anneta. |Vaatimusta, jonka mukaan yhteisölle, kansallisille hallituksille, alue- ja paikallisviranomaisille, taloudellisille toimijoille ja kansalaisille aiheutuvan taloudellisen tai hallinnollisen rasituksen olisi pysyttävä mahdollisimman pienenä, ja sen olisi oltava suhteessa tavoitteeseen, ei sovelleta. |Säädöslajin valinta |Ehdotettu säädöslaji: asetus. |Muut säädöslajit eivät tule kyseeseen seuraavasta syystä: Edellä mainitussa perusasetuksessa ei säädetä muista vaihtoehdoista. |TALOUSARVIOVAIKUTUKSET |Ehdotuksella ei ole vaikutuksia yhteisön talousarvioon. |1.  EhdotusNEUVOSTON ASETUSlopullisen tasoitustullin käyttöönotosta muun muassa Intiasta peräisin olevan tietynlaisen polyeteenitereftalaatin tuonnissa annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2603/2000 muuttamisestaEUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuetulta tuonnilta suojautumisesta 6 päivänä lokakuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2026/97[1], jäljempänä ’perusasetus’, ja erityisesti sen 20 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen[2], joka on tehty komission kuultua neuvoa-antavaa komiteaa,sekä katsoo seuraavaa:A. AIEMPI MENETTELY(1) Neuvosto otti asetuksella (EY) N:o 2603/2000[3] käyttöön lopullisen tasoitustullin muun muassa Intiasta peräisin olevan tietynlaisen polyeteenitereftalaatin, jonka viskositeeettiluku on DIN-standardin (Deutsche Industrienorm) 53728 mukaisesti vähintään 78 ml/g ja joka luokitellaan tavallisesti CN-koodiin 3907 60 20, jäljempänä ’tarkasteltavana oleva tuote’, tuonnissa. Toimenpiteet toteutettiin paljoustullin muodossa, joka oli 0-41,3 euroa tonnilta yhteistyössä toimineiden yksittäisten intialaisten viejien osalta ja 41,3 euroa tonnilta kaikkien muiden intialaisten viejien osalta.B. TÄMÄNHETKINEN MENETTELY1. Tarkastelupyyntö(2) Lopullisten toimenpiteiden käyttöönoton jälkeen komissio vastaanotti yhdeltä tarkasteltavana olevan tuotteen intialaiselta tuottajalta, South Asian Petrochem Limitediltä, jäljempänä ’pyynnön esittäjä’, pyynnön neuvoston asetuksen (EY) N:o 2603/2000 nopeutetun tarkastelun vireille panemisesta perusasetuksen 20 artiklan mukaisesti. Pyynnön esittäjä väitti, että se ei ollut etuyhteydessä muihin intialaisiin tarkasteltavana olevan tuotteen viejiin. Se vakuutti myös, ettei se ollut vienyt tarkasteltavana olevaa tuotetta yhteisöön alkuperäisenä tutkimusajanjaksona (eli 1 päivän lokakuuta 1998 ja 30 päivän syyskuuta 1999 välisenä aikana), mutta oli vienyt sitä yhteisöön myöhemmin.2. Nopeutetun tarkastelun vireillepano(3) Komissio tutki pyynnön esittäjän esittämän näytön ja katsoi sen riittäväksi perusteeksi panna vireille perusasetuksen 20 artiklan säännösten mukainen tarkastelu. Kuultuaan neuvoa-antavaa komiteaa ja annettuaan yhteisön tuotannonalalle tilaisuuden esittää huomautuksia komissio pani Euroopan unionin virallisessa lehdessä julkaistulla ilmoituksella[4] vireille neuvoston asetuksen (EY) N:o 2603/2000 nopeutetun tarkastelun pyynnön esittäjän osalta.3. Tarkasteltavana oleva tuote(4) Tarkastelun kohteena oleva tuote on sama kuin neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2603/2000 tarkoitettu tuote (ks. 1 kappale).4. Tutkimusajanjakso(5) Tukia koskeva tutkimus kattoi 1 päivän lokakuuta 2003 ja 30 päivän syyskuuta 2004 välisen ajanjakson, jäljempänä ’tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso’.5. Asianomaiset osapuolet(6) Komissio ilmoitti virallisesti tutkimuksen vireille panemisesta pyynnön esittäjälle ja Intian viranomaisille. Lisäksi se antoi muille asianomaisille osapuolille tilaisuuden esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää tulla kuulluiksi. Komissiolle ei kuitenkaan esitetty näkökantoja eikä kuulemispyyntöjä.(7) Komissio lähetti pyynnön esittäjälle kyselylomakkeen, jonka se palautti asianmukaisesti täytettynä asetetussa määräajassa. Komissio hankki ja tarkasti tutkimuksessa tarvitsemansa tiedot ja teki tarkastuskäynnit pyynnön esittäjän toimitiloihin Kalkutassa ja Haldiassa.C. TARKASTELUN LAAJUUS(8) Komissio tutki samat tukijärjestelmät kuin alkuperäisessä tutkimuksessa. Se selvitti myös, oliko pyynnön esittäjä käyttänyt hyväkseen muita tukijärjestelmiä tai saanut tapauskohtaisia tukia tarkasteltavana olevan tuotteen osalta.D. TUTKIMUKSEN TULOKSET1. Uuden viejän kelpoisuus(9) Pyynnön esittäjä pystyi tyydyttävällä tavalla osoittamaan, ettei se ollut etuyhteydessä suoraan tai välillisesti sellaisiin vientiä harjoittaviin tuottajiin, joihin sovelletaan tarkasteltavana olevan tuotteen osalta voimassa olevia tasoitustoimenpiteitä.(10) Tutkimus osoitti todeksi sen, ettei pyynnön esittäjä ollut vienyt tarkasteltavana olevaa tuotetta alkuperäisenä tutkimusajanjaksona eli 1 päivän lokakuuta 1998 ja 30 päivän syyskuuta 1999 välisenä aikana ja että se oli aloittanut viennin yhteisöön tämän ajanjakson jälkeen. Lisäksi pyynnön esittäjää ei muista syistä kuin komission kanssa yhteistyöstä kieltäytymisen johdosta ollut tutkittu yksilöllisesti alkuperäisen tutkimuksen yhteydessä.(11) Näin ollen vahvistetaan, että pyynnön esittäjää olisi pidettävä uutena viejänä. Tämän vuoksi pyynnön esittäjälle olisi määritettävä yksilöllinen tasoitustulli perusasetuksen 20 artiklan mukaisesti.2. Tuki(12) Pyynnön esittäjän komission kyselylomakkeessa antamien sekä tutkimuksen aikana kerättyjen tietojen perusteella tutkittiin seuraavat järjestelmät:-  tuontitullien hyvitysjärjestelmä (Duty Entitlement Passbook Scheme, DEPBS);-  vientiluottojärjestelmä (Export Credit Scheme);.-  vientiin suuntautuneiden yksikköjen järjestelmä (Export Oriented Units Scheme, EOUS) / erityistalousalueiden järjestelmä (Special Economic Zones Scheme, SEZS);-  tuotantohyödykkeiden tuonti etuustullein (Export Promotion Capital Goods Scheme, EPCGS);-  tuloverosta vapautuksen järjestelmä (Income Tax Exemption Scheme);-  West Bengal Incentives Scheme –järjestelmä.2.1 Alun perin tutkitut, yrityksen käyttämät järjestelmät2.1.1 Vientiin suuntautuneiden yksikköjen järjestelmä (Export Oriented Units Scheme, EOUS) / Erityistalousalueiden järjestelmä (Special Economic Zones Scheme, SEZS)a) Oikeusperusta(13) Voimassa oleva EOUS/SEZS-järjestelmä perustuu 7 päivänä elokuuta 1992 voimaan tulleeseen ulkomaankaupan kehittämistä ja sääntelyä koskevaan lakiin (Foreign Trade Act) nro 22/1992. Tämän lain mukaisesti Intian viranomaiset voivat antaa tiedonantoja, jotka koskevat kauppapolitiikkaa, jota aiemmin kutsuttiin vienti- ja tuontipolitiikaksi ja jota 1 päivästä syyskuuta 2004 on kutsuttu ulkomaankauppapolitiikaksi. Vuodet 2004–2009 käsittävä ulkomaankauppapolitiikkaa koskeva asiakirja, johon sisältyy vuosien 2002–2007 vienti- ja tuontipolitiikka, on merkityksellinen tämän tapauksen tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson kannalta. Intian viranomaiset ovat lisäksi määritelleet ulkomaankauppapolitiikkaa koskevat menettelyt menettelykäsikirjassa (osa 1), jäljempänä ’HOP I -käsikirja’[5].(14) Kyseisiä järjestelmiä selostetaan ulkomaankauppapolitiikkaa koskevan asiakirjan luvussa 6 (EOUS) ja HOP I -käsikirjan luvussa 7 (SEZS).b) Tukikelpoisuus(15) Kaikki yritykset, jotka periaatteessa sitoutuvat viemään koko tavara- tai palvelutuotantonsa - lukuun ottamatta yksinomaan kauppiaina toimivia yrityksiä - voidaan perustaa EOUS- tai SEZS-järjestelmien mukaisesti. Palvelualan ja maatalouden alan yrityksistä poiketen teollisuusyritysten on kuitenkin tehtävä tietty vähimmäismäärä investointeja käyttöomaisuuteen (10 miljoonaa Intian rupeeta) voidakseen saada tukea EOUS-järjestelmästä.c) Käytännön toteutus(16) SEZS-järjestelmä on aiemman vientiteollisuuden vapaa-alueiden järjestelmän (Export Processing Zones Scheme, EPZS) seuraaja. Erityistalousalueet (SEZ) ovat tarkkaan rajattuja tullittomia erityisalueita, joita pidetään ulkomaankauppapolitiikkaa koskevassa asiakirjassa toisen maan alueena kaupan, tullien ja verojen näkökulmasta. Intian viranomaiset ovat hyväksyneet 35 erityistalousaluetta.(17) Vientiin suuntautuneet yksiköt (EOU) taas ovat maantieteellisesti joustavampia ja niitä voidaan perustaa minne tahansa Intiaan. Järjestelmä täydentää SEZS-järjestelmää.(18) Vientiin suuntautuneen yksikön tai erityistalousalueen asemaa koskevassa hakemuksessa on mainittava seuraavien viiden vuoden ajalta tiedot muun muassa suunnitelluista tuotantomääristä, viennin arvioidusta arvosta, tuontitarpeista ja kotimarkkinahankintojen tarpeista. Jos viranomaiset hyväksyvät yrityksen hakemuksen, yritykselle toimitettavaan hyväksymisilmoitukseen liitetään asiaa koskevat ehdot. Vientiin suuntautuneen yksikön ja erityistalousalueella sijaitsevan yrityksen asemaa koskeva sopimus on voimassa viisi vuotta. Sopimus voidaan uusia useammaksi viisivuotiskaudeksi.(19) Olennaista kyseisille alueille tai yksiköille on ulkomaankauppapolitiikkaa koskevan asiakirjan velvoite, jonka mukaan niiden on saavutettava nk. nettovaluutta-ansiot eli viennin kokonaisarvon on viiden vuoden viitekautena oltava suurempi kuin tuontituotteiden kokonaisarvo.(20) Erityistalousalueella olevat yritykset ja vientiin suuntautuneet yksiköt voivat saada seuraavia etuja:i) vapautus kaikenlaisten valmistukseen, tuotantoon tai käsittelyyn tarvittavien tai niiden yhteydessä käytettävien tavaroiden (myös tuotantohyödykkeiden, raaka-aineiden ja kulutustavaroiden) tuontitulleista;ii) vapautus kotimarkkinoilta hankittujen tavaroiden valmisteverosta;iii) paikallisilta markkinoilta hankituista tavaroista maksetun valtion liikevaihtoveron palauttaminen;iv) maksujen palautus kotimaisilta öljy-yhtiöiltä hankitun lämmitysöljyn osalta;v) mahdollisuus myydä osa tuotannosta kotimarkkinoilla niin, että valmiiseen tuotteeseen sovellettavat maksut maksetaan, mikä poikkeaa yleisestä vaatimuksesta, joka edellyttää koko tuotannon viemistä;vi) vapautus viennistä saadusta myyntivoitosta yleensä kannettavasta tuloverosta tuloverolain 10A tai 10B §:n nojalla kymmenen vuoden ajan toiminnan alkamisesta, kuitenkin enintään vuoteen 2010 asti;vii) osakepääoma voi olla 100-prosenttisesti ulkomaisessa omistuksessa.(21) Vaikka järjestelmien edut ovat keskenään verrattavissa, myös tiettyjä eroja on. Esimerkiksi ainoastaan vientiin suuntautunut yksikkö voi saada 50 prosentin alennuksen kotimarkkinamyynnistä kannettavista maksuista, kun taas erityistalousalueilla toimivien yritysten on maksettava ne täysimääräisinä. Vientiin suuntautunut yksikkö voi myydä enintään 50 prosenttia liikevaihtonsa arvosta kotimarkkinoilla alennetuin maksuin.(22) Näiden järjestelmien mukaisesti toimivat yksiköt ovat tullivalvonnassa olevia yksikköjä Intian tullilain 65 §:n mukaisesti.(23) Niillä on oikeudellinen velvoite pitää määrätynmuotoista kirjaa kaikesta tuonnista, kaikkien tuotujen ainesten kulutuksesta ja käytöstä sekä kaikesta toteutuneesta viennistä. Nämä tiedot on toimitettava toimivaltaisille viranomaisille näiden vahvistamin säännöllisin väliajoin (neljännesvuosittain tai vuosittain annettavat toimintakertomukset).(24) Vientiin suuntautuneen yksikön tai erityistalousalueen yksikön ei kuitenkaan missään vaiheessa tarvitse osoittaa tuotujen lähetysten yhteyttä vientiin, muihin yksikköihin tehtäviin siirtoihin, kotimarkkinamyyntiin tai varastoihin (HOP I -käsikirjan kohdat 6.11.2 ja 7.13.2).(25) Kotimarkkinamyynnin lähetysten ja niiden kirjaamisen varmistus perustuu omavastuisuuteen eikä tiettyjä liiketoimia tarvitse etukäteen ilmoittaa. Vientiin suuntautuneen yksikön vientilähetysmenettelyjä valvoo kyseisessä yksikössä pysyvästi toimiva tulli- ja valmisteverovirkailija. Yrityksen on korvattava Intian valtiolle tällaisen pysyvän tullivalvonnasta vastaavan virkailijan palkka.(26) Kaikki erityistalousalueiden yksikköjen toiminta kyseisellä alueella, myös vienti ja tavaroiden jälleentuonti, perustuu omavastuisuuteen, ellei toisin määrätä (HOP I -käsikirjan kohta 7.29). Tulliviranomaiset eivät siis rutiininomaisesti tarkasta erityistalousalueiden yksikköjen vientilähetyksiä.(27) Tässä tapauksessa pyynnön esittäjä käytti vientiin suuntautunutta yksikköä. Koska SEZS-järjestelmää ei käytetty, tässä yhteydessä ei ole tarpeen arvioida, mahdollistaako se tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton. Pyynnön esittäjä käytti vientiin suuntautuneita yksikköjä raaka-aineiden ja tuotantohyödykkeiden tuontiin ilman tuontitulleja, tavaroiden paikalliseen tuotantoon ilman valmisteveroa, myyntiveron palautuksen saamiseksi, lämmitysöljystä maksettujen maksujen palauttamiseksi ja myydäkseen osan kotimarkkinoidensa tuotannosta. Se sai siis kaikki 20 kappaleen i-v kohdassa mainitut edut. Pyynnön esittäjä ei käyttänyt hyväkseen vientiin suuntautuneisiin yksikköihin sovellettavaa vapautusta tuloverosta (ks. jäljempänä 53 kappale).d) EOUS-järjestelmää koskevat päätelmät(28) Vientiin suuntautuneiden yksikköjen saama vapautus kahdesta eri tuontitullista (perustulli ja erityinen lisätulli), liikevaihtoveron palauttaminen ja lämmitysöljystä maksettujen maksujen palauttaminen ovat perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettua Intian viranomaisten taloudellista tukea. Valtio luopuu tulosta, joka kannettaisiin, jos järjestelmää ei sovellettaisi, mistä pyynnön esittäjä sai etua perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla, koska sen maksuvalmius parani, kun sen ei tarvinnut maksaa yleensä maksettavia tulleja ja kun se sai liikevaihtoveron palautuksen.(29) Vapautus valmisteverosta ja sitä vastaavasta tuontitullista (erityinen lisätulli) ei kuitenkaan merkitse sitä, että valtio luopuu tuloista, jotka muutoin kannettaisiin. Jos valmisteveroa ja erityistä lisätullia maksettaisiin, niitä voitaisiin käyttää hyvityksinä omia tulevia vero- ja tullimaksuja vastaan nk. CENVAT-järjestelmässä. Kyseiset verot ja tullit eivät siis ole lopullisia. CENVAT-hyvitysten vuoksi lopulliset verot ja tullit kannetaan ainoastaan lisäarvosta, ei tuotantopanoksista.(30) Näin ollen ainoastaan vapautus perustullista ja erityisestä lisätullista, liikevaihtoveron palautus sekä lämmitysöljystä maksettavien maksujen palautus ovat perusasetuksen 2 artiklassa tarkoitettua tukea. Ne ovat oikeudellisesti vientituloksesta riippuvia, joten perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaisesti ne ovat erityistä ja tasoitustoimenpiteiden alaista tukea. Vientiin suuntautuneen yksikön vientitavoite, josta säädetään ulkomaankauppapolitiikkaa koskevan asiakirjan kohdassa 6.1, on etujen saamisen olennainen edellytys.(31) Näitä järjestelmiä ei myöskään voida pitää perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdan tarkoittamana sallittuna verojen ja maksujen palautusjärjestelmänä tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmänä. Ne eivät ole perusasetuksen liitteessä I olevan h ja i alakohdan, liitteen II (palautuksen määrittely ja sitä koskevat säännöt) ja liitteen III (korvaavien tuotantopanosten palautuksen määrittely ja sitä koskevat säännöt) tarkkojen edellytysten mukaisia.(32) Jos liikevaihtoveron palautusta ja tuontitullista vapauttamista hyödynnetään tuotantohyödykkeiden ostamisessa, tämä jo itsessään on sallittuja tullinpalautusjärjestelmiä koskevien sääntöjen vastaista, koska kyseisiä hyödykkeitä ei kuluteta tuotantoprosessissa, kuten liitteessä I olevassa h alakohdassa (liikevaihtoveron palautus) ja i alakohdassa (tuontitullien peruuttaminen) edellytetään.(33) Myös muiden järjestelmästä saatavien etujen suhteen todettiin lisäksi, että Intian viranomaisilla ei ole käytössä tehokasta tarkastusjärjestelmää tai -menettelyä, jolla voitaisiin varmistaa, onko vientituotteen tuotannossa kulutettu tulleitta hankittuja tuotantopanoksia tai tuotantopanoksia, joihin sovelletaan liikevaihtoveron palautusta tai lämmitysöljystä maksettujen maksujen palautusta ja missä määrin (perusasetuksen liitteessä II olevan II kohdan 4 alakohta ja korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelyjen osalta perusasetuksen liitteessä III olevan II kohdan 2 alakohta).(34) Vientiin suuntautunut yksikkö voi myydä huomattavia määriä tuotannostaan kotimarkkinoilla, jopa 50 prosenttia vuotuisesta liikevaihdostaan. Laissa ei näin ollen ole velvoitetta viedä kaikki valmistuksen tuloksena olevat tuotteet. Lisäksi varmennuksen omavastuisuuden vuoksi kyseistä kotimarkkinakauppaa ei ohjaa tai valvo valtion virkailija. Vientiin suuntautuneen yksikön tullivalvonnassa olevat toimitilat ovat ainakin osittain Intian viranomaisten fyysisen valvonnan ulkopuolella. Tämä korostaa kuitenkin muiden valvontaan liittyvien tekijöiden merkitystä. Erityisesti tullittomien tuotantopanosten ja tuloksena olevien vientituotteiden yhteyden säilyttämisen valvonta on tärkeää tullinpalautusjärjestelmän tarkastusjärjestelmässä.(35) Muiden valvontatoimien osalta muistutettakoon, että kuten edellä 24 kappaleessa mainitaan, vientiin suuntautuneella yksiköllä ei missään vaiheessa ole oikeudellista velvoitetta osoittaa kaikkien tuotujen lähetysten ja vastaavan tuloksena olevan tuotteen toimitusten välisiä yhteyksiä. Tällainen valvonta olisi kuitenkin ainoa tapa, jolla Intian viranomaiset voisivat saada riittävät tiedot tuotantopanosten lopullisista käyttötarkoituksista voidakseen varmistaa, että vapautus tullista, liikevaihtoveron palautus ja lämmitysöljystä maksettavien maksujen palautus ei ole suurempi kuin vientituotannon tuotantopanosten arvo. Itsearviointiin perustuvat kuukausittaiset kotimarkkinamyynnin veroilmoitukset, joita Intian viranomaiset tietyin väliajoin arvioivat, eivät ole riittäviä valvonnan kannalta. Myöskään yritysten sisäiset järjestelmät, jollaisten pitämiseen ei ole oikeudellista velvoitetta ulkomaankauppapolitiikkaa koskevassa asiakirjassa, esimerkiksi eräkirjanpitojärjestelmä, eivät voi korvata tullinpalautusjärjestelmän valvontaa. Lisäksi tullinpalautusjärjestelmien valvonnan suunnittelun ja täytäntöönpanon pitäisi olla viranomaisten tehtävä eikä tällaisen tietojärjestelmän perustamista pitäisi jättää kunkin asianomaisen yrityksen johdon harkinnan varaan. Tämän vuoksi todetaan, että koska vientiin suuntautuneelta yksiköltä ei Intian ulkomaankauppapolitiikkaa koskevan asiakirjan mukaisesti nimenomaisesti vaadita tuotantopanosten ja tuloksena olevien tuotteiden välisen yhteyden osoittamista, Intian viranomaisilla ei ollut olemassa tehokasta valvontajärjestelmää, jonka perusteella olisi voitu määrittää, mitä tuotantopanoksia vientituotannossa käytettiin ja missä määrin.(36) Intian viranomaiset eivät myöskään tehneet tosiasiallisesti käytettyihin tuotantopanoksiin perustuvaa lisätutkimusta, vaikka sellainen tavallisesti olisi tehtävä silloin, kun tehokasta tarkastusjärjestelmää ei ole käytetty (perusasetuksen liitteessä II olevan II kohdan 5 alakohta ja liitteessä III olevan II kohdan 3 alakohta); viranomaiset eivät myöskään osoittaneet, että liiallista tuontitullien palauttamista ei olisi tapahtunut.(37) Toimenpiteistä ilmoittamisen yhteydessä pyynnön esittäjä vätti, että tässä tapauksessa ei vientiin suuntautuneita yksikköjä arvioitaessa käytetty samaa perusasetuksen 22 artiklan 4 kohdassa tarkoitettua menetelmää kuin alkuperäisessä tutkimuksessa. On huomattava, että alkuperäisessä tutkimuksessa viejät antoivat näytön siitä, että liiallisia tuontitullien palautuksia ei tapahtunut, ja tästä syystä vientiin suuntautuneiden yksikköjen hankkimien raaka-aineiden vapautus tulleista ei alun perin oikeuttanut tasoitustoimenpiteiden käyttöönottoon.(38) Pyynnön esittäjä ei kuitenkaan antanut tällaista näyttöä tässsä tapauksessa. Tässä yhteydessä on myös huomattava, että hakija myi tarkasteltavana olevaa tuotetta myös kotimarkkinoilla eli kaikkia tulleitta hankittuja tuotantopanoksia ei välttämättä kulutettu vientituotannossa. Lisäksi erityisesti se tosiseikka, että Intian lainsäädännön mukaan vientiin suuntautuneiden yksikköjen ei tarvitse osoittaa tuotujen lähetysten ja vastaavan tuloksena olevan tuotteen toimitusten välisiä yhteyksiä, muodostaa alkuperäisestä tutkimuksesta poikkeavan olosuhteen. Sen vuoksi tässä tapauksessa järjestelmää on arvioitu perusasetuksen 22 artiklan 4 kohdan mukaisesti, jonka mukaan uudet olosuhteet on otettava huomioon. Tämän vuoksi vahvistetaan tehty päätelmä, jonka mukaan EOUS-järjestelmää ei voida pitää sallittuna verojen ja maksujen palautusjärjestelmänä tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmänä.f) Tuen määrän laskeminen(39) Koska sallittua verojen ja maksujen palautusjärjestelmää tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmää ei sovelleta, tasoitustoimenpiteiden alainen etu on tarkastelua koskevana tutkimusajanjaksona tuonnista yleensä kannettavien tuontitullien (perustulli ja erityinen lisätulli) koko peruutettu määrä sekä liikevaihtoveron palautus ja lämmitysöljystä maksettavien maksujen palautus samana ajanjaksona.(40) Toimenpiteistä ilmoittamisen yhteydessä pyynnön esittäjä väitti, että tuen määrä, mukaan lukien korkomukautukset ei-toistuvien tukien osalta, olisi laskettava ainoastaan niiden tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson 7 kuukauden ajalta, jolloin hakijalla oli kaupallista toimintaa. Vaihtoehtoisesti pyynnön esittäjä pyysi tarkastelemaan ainoastaan 10 kuukauden ajanjaksoa, johon kuuluu hakijan koetuotantokausi.(41) Perusasetuksen 5 artiklan mukaan tasoitustullin käyttöönoton mahdollistavan tuen määrä lasketaan sen edun mukaan, joka vastaanottajalle todetaan koituneen tutkimusajanjakson aikana. Saman säännöksen ja Euroopan yhteisön vakiokäytännön mukaisesti tarkastelua koskevaksi tutkimusajanjaksoksi valittiin 12 kuukauden ajanjakso, johon päätelmät perustuvat. Perusasetuksessa ei ole säännöstä yrityksen alkuvaiheiden huomiotta jättämisestä. Pyynnön esittäjän väitettä ei tästä syystä voitu hyväksyä.i) Tuontitulleista (perustulli ja erityinen lisätulli) vapauttaminen ja liikevaihtoveron palauttaminen raaka-aineiden osalta(42) Pyynnön esittäjän tuen määrä laskettiin tarkastelua koskevana tutkimusajanjaksona tuotujen ainesten kantamatta jääneiden tullien (perustulli ja erityinen lisätulli) sekä myös tarkastelua koskevana tutkimusajanjaksona palautetun liikevaihtoveron ja lämmitysöljystä maksettujen maksujen palautuksen perusteella. Tuen saamiseksi välttämättömät kustannukset vähennettiin tästä määrästä perusasetuksen 7 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti, jolloin saatiin tuen määrä (osoittaja). Tuen määrä on jaettu perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti viennin kokonaisliikevaihdolle; se on nimittäjä, koska tuki on riippuvainen vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin. Näin saatu tuen määrä oli 12,6 prosenttia.(43) Tässä yhteydessä pyynnön esittäjä väitti, että osoittajana olisi käytettävä ainoastaan suoraan tarkasteltavana olevalle tuotteelle kohdennettua tukiosuutta. Pyynnön esittäjä tuottaa pieniä määriä polyeteenitereftalaattia, jonka viskositeettiluku on pienempi kuin tarkasteltavana olevan tuotteen, ja välituotteena amorfisia PET-siruja, jotka eivät kuulu tässä tutkimuksessa tarkasteltaviin tuotteisiin. Tuen määrä ehdotetaan suhteutettavaksi kokonaisliikevaihtoon tarkasteltavana olevan tuotteen liikevaihdon perusteella.(44) Huomautetaan kuitenkin, että eri tuotantopanokset eivät sinällään voi liittyä joko tarkasteltavana olevaan tuotteeseen tai polyeteenitereftalaattiin, jonka viskositeettiluku on alhainen ja välituotteeseen, koska samoja tuotantopanoksia voidaan käyttää kaikkien näiden tyyppien tuotannossa. Lisäksi kuten edellä 32-38 kappaleessa on mainittu tuotantopanosten lopullista käyttötarkoitusta koskevaa toimivaa tarkastusjärjestelmää ei ollut olemassa. Perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti tällaisessa tapauksessa sekä osoittaja että nimittäjä määritettiin pyynnön esittäjän koko tuotevalikoiman perusteella tuen määrän kohdentamiseksi tarkasteltavana olevalle tuotteelle. Pyynnön esittäjä ei osoittanut, että mikään vaihtoehtoinen menetelmä olisi johtanut tarkempaan tulokseen. Huomautetaan erityisesti, että vaikka väite hyväksyttäisiin, nimittäjä vähenisi suhteellisesti, mikä johtaisi samanlaiseen kokonaistulokseen.ii) Vapautus tuontitulleista (perustulli ja erityinen lisätulli) tuotantohyödykkeiden osalta(45) Toisin kuin raaka-aineet, tuotantohyödykkeet eivät fyysisesti sisälly valmiisiin tuotteisiin. Perusasetuksen 7 artiklan 3 kohdan mukaisesti tutkimuksen kohteena olevalle yritykselle koitunut etu on laskettu tuotantohyödykkeiden tuonnissa kantamattomien tullien määrän perusteella jakamalla se ajanjaksolle, joka vastaa näiden tuotantohyödykkeiden tavanomaista poistoaikaa (18,465 vuotta) kyseisellä tuotannonalalla. Pyöristetty poistoprosentti olisi näin ollen 5,42. Näin laskettua tarkastelua koskevalle tutkimusajanjaksolle kohdennettua määrää on oikaistu lisäämällä siihen kyseisen ajanjakson korko, jotta se paremmin ilmentäisi ajan myötä saavutetun edun arvoa ja järjestelmästä edunsaajalle koitunutta kokonaisetua. Lisätyn koron määrä perustui Intiassa tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana vallinneeseen kaupalliseen korkoon. Tuen saamiseksi välttämättömät kustannukset vähennettiin tästä määrästä perusasetuksen 7 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti, jolloin saatiin tuen määrä (osoittaja). Tuen määrä on jaettu perusasetuksen 7 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson viennin liikevaihdolle; se on nimittäjä, koska tuki on riippuvainen vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin. Näin saatu tuen määrä oli 0,9 prosenttia.(46) Toimenpiteistä ilmoittamisen yhteydessä pyynnön esittäjä väitti, että sen yrityskohtaista 18,93 vuoden poistoaikaa olisi käytettävä 18,465 vuoden sijasta, joka on keskiarvo, yhdessä alunperin vahvistetun poistoajan kanssa. Lisäksi se väitti, että sen yksilöllinen poistoaika heijastaa tuotannonalan tämänhetkistä standardia Intiassa.(47) Kuten edellä mainittiin, perusasetuksen 7 artiklan 3 kohdassa edellytetään tuotannonalan tavanomaisen eli keskimääräisen, ei yrityskohtaisen, poistoajan käyttämistä. Pyynnön esittäjä ei myöskään osoittanut, että asianomaisen tuotannonalan poistoaika olisi yleensä ottaen kasvanut. Tämän vuoksi väite hylättiin.(48) Pyynnön esittäjä väitti lisäksi, että tuen määrää laskettaessa poistoprosenttia ei olisi pitänyt pyöristää.(49) On kuitenkin todettava, että pyöristämisellä ei ole mitään vaikutuksia kokonaistulokseen, joten tällä huomautuksella ei ole merkitystä.(50) EOUS-järjestelmästä pyynnön esittäjälle koituneen tuen kokonaismäärä on näin ollen 13,5 prosenttia.2.2. Alun perin tutkitut järjestelmät, joita yritys ei ole käyttänyt2.2.1 Tuontitullien hyvitysjärjestelmä (Duty Entitlement Passbook Scheme, DEPBS)(51) Pyynnön esittäjä ei ollut käyttänyt DEPBS-järjestelmän mukaisia etuja.2.2.2 Tuotantohyödykkeiden tuonti etuustullein (Export Promotion Capital Goods Scheme, EPCGS)(52) Todettiin, että pyynnön esittäjä ei ollut tuonut tuotantohyödykkeitä EPCGS-järjestelmässä eikä näin ollen ollut käyttänyt EPCGS-järjestelmän mukaisia etuja.2.2.3 Tuloverosta vapautuksen järjestelmä (Income Tax Exemption Scheme).(53) Todettiin, että koska verotettavaa voittoa ei ollut, pyynnön esittäjä ei saanut vuoden 1961 tuloverolain 10B §:n mukaista vapautusta tuloverosta tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana.2.3. Muut järjestelmät, joita pyynnön esittäjä on käyttänyt tarkasteltavana olevan tuotteen tapauksessa ja jotka mahdollistavat tasoitustullin käyttöönoton2.3.1 Vientiluottojärjestelmä (Export Credit Scheme, ECS).a) Oikeusperusta(54) ECS-järjestelmä perustuu vuoden 1949 pankkivalvontalain (Banking Regulation Act 1949) 21 ja 35A §:ään, joiden mukaan Intian keskuspankki (Reserve Bank of India, RBI) voi ohjata kaupallisten pankkien vientiluottotoimintaa.(55) Järjestelmää kuvataan yksityiskohtaisesti Intian keskuspankin Master Circular IECD -yleiskirjeessä nro 35/04.02.02/2004-05 (valuuttamääräiset vientiluotot) ja yleiskirjeessä nro 27/04.02.02/2004-05 (rupeemääräiset vientiluotot), jotka on osoitettu kaikille Intian kaupallisille pankeille.b) Tukikelpoisuus(56) Valmistajaviejät ja kauppiasviejät voivat hakea tämän järjestelmän mukaista tukea.c) Käytännön toteutus(57) Intian keskuspankki asettaa tässä järjestelmässä sitovat enimmäistasot sekä Intian rupee- että valuuttamääräisten vientiluottojen koroille, joita kaupalliset pankit voivat soveltaa viejiin, jotta viejät voisivat saada luottoja kansainvälisesti kilpailukykyisillä koroilla. ECS-järjestelmässä on kaksi alajärjestelmää: ennen vientiä sovellettava vientiluottojärjestelmä (Pre-Shipment Export Credit Scheme), joka kattaa viejälle ennen vientiä tuotteiden oston, käsittelyn, valmistuksen, pakkaamisen ja/tai kuljetuksen rahoittamista varten annetut luotot, ja viennin jälkeen sovellettava vientiluottojärjestelmä (Post-Shipment Export Credit Scheme), josta voi saada käyttöpääomalainoja vientisaamisten rahoittamiseen. Intian keskuspankki myös velvoittaa pankit osoittamaan tietyn määrän niiden nettopankkiluotoista vientirahoitukseen.(58) Mainittujen Intian keskuspankin yleiskirjeiden ansiosta viejät voivat saada vientiluottoja puhtaasti markkinaehtojen mukaan annettavien tavanomaisten kaupallisten luottojen (käteisluottojen) korkoa edullisemmalla korolla. Rupeemääräisiä vientiluottoja koskevan yleiskirjeen mukaisesti viejille annettavien luottojen enimmäiskorot ovat alhaisemmat kuin muilta lainanottajilta tavanomaisesti perittävät enimmäiskorot, joten ne ovat tässä mielessä edullisia korkoja.(59) Intian keskuspankin yleiskirjeiden ansiosta pyynnön esittäjä sai vientiluottoja käteisluottoja edullisemmalla korolla.d) ECS-järjestelmää koskevat päätelmät(60) Ensinnäkin 55 kappaleessa mainituissa Intian keskuspankin yleiskirjeissä vahvistetut ECS-luottojen edulliset korot alensivat pyynnön esittäjän korkokustannuksia verrattuna puhtaasti markkinaolosuhteiden mukaan määräytyviin korkokustannuksiin, mikä merkitsi pyynnön esittäjälle perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua etua. Toiseksi ja huolimatta siitä, että ECS-järjestelmässä näiden edullisten luottojen myöntäjinä ovat kaupalliset pankit, tukea on pidettävä perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan iv alakohdassa tarkoitettuna viranomaisten taloudellisena tukena. Tässä yhteydessä huomattakoon, ettei perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan iv alakohdassa eikä WTO:n tukia ja tasoitustulleja koskevassa sopimuksessa edellytetä, että tuen antamisesta koituisi julkisia menoja eli että Intian valtio maksaisi kaupallisille pankeille korvauksen, vaan riittää, että valtio ohjaa perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan i, ii tai iii alakohdassa tarkoitettuja toimintoja. Intian keskuspankki on julkinen elin ja kuuluu siis perusasetuksen 1 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuihin ”julkisiin viranomaisiin”. Se on täysin valtion omistuksessa, toteuttaa poliittisia tavoitteita eli esimerkiksi rahapolitiikkaa ja sen johdon nimittää Intian valtio. Intian keskuspankki ohjaa yksityisiä elimiä siten, että kaupallisia pankkeja sitovat muun muassa yleiskirjeissä vahvistetut vientiluottojen enimmäiskorot sekä määräykset siitä, että kaupallisten pankkien on osoitettava tietty määrä nettopankkiluotoistaan vientirahoitukseen. Määräys velvoittaa kaupalliset pankit toteuttamaan perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohdassa tarkoitettuja toimia eli tässä tapauksessa antamaan edullisia vientiluottoja. Tällainen varojen suora siirto tiettyjen ehtojen mukaisten lainojen muodossa on yleensä valtiolle itselleen kuuluva tehtävä, eikä käytäntö tosiasiassa eroa valtioiden yleensä harjoittamasta toiminnasta (perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan iv alakohta). Tukea pidetään erityisenä ja tasoitustoimenpiteiden alaisena, sillä edullisia korkoja myönnetään ainoastaan vientirahoitukseen, joten ne ovat oikeudellisesti vientituloksesta riippuvia (perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan a alakohta).e) Tuen määrän laskeminen(61) Tuen määrä on laskettu tarkastelua koskevana tutkimusajanjaksona käytettyjen vientiluottojen korkojen ja sellaisten korkojen, jotka pyynnön esittäjän olisi pitänyt maksaa tavanomaisista kaupallisista luotoista, määrien erotuksen perusteella. Tuen määrä (osoittaja) on jaettu perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson viennin kokonaisliikevaihdolle; se on nimittäjä, koska tuki on riippuvainen vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin. ECS-järjestelmän mukainen tuki on näin ollen 0,4 prosenttia.2.3.2 West Bengal Incentive Scheme (WBIS) -järjestelmä(62) WBIS-järjestelmää koskeva yksityiskohtainen kuvaus esitetään Länsi-Bengalin osavaltion kauppa- ja teollisuusministeriön 22. kesäkuuta.1999 antamassa tiedonannossa nro 588-CI/H (WBIS 1999), joka on viimeksi korvattu 24. maaliskuuta.2004 annetulla tiedonannolla nro 134-CI/O/Incentive/17/03/I (WBIS 2004). Tutkimuksessa vahvistettiin, että pyynnön esittäjän saama etu ei ollut merkittävä, ja sen vuoksi WBIS-järjestelmää ei tarkasteltu enempää.3. Tasoitustullin käyttöönoton mahdollistavien tukien kokonaismäärä(63) Kun otetaan huomioon edellä kuvatut tukijärjestelmiä koskevan tutkimuksen lopulliset tulokset, tasoitustullien käyttöönoton mahdollistavien tukien määrä on pyynnön esittäjän osalta seuraava:ECS | EOUS | Yhteensä |South Asian Petrochem Limited | 0,4 % | 13,5 % | 13,9 % |E. TARKASTELUN KOHTEENA OLEVIEN TOIMENPITEIDEN MUUTTAMINEN(64) Perusasetuksen 15 artiklan 1 kohdan mukaisesti tasoitustullin olisi oltava tasoitustullin alaisen tuen kokonaismäärää alhaisempi, jos tämä alhaisempi tulli riittää poistamaan yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon. Alkuperäisessä tutkimuksessa yleiseksi vahingon korjaavaksi tasoksi vahvistettiin 44,3 prosenttia, joka on korkeampi kuin pyynnön esittäjälle vahvistettu tuen määrä.(65) Tarkastelua koskevan tutkimuksen tulosten perusteella päätettiin, että pyynnön esittäjän tuottaman ja viemän tarkasteltavana olevan tuotteen tuonnissa yhteisöön olisi edelleen pidettävä käytössä kyseiselle yritykselle vahvistetun yksilöllisen tuen määrän suuruinen tasoitustulli eli 13,9 prosenttia. Koska neuvoston asetuksella (EY) N:o 2603/2000 käyttöön otettu tulli oli tonnikohtainen paljoustulli, edellä mainitttu pyynnön esittäjän tulli on myös muutettu paljoustulliksi, joka on 106,5 euroa tonnilta.(66) Tämän vuoksi on muutettava neuvoston asetus (EY) N:o 2603/2000.F. SITOUMUS(67) Pyynnön esittäjä tarjosi tarkasteltavana olevan tuotteen vientiä koskevaa hintasitoumusta perusasetuksen 13 artiklan 1 kohdan mukaisesti.(68) Tutkittuaan tarjouksen komissio piti sitoumusta hyväksyttävänä, koska se poistaisi vientitukien vahingolliset vaikutukset. Lisäksi pyynnön esittäjän komissiolle lupaamat säännölliset ja yksityiskohtaiset raportit mahdollistavat tehokkaan valvonnan. Tarkasteltavana olevan tuotteen luonne ja pyynnön esittäjän myynnin rakenne ovat lisäksi sellaisia, että komissio pitää sitoumuksen kiertämisen vaaraa vähäisenä.(69) Sitoumuksen tosiasiallisen noudattamisen ja sen valvonnan varmistaminen edellyttää, että sitoumukseen perustuvan vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskevan ilmoituksen yhteydessä on mahdollista saada vapautus tullista ainoastaan esittämällä asianomaisen jäsenvaltion tulliviranomaisille pyynnön esittäjän laatima pätevä kauppalasku, joka sisältää neuvoston asetuksen (EY) N:o 2603/2000 liitteessä luetellut tiedot. Jos tällaista laskua ei esitetä tai jos se ei vastaa tullille esitettyä tuotetta, sovelletaan asianmukaista tasoitustullia sitoumuksen tehokkaan soveltamisen varmistamiseksi.(70) Jos sitoumusta rikotaan tai se peruutetaan, perusasetuksen 13 artiklan 9 ja 10 kohdan nojalla voidaan ottaa käyttöön tasoitustulli.G. TOIMENPITEISTÄ ILMOITTAMINEN JA NIIDEN VOIMASSAOLOAIKA(71) Pyynnön esittäjälle ja Intian viranomaisille ilmoitettiin olennaisista tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella aiottiin esittää, että neuvoston asetusta (EY) N:o 2603/2000 muutetaan, ja niille annettiin mahdollisuus esittää huomautuksensa. Ainoastaan pyynnön esittäjä esitti huomautuksia, jotka koskivat pääasiassa EOUS-järjestelmää, ja niihin on vastattu edellä 2.1.1. kohdan d alakohdan asiaa koskevissa päätelmissä,ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:1 artiklaLisätään neuvoston asetuksen (EY) N:o 2603/2000 1 artiklan 3 kohdassa olevaan taulukkoon intialainen tuottaja seuraavasti:South Asian Petrochem Limited | 106,5 | A585 |2 artiklaLisätään neuvoston asetuksen (EY) N:o 2603/2000 2 artiklan 3 kohdassa olevan taulukon sitoumuslaskulla tapahtuvaa tuontia koskevaan kohtaan seuraava:South Asian Petrochem Limited | Intia | A585 |3 artiklaTämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä .Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.Tehty BrysselissäNeuvoston puolestaPuheenjohtaja [1] EYVL L 288, 21.10.1997, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 461/2004 (EUVL L 77, 13.3.2004, s. 12).[2] EYVL C […], […], s. […].[3] EYVL L 301, 30.11.2000, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 822/2004 (EUVL L 127, 29.4.2004, s. 3).[4] EUVL C 8, 12.1.2005, s. 2.[5] Tiedonanto nro 1/2002-07, 31.3.2002, Intian kauppa- ja teollisuusministeriö.


Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52008PC0442

Ehdotus: neuvoston asetus yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta annetun asetuksen (EY) N:o 1290/2005 sekä maatalouden yhteisestä markkinajärjestelystä ja tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityissäännöksistä annetun asetuksen (EY) N:o 1234/2007 (yhteisiä markkinajärjestelyjä koskeva asetus) muuttamisesta kouluhedelmäjärjestelmän käyttöönottamiseksi {SEC(2008) 2225} {SEC(2008) 2226}  /* KOM/2008/0442 lopull. - CNS 2008/0146 */

	[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |BrysselKOM(2008) 442/42008/xxxx (CNS)Ehdotus:NEUVOSTON ASETUSyhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta annetun asetuksen (EY) N:o 1290/2005 sekä maatalouden yhteisestä markkinajärjestelystä ja tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityissäännöksistä annetun asetuksen (EY) N:o 1234/2007 (yhteisiä markkinajärjestelyjä koskeva asetus) muuttamisesta kouluhedelmäjärjestelmän käyttöönottamiseksi(komission esittämä) {SEC(2008) 2225}{SEC(2008) 2226}PERUSTELUTHedelmä- ja vihannesalan erityissäännöistä annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1182/2007 säädetään hedelmä- ja vihannesalan laajamittaisesta uudistuksesta, jolla pyritään parantamaan kyseisen alan kilpailukykyä ja markkinasuuntautuneisuutta ja saattamaan se yhdenmukaisemmaksi muun uudistetun yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) kanssa. Yksi uudistetun järjestelyn keskeisiä tavoitteita on kääntää hedelmien ja vihannesten laskeva kulutus nousuun.Perustamissopimuksen 33 artiklassa vahvistettuja YMP:n tavoitteita ovat markkinoiden vakauttaminen, tarvikkeiden saatavuuden varmistaminen ja kohtuullisten kuluttajahintojen takaaminen. Kouluhedelmäjärjestelmässä myönnettävä yhteisön tuki hedelmä-, vihannes- ja banaanituotteiden toimittamiseksi koulujen oppilaille täyttäisi nämä tavoitteet. Järjestelmän uskotaan myös lisäävän hedelmien ja vihannesten arvostusta nuorten kuluttajien keskuudessa.Edellä määritellyn kaltaisen EU:n tasoisen kouluhedelmä- (ja vihannes)järjestelmän yleisenä tavoitteena on näin ollen tarjota poliittiset ja rahoitukselliset puitteet jäsenvaltioiden aloitteille, joilla pyritään lisäämään hedelmien ja vihannesten pysyvää osuutta lasten ruokavaliossa siinä vaiheessa, jossa heidän ruokailutottumuksensa muodostuvat. Tämä olisi investointi tulevaisuuteen, sillä se auttaisi välttämään tai vähentämään huonoista ruokailutottumuksista aiheutuvia terveydenhoitomenoja. Kulutukseen heijastuva myönteinen vaikutus voisi niin ikään edistää YMP:n tavoitteiden saavuttamista.Koska lihavuus on yleensä varsinkin yhteiskunnan heikompiosaisten ongelma, terveyden epätasa-arvoa vähentävällä kouluhedelmäjärjestelmällä olisi myös myönteisiä sosiaalisia vaikutuksia.Hedelmien ja vihannesten merkitystä terveellisen ruokavalion osana korostetaan komission valkoisessa kirjassa ”Ravitsemukseen, ylipainoon ja lihavuuteen liittyviä terveyskysymyksiä koskeva eurooppalainen strategia”. Siinä korostetaan tarvetta toteuttaa johdonmukaisia toimia Euroopan tasolla ja mainitaan, että YMP:llä voisi olla oma tehtävänsä eurooppalaisen ruokavalion muokkaamisessa ja erityisesti lihavuuden ja ylipainon torjunnassa. Siinä todetaan, että kouluhedelmäjärjestelmä olisi askel oikeaan suuntaan . Tältä osin perustamissopimuksen 152 artiklan 1 kohdassa edellytetään, että kaikkien yhteisön politiikkojen määrittelyssä ja toteuttamisessa on varmistettava ihmisten terveyden korkeatasoinen suojelu.Hedelmien ja vihannesten yhteisen markkinajärjestelyn uudistuksen hyväksyessään neuvosto antoi seuraavan lausuman: ” Ottaen huomioon koululaisten liikalihavuuden rajun lisääntymisen, joka tuotiin esiin äskettäin julkaistussa komission valkoisessa kirjassa (…), neuvosto pyytää komissiota tekemään mahdollisimman pian ehdotuksen hedelmien kulutuksen lisäämisestä kouluissa ja perustamaan ehdotuksensa hyödyn, toteutettavuuden ja hallinnollisten kulujen vaikutusarviointiin ”.EU:n yleistä, varainhoitovuoden 2008 talousarvioesitystä koskevassa raportissaan Euroopan parlamentti ” korostaa jälleen olevansa vahvasti sitoutunut siihen, että hedelmien ja vihannesten (…) jakeluun kouluissa annetaan asianmukaisesti määrärahoja (…) ilmaisee hämmästyksensä siitä, että neuvosto ei luonut talousarvioon uutta budjettikohtaa ja varausta odotettaessa oikeusperustan vahvistamista, vaikka se oli antanut asiasta poliittisia sitoumuksia; kehottaa komissiota esittämään (…) säädösehdotuksen kesäkuussa 2007 kokoontuneen maatalousneuvoston päätelmien mukaisesti ”.Sääntelyn parantamista koskevan sitoumuksen mukaisesti komissio arvioi neljän seuraavan kouluhedelmäjärjestelmää koskevan vaihtoehdon vaikutuksia: ”tilanteen pitäminen ennallaan”, jolloin yhteisö ei toteuta mitään lisätoimia; ”verkottuminen”, johon liittyy kokemusten ja asiantuntemuksen vaihtoa sekä tiedotus- ja viestintätoimia; ”tukialoitteet”, joilla edistetään hedelmien ja vihannesten kulutusta kouluissa myöntämättä EU:n rahoitusta tuotteiden tarjontaan; ”kannustavat aloitteet”, joilla luodaan yhtenäiset ja joustavat EU-tason puitteet tuotteiden tarjoamiseksi oppilaille ja otetaan käyttöön seuranta- ja arviointi- sekä liitännäistoimenpiteitä. Vaikutustenarvioinnin perusteella näyttäisi siltä, että tavoitteet saavutetaan parhaiten vaihtoehdossa ”kannustavat aloitteet” (vaihtoehto 4).Komissio ehdottaa näin ollen, että otetaan käyttöön kouluhedelmäjärjestelmä, johon tehokkuuden maksimoimiseksi kootaan yhteen kolme toisiaan täydentävää vaihtoehtoa. Se koostuu seuraavista osista:-  Hedelmien ja vihannesten ilmaisjakelu kouluissa (osana ”kannustavien aloitteiden” vaihtoehtoa). Yhteisön tukea olisi myönnettävä lähinnä ikäryhmään 6–10 kuuluville oppilaitosten (koulujen) oppilaille toimitettavien hedelmien ja vihannesten sekä asiaan liittyvän logistiikan, seurannan ja arvioinnin osarahoittamiseen. Tätä varten ehdotetaan yhteensä 90 miljoonan euron budjettimäärärahoja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 I osaston mukaisesti. Näiden määrärahojen avulla voitaisiin laajentaa joissakin jäsenvaltioissa olemassa olevia kouluhedelmäjärjestelmiä sekä perustaa ohjelmia jäsenvaltioihin, joissa niitä ei vielä ole, mikä johtuu usein rajallisista määrärahoista.Yhteisön rahoitusosuus olisi 50 prosenttia ja lähentymistavoitealueilla 75 prosenttia.-  Liitännäistoimenpiteet . Jäsenvaltioiden edellytetään laativan kansallisen tai alueellisen tason strategian kuullen terveys- ja opetusviranomaisia, maatalousalan toimijoita ja sidosryhmiä. Strategiassa olisi määriteltävä, millä tavoin kouluhedelmäjärjestelmä voitaisiin parhaiten panna täytäntöön ja sisällyttää opetussuunnitelmaan. Järjestelmän täytäntöönpanossa olisi korostettava EU:n osuutta siihen. Liitännäistoimenpiteet rahoitettaisiin pääasiassa kansallisesti.-  Verkottumistoimet tietojen ja asiantuntemuksen vaihdon kannustamiseksi kouluhedelmäjärjestelmään osallistuvien toimijoiden kesken sekä yleisen tietoisuuden herättämiseksi (kuten verkottumista koskevassa vaihtoehdossa 2 esitetään). Näihin toimiin olisi myönnettävä määrärahoja 1,3 miljoonaa euroa.-  Maataloustuotteiden menekinedistäminen , jota voitaisiin tukea EU:n tasolla toteutettavan maataloustuotteiden menekinedistämisen puitteissa (kuten tukialoitteita koskevassa vaihtoehdossa 3 esitetään). Jäsenvaltiot voisivat erityisesti hyödyntää näitä puitteita toteuttaakseen tarvittavat liitännäistoimenpiteet, joiden tavoitteena on lisätä tietoisuutta hedelmien ja vihannesten kulutuksen myönteisistä vaikutuksista. Äskettäisessä hedelmä- ja vihannesalan uudistuksessa näiden tuotteiden menekinedistämiseen varattuja ohjeellisia määrärahoja lisättiin 6 miljoonalla eurolla.-  Seuranta ja arviointi . Seurannan ja arvioinnin olisi oltava erottamaton osa EU:n järjestelmää, jotta jatkotutkimusta varten saataisiin käyttöön luotettavia tietoja eri muodoissa toteuttavan kouluhedelmäjärjestelmän tehokkuudesta sekä parhaiden toimintatapojen vaihdosta.Seuraavat kolme osaa sisältyisivät näin ollen kaikkiin järjestelmiin:-  hedelmien (ja/tai vihannesten) ilmaisjakelu oppilaitoksissa (kouluissa),-  joukko liitännäistoimenpiteitä,-  Seuranta ja arviointi.Ehdotuksen liitteenä on yksiköiden välisen ryhmän laatima vaikutustenarviointi, jolla varmistetaan yhteensopivuus asiaan liittyvien yhteisön politiikkojen välillä.2008/xxxx (CNS)Ehdotus:NEUVOSTON ASETUSyhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta annetun asetuksen (EY) N:o 1290/2005 sekä maatalouden yhteisestä markkinajärjestelystä ja tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityissäännöksistä annetun asetuksen (EY) N:o 1234/2007 (yhteisiä markkinajärjestelyjä koskeva asetus) muuttamisesta kouluhedelmäjärjestelmän käyttöönottamiseksiEUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 36 ja 37 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon[1],sekä katsoo seuraavaa:(1) Hedelmä- ja vihannesalan erityissäännöistä annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1182/2007[2] säädetään hedelmä- ja vihannesalan laajamittaisesta uudistuksesta, jolla pyritään parantamaan kyseisen alan kilpailukykyä ja markkinasuuntautuneisuutta ja saattamaan se yhdenmukaisemmaksi muun uudistetun yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) kanssa. Yksi uudistetun järjestelyn keskeisiä tavoitteita on kääntää hedelmien ja vihannesten laskeva kulutus nousuun.(2) Perustamissopimuksen 33 artiklassa vahvistettuja YMP:n tavoitteita ovat markkinoiden vakauttaminen, tarvikkeiden saatavuuden varmistaminen ja kohtuullisten kuluttajahintojen takaaminen. Kouluhedelmäjärjestelmässä myönnettävä yhteisön tuki hedelmä-, vihannes- ja banaanituotteiden toimittamiseksi koulujen oppilaille täyttäisi nämä tavoitteet. Järjestelmän uskotaan myös parantavan hedelmien ja vihannesten arvostusta nuorten kuluttajien keskuudessa ja lisäävän tällä tavoin näiden tuotteiden kulutusta tulevaisuudessa, jolloin maataloudesta saatavat ansiot paranevat, mikä on myös yksi YMP:n tavoitteista. Lisäksi perustamissopimuksen 35 artiklan b alakohdassa määrätään, että yhteisessä maatalouspolitiikassa voidaan edistää joidenkin tuotteiden kulutusta yhteisin toimin, kuten kouluhedelmäjärjestelmän avulla.(3) Perustamissopimuksen 152 artiklan 1 kohdassa edellytetään niin ikään, että kaikkien yhteisön politiikkojen määrittelyssä ja toteuttamisessa on varmistettava ihmisten terveyden korkeatasoinen suojelu. Kouluhedelmäjärjestelmästä saatava selkeä terveydellinen hyöty on näkökohta, joka olisi otettava huomioon YMP:n täytäntöönpanossa.(4) Hedelmien ja vihannesten merkitystä terveellisen ruokavalion osana korostetaan komission valkoisessa kirjassa ”Ravitsemukseen, ylipainoon ja lihavuuteen liittyviä terveyskysymyksiä koskeva eurooppalainen strategia”. Siinä korostetaan tarvetta toteuttaa johdonmukaisia toimia Euroopan tasolla ja mainitaan, että YMP:llä voisi olla oma tehtävänsä eurooppalaisen ruokavalion muokkaamisessa ja erityisesti lihavuuden ja ylipainon torjunnassa. Siinä todetaan, että kouluhedelmäjärjestelmä olisi askel oikeaan suuntaan .(5) Asetusta (EY) N:o 1182/2007 antaessaan neuvosto antoi seuraavan lausuman: ”Ottaen huomioon koululaisten liikalihavuuden rajun lisääntymisen, joka tuotiin esiin äskettäin julkaistussa komission valkoisessa kirjassa (…), neuvosto pyytää komissiota tekemään mahdollisimman pian ehdotuksen hedelmien kulutuksen lisäämisestä kouluissa ja perustamaan ehdotuksensa hyödyn, toteutettavuuden ja hallinnollisten kulujen vaikutusarviointiin”.(6) Sen vuoksi olisi säädettävä yhteisön tuesta, jolla osarahoitetaan eräiden terveellisten hedelmä- ja vihannesalan, hedelmä- ja vihannesjalostealan sekä banaanialan tuotteiden toimittamista koulujen oppilaille samoin kuin eräitä asiaan liittyviä logistiikka-, jakelu-, laitteisto-, viestintä-, seuranta- ja arviointikustannuksia. Komission olisi vahvistettava järjestelmää koskevat vaatimukset.(7) Kouluhedelmäjärjestelmän asianmukaisen täytäntöönpanon varmistamiseksi jäsenvaltioiden, jotka haluavat hyödyntää sitä, olisi laadittava ennakolta kansallisen tai alueellisen tason strategia. Niiden olisi myös säädettävä liitännäistoimenpiteistä, jotka ovat tarpeen järjestelmän tehokkuuden kannalta.(8) Jotteivät vastaavien kansallisten toimenpiteiden kokonaisvaikutukset heikkenisi, jäsenvaltioiden pitäisi lisäksi voida myöntää kansallista lisätukea tuotteiden toimittamiseen, asiaan liittyviin kustannuksiin ja liitännäistoimenpiteisiin, ja yhteisön kouluhedelmäjärjestelmä ei saisi rajoittaa erillisten yhteisön lainsäädännön mukaisten kansallisten kouluhedelmäjärjestelmien soveltamista. Yhteisön järjestelmän käytännön vaikutusten varmistamiseksi sen ei kuitenkaan pitäisi korvata olemassa olevien kansallisten kouluhedelmäjärjestelmien tai muiden, hedelmiä sisältävien koulujakelujärjestelmien nykyistä rahoitusta.(9) Moitteettoman budjettihallinnon varmistamiseksi olisi määriteltävä yhteisön tuen vahvistettu enimmäismäärä ja yhteisrahoituksen enimmäisosuudet, ja yhteisön rahoitusosuus järjestelmään olisi lisättävä yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 21 päivänä kesäkuuta 2005 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1290/2005[3] 3 artiklan 1 kohdassa vahvistettuun luetteloon toimenpiteistä, joille voidaan myöntää maataloustukirahaston rahoitusta.(10) Jotta järjestelmän sujuvalle täytäntöönpanolle jäisi riittävästi aikaa, sitä olisi sovellettava kouluvuodesta 2009/2010 alkaen. Siitä olisi toimitettava kertomus kolmen vuoden kuluttua.(11) Järjestelmän tehostamiseksi yhteisön olisi voitava rahoittaa tiedotus-, seuranta- ja arviointitoimenpiteitä, joilla pyritään lisäämään yleistä tietoisuutta kouluhedelmäjärjestelmästä, sekä järjestelmään ja sen tavoitteisiin liittyviä verkottumistoimenpiteitä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta maataloustuotteita koskevista tiedotus- ja menekinedistämistoimista sisämarkkinoilla ja kolmansissa maissa 17 päivänä joulukuuta 2007 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 3/2008[4] mukaisia yhteisön valtuuksia osarahoittaa tarvittavia liitännäistoimenpiteitä, joilla pyritään lisäämään tietoisuutta hedelmien ja vihannesten myönteisistä terveysvaikutuksista.(12) Asetuksen (EY) N:o 1182/2007 säännökset on sisällytetty asetukseen (EY) N:o 1234/2007[5] 1 päivästä heinäkuuta 2008 alkaen asetuksella (EY) N:o 361/2008[6].(13) Sen vuoksi asetuksia (EY) N:o 1290/2005 ja (EY) N:o 1234/2007 olisi muutettava,ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:1 artikla Asetuksen (EY) N:o 1290/2005 muuttaminenLisätään asetuksen (EY) N:o 1290/2005 3 artiklan 1 kohtaan f alakohta seuraavasti:”f) yhteisön rahoitusosuus neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007* 103 g a artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun kouluhedelmäjärjestelmään.(*) EUVL L 299, 16.11.2007, s. 1.”2 artikla Asetuksen (EY) N:o 1234/2007 muuttaminenMuutetaan asetus (EY) N:o 1234/2007 seuraavasti:(1) Muutetaan II osan I osaston IV luvun IV a jakso seuraavasti:a) Lisätään 103 g artiklan jälkeen II a alajakso seuraavasti:”II a alajaksoKouluhedelmäjärjestelmä103 G A ARTIKLA Tuki hedelmä-, vihannes- ja banaanituotteiden toimittamiseen oppilaille1. Yhteisön tukea myönnetään komission myöhemmin määrittelemien edellytysten mukaisesti kouluvuodesta 2009/2010 alkaen komission myöhemmin määrittelemien eräiden hedelmä- ja vihannesalan sekä hedelmä- ja vihannesjalostealan ja banaanialan tuotteiden toimittamiseen koulujen oppilaille, ja sitä voidaan myöntää myös eräisiin asiaan liittyviin logistiikka-, jakelu-, laitteisto-, viestintä-, seuranta- ja arviointikustannuksiin.2. Jäsenvaltioiden, jotka haluavat osallistua järjestelmään, on laadittava ennakolta kansallisen tai alueellisen tason strategia sen täytäntöönpanoa varten. Niiden on myös säädettävä liitännäistoimenpiteistä, jotka ovat tarpeen järjestelmän tehokkuuden kannalta.3. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun yhteisön tuen on täytettävä seuraavat vaatimukset:a) se saa olla enintään 90 miljoonaa euroa kouluvuotta kohden;b) se saa olla enintään 50 prosenttia 1 kohdassa tarkoitetuista toimituskustannuksista ja muista asiaan liittyvistä kustannuksista, tai 75 prosenttia tällaisista kustannuksista lähentymistavoitealueilla;c) se ei saa kattaa muita kustannuksia kuin 1 kohdassa tarkoitetut toimituskustannukset ja muut asiaan liittyvät kustannukset; jad) sitä ei saa käyttää korvaamaan olemassa olevien kansallisten kouluhedelmäjärjestelmien tai muiden, hedelmiä sisältävien koulujakelujärjestelmien nykyistä rahoitusta.Lähentymistavoitteella tarkoitetaan Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa ja koheesiorahastoa koskevan yhteisön lainsäädännön mukaista vähiten kehittyneitä jäsenvaltioita ja alueita koskevan toimen tavoitetta 1 päivän tammikuuta 2007 ja 31 päivän joulukuuta 2013 välisen ajanjakson osalta.4. Yhteisön tuen lisäksi jäsenvaltiot voivat myöntää kansallista tukea 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden toimittamiseen ja asiaan liittyviin kustannuksiin. Ne voivat myöntää kansallista tukea myös 2 kohdassa tarkoitettujen liitännäistoimenpiteiden rahoittamiseen.5. Yhteisön kouluhedelmäjärjestelmä ei saa rajoittaa erillisten yhteisön lainsäädännön mukaisten kansallisten kouluhedelmäjärjestelmien soveltamista.6. Yhteisö voi asetuksen (EY) N:o 1290/2005 5 artiklan mukaisesti rahoittaa myös tiedotus-, seuranta- ja arviointitoimenpiteitä, jotka liittyvät kouluhedelmäjärjestelmään, mukaan luettuina toimet, joilla pyritään lisäämään yleistä tietoisuutta siitä, sekä asiaan liittyviä verkottumistoimenpiteitä.”;b) Lisätään ennen 103 h artiklaa otsikko seuraavasti:”III AlajaksoMenettelysäännökset”C) LISÄTÄÄN 103 H ARTIKLAAN ALAKOHTA SEURAAVASTI:”f) säännöt, jotka koskevat 103 g a artiklassa tarkoitettua kouluhedelmäjärjestelmää, mukaan luettuina asianomaisten tuotteiden luettelo, tuen jakautuminen jäsenvaltioiden kesken, varainhoito ja budjettihallinto sekä asiaan liittyvät kustannukset, kansalliset strategiat, liitännäistoimenpiteet, tiedotus, seuranta ja arviointi sekä verkottumistoimenpiteet.”(2) Lisätään 180 artiklan toiseen kohtaan ilmaisun ”103 e” jälkeen ilmaisu ”103 g a”.(3) Lisätään 184 artiklaan 6 kohta seuraavasti:”6) ennen 31 päivää elokuuta 2012 Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen 103 g a artiklassa säädetyn kouluhedelmäjärjestelmän soveltamisesta; kertomukseen liitetään tarvittaessa aiheellisia ehdotuksia. Kertomuksessa käsitellään erityisesti sitä, missä määrin järjestelmä on edistänyt moitteettomasti toimivien kouluhedelmäjärjestelmien käyttöönottoa jäsenvaltioissa ja miten järjestelmä on vaikuttanut lasten ruokailutottumusten paranemiseen.”3 artikla VoimaantuloTämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä .Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.Tehty BrysselissäNeuvoston puolestaPuheenjohtajaRAHOITUSSELVITYS |1. | BUDJETTIKOHTA: 05 02 08 12 (luotava uusi budjettikohta) 05 08 09 | MÄÄRÄRAHAT: – p.m. (2008) 2 milj. euroa (ATE 2009) |2. | OTSIKKO: Neuvoston asetus yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta annetun asetuksen (EY) N:o 1290/2005 sekä maatalouden yhteisestä markkinajärjestelystä ja tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityissäännöksistä annetun asetuksen (EY) N:o 1234/2007 (yhteisiä markkinajärjestelyjä koskeva asetus) muuttamisesta kouluhedelmäjärjestelmän käyttöönottamiseksi |3. | OIKEUSPERUSTA: Perustamissopimuksen 36 ja 37 artikla |4. | TAVOITTEET: Toimittaa koulujen oppilaille hedelmä-, vihannes- ja banaanituotteita, mikä lisäisi niiden kulutusta tulevaisuudessa ja auttaisi vakauttamaan markkinoita. |5. | VAIKUTUKSET TALOUSARVIOON | 12 KUUKAUDEN JAKSO (milj. euroa) | KULUVA VARAINHOITOVUOSI 2008 (milj. euroa) | SEURAAVA VARAINHOITO-VUOSI (2009) (milj. euroa) |5.0 | MENOT – EY:N TALOUSARVIOSTA (TUET/INTERVENTIOT) – KANSALLISISTA TALOUSARVIOISTA – MUUT | +91,3 | – | – |5.1 | TULOT – EY:N OMAT VARAT (MAKSUT/TULLIT) – KANSALLISELLA TASOLLA | – | – | – |2010 | 2011 | 2012 | 2013 |5.0.1 | MENOARVIO | +91,3 | +91,3 | +91,3 | +90,3 |5.1.1 | TULOARVIO | – | – | – | – |5.2 | LASKUTAPA: – |6.0 | MAHDOLLISUUS RAHOITUKSEEN TOTEUTETTAVANA OLEVAN TALOUSARVION KYSEISEEN LUKUUN OTETUISTA MÄÄRÄRAHOISTA | KYLLÄ/EI |6.1 | MAHDOLLISUUS RAHOITUKSEEN TOTEUTETTAVANA OLEVAN TALOUSARVION LUKUJEN VÄLISILLÄ SIIRROILLA | KYLLÄ/EI |6.2 | LISÄTALOUSARVION TARVE | KYLLÄ/EI |6.3 | MYÖHEMPIIN TALOUSARVIOIHIN OTETTAVAT MÄÄRÄRAHAT | KYLLÄ/EI |HUOMAUTUKSIA: 1) Tuotteiden toimittaminen 90 miljoonaa euroa 2) Verkottuminen 2010 – 2011 – 2012 = 1 miljoonaa euroa + vuosittaiset konferenssit (joka vuosi) = 0,3 miljoonaa euroa |[1] EUVL C …, …, s. ….[2] EUVL L 273, 17.10.2007, s. 1.[3] EUVL L 209, 11.8.2005, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1437/2007 (EUVL L 322, 7.12.2007, s. 1).[4] EUVL L 3, 5.1.2008, s. 1.[5] EUVL L 299, 16.11.2007, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o …/2008 (EUVL L …, ….2008, s. …).[6] EUVL L 121, 7.5.2008, s. 1.