Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52008PC0007

Ehdotus: neuvoston päätös direktiivin 2003/96/EY 19 artiklan mukaisen luvan antamisesta Italialle soveltaa lämmitykseen käytettävään kaasuöljyyn ja nestekaasuun alennettuja verokantoja tietyillä maantieteellisillä alueilla  /* KOM/2008/0007 lopull. */

	[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |Bryssel 22.1.2008KOM(2008) 7 lopullinenEhdotus:NEUVOSTON PÄÄTÖSdirektiivin 2003/96/EY 19 artiklan mukaisen luvan antamisesta Italialle soveltaa lämmitykseen käytettävään kaasuöljyyn ja nestekaasuun alennettuja verokantoja tietyillä maantieteellisillä alueilla(komission esittämä)PERUSTELUT1) EHDOTUKSEN TAUSTA-  Ehdotuksen perustelut ja tavoitteetEnergiatuotteiden ja sähkön verotusta säännellään yhteisössä neuvoston direktiivillä 2003/96/EY[1] (jäljempänä ”energiaverodirektiivi” tai ”direktiivi”).Direktiivin 19 artiklan 1 kohdan ja erityisesti 5, 15 ja 17 artiklan säännösten mukaan neuvosto voi yksimielisesti komission ehdotuksesta antaa jäsenvaltiolle luvan ottaa käyttöön valmisteveroja koskevia muita vapautuksia tai alennuksia erityisistä poliittisista syistä.Tämän ehdotuksen tarkoituksena on antaa Italialle lupa soveltaa lämmitykseen käytettävään kaasuöljyyn ja nestekaasuun alennettuja verokantoja tietyillä maantieteellisillä alueilla, millä pyritään huojentamaan kyseisten alueiden asukkaille koituvia ylimääräisiä lämmityskustannuksia. Suuret lämmityskustannukset johtuvat joko kyseisten alueiden ankarasta ilmastosta tai eristyneisyydestä sekä polttoainevaihtoehtojen ja maakaasuverkon puutteesta.-  Yleinen taustaItalian viranomaiset pyysivät 17. lokakuuta 2006 päivätyllä kirjeellä lupaa soveltaa lämmitykseen käytettävään kaasuöljyyn ja nestekaasuun alennettuja verokantoja tietyillä maantieteellisillä alueilla jatkaakseen käytäntöä, joka perustuu energiaverodirektiivin 18 artiklan 1 kohdassa ja liitteessä II olevan 8 kohdan kymmenennessä luetelmakohdassa säädettyyn poikkeukseen. Mainitun artiklan säännöksessä Italialle annetaan lupa soveltaa tietyillä alueilla lämmitykseen käytettävään kevyeen polttoöljyyn ja nestekaasuun alennettuja valmisteverokantoja 31. joulukuuta 2006 saakka. Italian viranomaiset esittivät uuden pyyntönsä ennen kuin edellä mainitun poikkeuksen voimassaolo päättyi. Viranomaiset antoivat asiasta lisätietoja ja selvennyksiä 5. joulukuuta 2006, 13. helmikuuta 2007, 18. huhtikuuta 2007, 7. kesäkuuta 2007, 27. elokuuta 2007, 1. lokakuuta 2007 ja 12. marraskuuta 2007.Italia perustelee pyytämäänsä poikkeusta sillä, että sen alue on hyvin vaihteleva erilaisine maantieteellisine ja ilmasto-olosuhteineen. Italia korotti vuonna 1999 yleistä valmisteverotasoa verojärjestelmänsä uudistuksen yhteydessä. Ottaen huomioon alueensa erityispiirteet se otti samalla käyttöön alennetut verokannat, joita sovelletaan lämmitykseen käytettävään kaasuöljyyn ja nestekaasuun tietyissä osissa maata, jotta kuluttajille ei koituisi kohtuuttomia lämmityskustannuksia. Kaasuöljyä koskeva veronalennus on nykyään 129,11 euroa 1 000 litralta (alennettu verokanta on 274,10 euroa 1 000 litralta) ja nestekaasua koskeva alennus 159,07 euroa 1 000 kilolta (alennettu verokanta on 30,87 euroa 1 000 kilolta). Sovellettavat verokannat ovat kuitenkin suurempia kuin direktiivissä säädetyt vähimmäisverotasot.Veronalennusta voidaan soveltaa maantieteellisillä alueilla, jotka täyttävät seuraavat vaatimukset:-  Kunnat, jotka kuuluvat vuonna 1993 annetussa presidentin asetuksessa N:o 412 määriteltyyn vyöhykkeeseen F. Asetuksessa Italian alue jaetaan kuuteen ilmastovyöhykkeeseen (A–F). Luokitus perustuu astepäiviin, joilla ilmaistaan niiden keskimääräisten päivälämpötilojen summa, jotka poikkeavat optimaalisesta 20 °C:n lämpötilasta tavanomaisen lämmityskauden aikana. Mitä suurempi astepäiväluku kunnalla on, sitä alhaisempi on keskimääräinen ulkolämpötila lämmityskauden aikana. Ilmastovyöhykkeeseen F kuuluviksi kunniksi määritellään kunnat, joiden astepäiväluku on yli 3 000[2].-  Kunnat, jotka kuuluvat vuonna 1993 annetussa presidentin asetuksessa N:o 412 määriteltyyn vyöhykkeeseen E ja joilla ei ole vielä pääsyä maakaasuverkkoon. Ilmastovyöhykkeeseen E kuuluviksi kunniksi määritellään kunnat, joiden astepäiväluku on 2 100–3 000.-  Sardiniassa ja pienillä saarilla sijaitsevat kunnat, joilla ei ole vielä pääsyä maakaasuverkkoon. Tämä kattaa kaikki Italian saaret Sisiliaa lukuun ottamatta.Italian viranomaisten mukaan verotuksen eriyttäminen ja veronalennukseen oikeutettujen alueiden valinta pohjautuvat puolueettomiin perusteisiin. Tavoitteena on varmistaa maantieteellinen tasapaino Italian muiden osien kanssa, toisin sanoen saattaa veronalennukseen oikeutettujen alueiden asukkaat tasa-arvoisempaan asemaan Italian muun väestön kanssa vähentämällä näiden alueiden kohtuuttomia lämmityskustannuksia. Veronalennuksen määrä on kaikissa tapauksissa saman suuruinen; sen ainoana tarkoituksena on vähentää alennukseen oikeutettujen alueiden väestön ylimääräisiä lämmityskustannuksia, jotka johtuvat kylmästä ilmastosta ja/tai polttoaineen hankintavaikeuksista.Ilmastovyöhykkeillä E ja F veronalennus on Italian viranomaisten mukaan keskimäärin 11–12 prosenttia lämmityspolttoaineena käytettävän kaasuöljyn tai nestekaasun hinnasta. Näitä lukuja on verrattava keskimääräisiin lämmityskustannuksiin: ilmasto-olosuhteiden vuoksi ne ovat vyöhykkeellä E yli 90 prosenttia suuremmat ja vyöhykkeellä F yli 170 prosenttia suuremmat kuin maan keskiarvo.Saarten erityistilanne johtuu niiden maantieteellisestä sijainnista, jonka vuoksi polttoaineen saanti on rajallista ja ylimääräiset kuljetuskustannukset nostavat hintoja Manner-Italiaan verrattuna. Italian viranomaiset ovat vahvistaneet, että veronalennus ei johda ylikorvaukseen eikä laske nestekaasun ja kaasuöljyn hintoja alemmaksi kuin mantereella. Italian viranomaisten toimittamien lukujen perusteella nestekaasun hinta on veronalennuksenkin jälkeen noin 2,5–4,5 euroa/hl suurempi saarilla kuin mantereella. Kaasuöljyn hinnoissa ero on vielä merkittävämpi, ja joissakin tapauksissa lopullinen hinta voi olla saarilla melkeinpä kaksinkertainen mantereeseen verrattuna.Italian viranomaisten mukaan kuntien ylimääräiset lämmityskustannukset vähenevät merkittävästi, kun ne voivat liittyä maakaasuverkkoon (tämä voi toteutua ilmastovyöhykkeellä E ja joillakin saarilla sijaitsevissa kunnissa). Ennen kaikkea tämä lisää polttoainevaihtoehtoja kuluttajien kannalta. Sen vuoksi Italian viranomaiset eivät aio myöntää veronalennuksia ilmastovyöhykkeen E ja saarten kunnille sen jälkeen, kun niiden maakaasuverkko on valmistunut. Ilmastovyöhykkeen F kunnissa, jotka yleensä sijaitsevat vuoristoalueilla, maakaasuverkkoa ei kuitenkaan kehitetä niin, että se kattaisi kyseisten kuntien alueet kokonaan tai läheskään kokonaan. Näin ollen verkon kehittäminen ei paranna monienkaan asukkaiden kannalta polttoainevaihtoehtojen tarjontaa. Sen vuoksi ilmastovyöhykkeen F kunnilta ei edellytetä, etteivät ne saa kuulua maakaasuverkkoon ollakseen oikeutettuja veronalennukseen.Toimenpiteen vuosittaiset talousarviovaikutukset ovat noin 62 miljoonaa euroa. Mahdollisia edunsaajia on 4,4 miljoonaa. Edunsaajat (jotka ovat veronalennukseen oikeutettujen alueiden asukkaita) saavat veronalennuksen hinnanalennuksena hankkiessaan kyseisiä energiatuotteita.-  Voimassa olevat aiemmat säännöksetEnergiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta 27 päivänä lokakuuta 2003 annettu neuvoston direktiivi 2003/96/EY.-  Johdonmukaisuus suhteessa unionin muuhun politiikkaan ja muihin tavoitteisiinKomission on arvioitava jokainen pyyntö, jossa ehdotetaan energiaverodirektiivin 19 artiklan mukaista poikkeusta, ja otettava arvioinnissaan huomioon sisämarkkinoiden moitteeton toiminta, terveen kilpailun varmistaminen sekä yhteisön terveys-, ympäristö-, energia- ja liikennepolitiikka.Jos lämmitykseen käytettävään nestekaasuun ja kaasuöljyyn sovellettaisiin kyseisillä maantieteellisillä alueilla samantasoista verotusta kuin Italiassa yleensä, näiden alueiden lämmityskustannukset olisivat kohtuuttomia Italian muihin osiin verrattuna. Tämä johtuu niiden ankarista ilmasto-olosuhteista tai eristyneisyydestä sekä maakaasuverkon puutteesta, jonka vuoksi ne eivät voi käyttää maakaasua vaihtoehtoisena lämmitysenergian lähteenä.Tämä seikka otetaan alennetussa verokannassa huomioon huojentamalla lämmityskustannuksia, joita koituu näille maantieteellisille alueille enemmän kuin Italian muille osille.Italian viranomaisten mukaan veronalennus jää aina pienemmäksi kuin ylimääräiset lämmityskustannukset, ja sekä kaasuöljyn että nestekaasun verotuksen taso on alennuksenkin jälkeen korkeampi kuin energiaverodirektiivissä säädetyt yhteisön vähimmäisverotasot.Näin ollen voidaan katsoa, että alennuksesta huolimatta verotuksen kannustava vaikutus säilyy energiatehokkuuden ja muiden energiapolitiikan tavoitteiden edistämiseksi. Toimenpidettä ei myöskään pidetä yhteisön ympäristö- ja energiapolitiikan vastaisena.Toimenpiteen hyväksymistä voidaan perustella myös sisämarkkinoiden moitteettomalla toiminnalla ja terveen kilpailun varmistamisella. Sen ainoana tavoitteena on huojentaa ylimääräisiä lämmityskustannuksia, jotka johtuvat kyseisten alueiden todellisista olosuhteista. Veronalennusta ei myöskään voida yhdistää muunlaisiin veronalennuksiin, eikä se koske polttoaineiden käyttöä muihin tarkoituksiin kuin sisätilojen lämmitykseen.Yrityskäyttäjien saaman veroedun määrä vahvistetaan Italian viranomaisten mukaan kussakin tapauksessa perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta vähämerkityksiseen tukeen 15 päivänä joulukuuta 2006 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1998/2006[3] mukaisesti. Jos yksittäisen yrityksen saama etu ylittää asetuksessa säädetyn enimmäismäärän, siitä ilmoitetaan komissiolle Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun asetuksen (EY) N:o 659/1999[4] mukaisesti. Lisäksi energiaverodirektiivin 2003/96/EY 19 artiklan 2 kohdassa säädetään, että direktiivin säännösten nojalla toteutettavat toimenpiteet voidaan myöntää enintään kuuden vuoden määräajaksi, joka voidaan uusia. Nykytilanteessa vaikuttaa asianmukaiselta myöntää lupa kuudeksi vuodeksi.Olisi huolehdittava siitä, että Italia pystyy soveltamaan tässä ehdotuksessa tarkoitettua veronalennusta heti sen jälkeen, kun energiaverodirektiivin 18 artiklan ja liitteen II mukainen tilanne päättyy ennen 1. tammikuuta 2007. Pyydetty lupa olisi sen vuoksi annettava 1. tammikuuta 2007 alkaen.2) KUULEMISET JA VAIKUTUSTEN ARVIOINTI-  Intressitahojen kuuleminenEhdotus koskee ainoastaan Italiaa.-  Asiantuntijatiedon käyttöUlkopuolista asiantuntemusta ei tarvittu.-  Vaikutusten arviointiEhdotus koskee luvan antamista yhdelle jäsenvaltiolle sen omasta pyynnöstä.3) EHDOTUKSEEN LIITTYVÄT OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDATEhdotetun toimen lyhyt kuvausEhdotuksen tavoitteena on antaa Italialle lupa poiketa direktiivin 2003/96/EY yleisistä säännöksistä ja soveltaa tietyillä alueilla, joilla on korkeat lämmityskustannukset, alennettuja verokantoja lämmitykseen käytettävään kaasuöljyyn ja nestekaasuun.-  OikeusperustaNeuvoston direktiivin 2003/96/EY 19 artikla.-  ToissijaisuusperiaateEY:n perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamisalaan kuuluva välillinen verotus ei sinänsä kuulu perustamissopimuksen 5 artiklassa tarkoitettuun yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan.Voimassa olevassa yhteisön lainsäädännössä säännellään ja rajoitetaan kuitenkin tiukasti jäsenvaltioiden rinnakkaisen toimivallan käyttöä. Direktiivin 2003/96/EY 19 artiklan mukaan ainoastaan neuvostolla on valtuudet antaa jäsenvaltiolle lupa ottaa käyttöön muita vapautuksia tai alennuksia kyseisessä säännöksessä tarkoitetulla tavalla. Jäsenvaltiot eivät voi toimia neuvoston sijasta.Ehdotus on näin ollen toissijaisuusperiaatteen mukainen.-  SuhteellisuusperiaateEhdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen. Veronalennus ei ylitä alennukseen oikeutetuille koituvia lisäkustannuksia.-  Sääntelytavan valintaEhdotettu sääntelytapa: neuvoston päätös.Direktiivin 2003/96/EY 19 artiklassa säädetään ainoastaan tämäntyyppisistä toimenpiteistä.4) TALOUSARVIOVAIKUTUKSETToimenpiteestä ei aiheudu taloudellista tai hallinnollista rasitusta yhteisölle. Näin ollen ehdotuksella ei ole vaikutuksia yhteisön talousarvioon.Ehdotus:NEUVOSTON PÄÄTÖSdirektiivin 2003/96/EY 19 artiklan mukaisen luvan antamisesta Italialle soveltaa lämmitykseen käytettävään kaasuöljyyn ja nestekaasuun alennettuja verokantoja tietyillä maantieteellisillä alueilla(Ainoastaan italiankielinen teksti on todistusvoimainen)EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta 27 päivänä lokakuuta 2003 annetun neuvoston direktiivin 2003/96/EY[5] ja erityisesti sen 19 artiklan 1 kohdan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,sekä katsoo seuraavaa:(1) Italialle annettiin direktiivin 2003/96/EY 18 artiklan 1 kohdan ja liitteen II mukaisesti lupa soveltaa lämmitykseen käytettävään kevyeen polttoöljyyn ja nestekaasuun alennettuja valmisteverokantoja tietyillä ”epäsuotuisilla maantieteellisillä alueilla”. Tämä poikkeus oli voimassa 31 päivään joulukuuta 2006 saakka.(2) Italian viranomaiset pyysivät 17 päivänä lokakuuta 2006 päivätyllä kirjeellä direktiivin 2003/96/EY 19 artiklan mukaista lupaa soveltaa alennettuja verokantoja lämmitykseen käytettävään kaasuöljyyn ja nestekaasuun samoilla maantieteellisillä alueilla. Italia haluaisi jatkaa edellä mainitun poikkeuksen mukaista kansallista käytäntöään 31 päivän joulukuuta 2006 jälkeen. Lupaa pyydetään 1 päivän tammikuuta 2007 ja 31 päivän joulukuuta 2012 väliseksi ajaksi.(3) Italian alue on hyvin vaihteleva erilaisine maantieteellisine ja ilmasto-olosuhteineen. Italia korotti vuonna 1999 yleistä valmisteverotasoa verojärjestelmänsä uudistuksen yhteydessä. Ottaen huomioon alueensa erityispiirteet se otti samalla käyttöön kaasuöljyyn ja nestekaasuun sovellettavat alennetut verokannat huojentaakseen tiettyjen maantieteellisten alueiden asukkaille koituvia kohtuuttomia lämmityskustannuksia.(4) Verotuksen eriyttämisen tavoitteena on saattaa veronalennukseen oikeutettujen alueiden väestö tasa-arvoisempaan asemaan Italian muun väestön kanssa vähentämällä kohtuuttomia lämmityskustannuksia. Määritelläkseen veronalennukseen oikeutetut alueet Italia on tukeutunut puolueettomiin perusteisiin, jotka koskevat näiden alueiden ilmasto-olosuhteita ja pääsyä maakaasuverkkoon. Jälkimmäisellä perusteella voidaan arvioida, missä määrin kunkin alueen asukkaat voivat valita eri polttoaineiden välillä.(5) Tältä pohjalta veronalennusta voidaan soveltaa maantieteellisiin alueisiin (kuntiin), jotka täyttävät jonkin seuraavista perusteista: i) kunnat, jotka kuuluvat ilmastovyöhykkeeseen F, joka on määritelty vuonna 1993 annetussa presidentin asetuksessa N:o 412[6], eli kunnat, joiden astepäiväluku on yli 3 000; ii) kunnat, jotka kuuluvat ilmastovyöhykkeeseen E, joka on määritelty vuonna 1993 annetussa presidentin asetuksessa N:o 412, eli kunnat, joiden astepäiväluku on 2 100–3 000[7] ja iii) Sardinia ja pienet saaret; näihin kuuluvat kaikki Italian saaret Sisiliaa lukuun ottamatta. Koska maakaasuverkon kehittäminen vähentää merkittävästi ylimääräisiä lämmityskustannuksia ja ennen kaikkea parantaa kuluttajien mahdollisuuksia valita eri polttoaineiden välillä, veronalennusta ei sovelleta toisena ja kolmantena mainittuihin vyöhykkeisiin kuuluviin kuntiin sen jälkeen, kun kyseisen kunnan maakaasuverkko on valmistunut.(6) Näiden kuntien yhteisenä piirteenä on, että niille koituu ylimääräisiä lämmityskustannuksia muuhun Italiaan verrattuna. Ilmastovyöhykkeillä E ja F veronalennus on keskimäärin 11–12 prosenttia lämmitykseen käytettävän kaasuöljyn ja nestekaasun hinnasta. Ilmasto-olosuhteiden vuoksi keskimääräiset lämmityskustannukset ovat vyöhykkeellä E yli 90 prosenttia suuremmat ja vyöhykkeellä F yli 170 prosenttia suuremmat kuin maan keskiarvo. Saarten Manner-Italiaa suuremmat lämmityskustannukset johtuvat niiden maantieteellisistä erityispiirteistä, rajallisesta polttoaineiden saannista, ylimääräisistä kuljetuskustannuksista ja polttoaineiden hinnoista, jotka ovat kuljetuskustannusten vuoksi korkeammat kuin Manner-Italiassa.(7) Koska veronalennus on kaikissa tapauksissa pienempi kuin kyseiselle väestölle koituvat ylimääräiset lämmityskustannukset, kyse ei ole ylikorvauksesta. Italian viranomaiset ovat tähdentäneet, että veronalennus ei ole suurempi kuin vyöhykkeiden E ja F kylmästä ilmastosta johtuvat ylimääräiset kustannukset. Lisäksi ne ovat ilmoittaneet, ettei veronalennus laske polttoainehintoja saarilla alemmaksi kuin mantereella.(8) Alennettu verokanta on yhä sekä kaasuöljyn että nestekaasun osalta korkeampi kuin direktiivissä 2003/96/EY säädetyt yhteisön vähimmäisverotasot.(9) Toimenpide koskee ainoastaan sisätilojen lämmitystä (yksityisten ja yritysten tiloissa) eikä mainittujen tuotteiden käyttöä muihin liiketoimintatarkoituksiin.(10) Toimenpiteen ei ole todettu vääristävän kilpailua eikä estävän sisämarkkinoiden toimintaa, eikä sitä pidetä yhteisön ympäristö-, energia- ja liikennepolitiikan vastaisena.(11) Sen vuoksi Italialle olisi direktiivin 2003/96/EY 19 artiklan 2 kohdan nojalla annettava lupa soveltaa 31 päivään joulukuuta 2012 saakka alennettua verokantaa kaasuöljyyn ja nestekaasuun, joita käytetään lämmitykseen tämän päätöksen liitteessä tarkoitetuilla maantieteellisillä alueilla, joille ovat luonteenomaista korkeat lämmityskustannukset.(12) Olisi varmistettava, että Italia pystyy soveltamaan tässä päätöksessä tarkoitettua veroalennusta heti sen jälkeen, kun direktiivin 2003/96/EY 18 artiklan ja liitteen II mukainen tilanne päättyy ennen 1 päivää tammikuuta 2007. Pyydetty lupa olisi sen vuoksi annettava 1 päivästä tammikuuta 2007 alkaen,ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:1 artiklaItalialle annetaan lupa soveltaa alennettuja verokantoja kaasuöljyyn ja nestekaasuun, joita käytetään lämmitykseen tämän päätöksen liitteessä tarkoitetuilla maantieteellisillä alueilla, joille ovat luonteenomaista korkeat lämmityskustannukset.Ylikorvausten välttämiseksi alennus ei saa ylittää kyseisille alueille koituvia ylimääräisiä lämmityskustannuksia.Alennetun verokannan on oltava direktiivissä 2003/96/EY asetettujen vaatimusten ja erityisesti sen 9 artiklassa vahvistettujen vähimmäisverotasojen mukainen.2 artiklaAlennettuja verokantoja voidaan soveltaa kulutukseen tämän päätöksen liitteen 2 ja 3 kohdassa tarkoitetuilla alueilla sijaitsevissa kunnissa ainoastaan niin kauan kuin kyseisissä kunnissa ei ole maakaasuverkkoa.3 artiklaTätä päätöstä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2007 31 päivään joulukuuta 2012.4 artiklaTämä päätös on osoitettu Italian tasavallalle.Tehty BrysselissäNeuvoston puolestaPuheenjohtajaLIITETämän päätöksen soveltamisalaan kuuluvat maantieteelliset alueet1.  Kunnat, jotka kuuluvat 26 päivänä elokuuta 1993 annetussa presidentin asetuksessa N:o 412 määriteltyyn ilmastovyöhykkeeseen F.2.  Kunnat, jotka kuuluvat 26 päivänä elokuuta 1993 annetussa presidentin asetuksessa N:o 412 määriteltyyn ilmastovyöhykkeeseen E.3.  Sardinian ja pienten saarten kunnat[8].[1] Energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta 27 päivänä lokakuuta 2003 annettu neuvoston direktiivi 2003/96/EY (EUVL L 283, 31.10.2003, s. 51), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiiveillä 2004/74/EY ja 2004/75/EY (EUVL L 157, 30.4.2004, s. 87 ja 100).[2] Muut ilmastovyöhykkeet määritellään astepäivien perusteella seuraavasti: vyöhyke A (alle 600), vyöhyke B (yli 600 mutta enintään 900), vyöhyke C (yli 900 mutta enintään 1 400) ja vyöhyke D (yli 1 400 mutta enintään 2 100).[3] EUVL L 379, 28.12.2006, s. 5.[4] EYVL L 83, 27.3.1999, s. 1.[5] EUVL L 283, 31.10.2003 s. 51.[6] Kyseisessä asetuksessa Italian alue jaetaan kuuteen ilmastovyöhykkeeseen (A–F). Luokitus perustuu astepäiviin, joilla ilmaistaan niiden keskimääräisten päivälämpötilojen summa, jotka poikkeavat optimaalisesta 20 °C:n lämpötilasta tavanomaisen lämmityskauden aikana. Mitä suurempi astepäiväluku kunnalla on, sitä alhaisempi on keskimääräinen ulkolämpötila lämmityskauden aikana.[7] Muut ilmastovyöhykkeet määritellään astepäivien perusteella seuraavasti: vyöhyke A (alle 600), vyöhyke B (yli 600 mutta enintään 900), vyöhyke C (yli 900 mutta enintään 1 400) ja vyöhyke D (yli 1 400 mutta enintään 2 100).[8] Tämä 3 kohta käsittää kaikki Italian saaret Sisiliaa lukuun ottamatta.


Avis juridique important

|

52000PC0535

Ehdotus: neuvoston päätös oliiviöljyä ja syötäväksi tarkoitettuja oliiveja koskevan vuoden 1986 kansainvälisen sopimuksen voimassaolon jatkamisesta  /* KOM/2000/0535 lopull. - ACC 2000/0224 */

Ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS oliiviöljyä ja syötäväksi tarkoitettuja oliiveja koskevan vuoden 1986  kansainvälisen sopimuksen voimassaolon jatkamisesta(komission esittämä)PERUSTELUT 1. Oliiviöljyä ja syötäväksi tarkoitettuja oliiveja koskeva vuoden 1986 kansainvälinen sopimus tuli voimaan 1. heinäkuuta 1986. Vuonna 1993 sitä muutettiin ja sen voimassaoloa jatkettiin vuoteen 1998. Vuonna 1998 tehtiin päätös sen jatkamisesta edelleen kahdella vuodella, joten sen voimassaolo päättyy 31. joulukuuta 2000.2. Kansainvälisen oliiviöljyneuvoston (IOOC) kokouksessa 9. kesäkuuta 2000 päätettiin neuvoston antamien ohjeiden mukaisesti hyväksyä sopimuksen jatkaminen kahdella vuodella 31. joulukuuta 2002 asti sopimuksen 7 artiklan määräysten nojalla.3. Ehdotetulla päätöksellä ei ole vaikutusta Euroopan unionin talousarvion kohdassa B7-8210 olevaan Euroopan yhteisön osuuteen kansainvälisen oliiviöljyneuvoston hallinnollisesta talousarviosta.4. Tämän ehdotuksen tarkoituksena on valtuuttaa komissio äänestämään Euroopan yhteisön puolesta sopimuksen jatkamisen puolesta.2000/0224 (ACC)Ehdotus:NEUVOSTON PÄÄTÖSoliiviöljyä ja syötäväksi tarkoitettuja oliiveja koskevan vuoden 1986  kansainvälisen sopimuksen voimassaolon jatkamisestaEUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 133 artiklan yhdessä 300 artiklan ensimmäisen alakohdan kanssa,ottaa huomioon komission ehdotuksen  [1],[1]  EYVL C sekä katsoo seuraavaa:Yhteisö hyväksyi vuoden 1986 oliiviöljyä ja syötäviksi tarkoitettuja oliiveja koskevan kansainvälisen sopimuksen neuvoston päätöksellä 87/401/ETY [2]. Vuonna 1993 sopimusta muutettiin ja sen voimassaoloa jatkettiin vuoteen 1998 neuvoston päätöksellä 93/622/EY [3]. Tämän jälkeen sen voimassaoloa on jatkettu vielä kahden vuoden ajan, ja se on voimassa 31 päivään joulukuuta 2000 asti, mikäli sen voimassaoloa ei jatketa kansainvälisen oliiviöljyneuvoston päätöksellä enintään kahdella vuodella. Sopimuksen voimassaolon jatkaminen on yhteisön edun mukaista. Tästä syystä komissio, joka edustaa yhteisöä kansainvälisessä oliiviöljyneuvostossa, olisi valtuutettava äänestämään sopimuksen voimassaolon jatkamisen puolesta,[2]  EYVL L 214, 4.8.1987, s. 1.[3]  EYVL L 298, 3.12.1993, s. 36.ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:Ainoa artikla1. Euroopan yhteisö kannattaa oliiviöljyä ja syötäviksi tarkoitettuja oliiveja koskevan kansainvälisen sopimuksen voimassaolon jatkamista kahdella vuodella.2. Komissio valtuutetaan ilmaisemaan tämä kanta kansainvälisessä oliiviöljyneuvostossa.Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta PuheenjohtajaRAHOITUSSELVITYS1. Toimenpiteen nimiEhdotus neuvoston päätökseksi oliiviöljyä ja syötäväksi tarkoitettuja oliiveja koskevan vuoden 1986 kansainvälisen sopimuksen voimassaolon jatkamisesta2. Budjettikohta / -kohdatB7-8210 MÄÄRÄRAHAT: 4,752 milj. euroa (2000)3. OikeusperustaPerustamissopimuksen 133 artikla4. Toimenpiteen kuvausLuvan antaminen komissiolle kannattaa kyseisen sopimuksen voimassaolon jatkamista kahdella vuodella.4.1 Toimenpiteen yleistavoiteYhteisön aktiivinen jäsenyys kansainvälisessä oliiviöljyneuvostossa.4.2 Toimenpiteen kesto ja sen uusimista tai voimassaolon jatkamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt2000-2002Kansainvälisen oliiviöljyneuvoston (IOOC) hallinnollisesta talousarviosta sovitaan oliiviöljyä ja syötäviksi tarkoitettuja oliiveja koskevan kansainvälisen sopimuksen neuvostossa, jonka jäseniä ovat kaikki sopimuspuolet. Euroopan yhteisöä edustaa sopimusneuvostossa komissio. Jokainen jäsen maksaa IOOC:lle osuuden, joka on suoraan verrannollinen jäsenen äänimäärään, jonka laskutapa määritetään sopimuksessa. Komissio maksaa yhteisön osuuden.5. Menojen ja tulojen luokitus5.1 Pakollinen/ei-pakollinenPakollinen5.2 Jaksotetut/jaksottamattomat määrärahatJaksotetut5.3 Oletettu tulolajiEi tuloja6. Meno-/tulolaji- tuen osuus 100 %: Kyllä- yhteisrahoitus muiden julkisen tai yksityisen sektorin tulolähteiden kanssa: Ei- korkotuki: Ei- Muu: yhteisön jäsenosuus oliiviöljyä ja syötäväksi tarkoitettuja oliiveja koskevaan vuoden 1986 kansainväliseen sopimukseen, jonka allekirjoittajiin EY kuuluu- Onko tuki maksettava takaisin osittain tai kokonaan siinä tapauksessa, että toimenpide on taloudellisesti kannattava- Ei- Aiheuttaako esitetty toimenpide muutoksen tuloihin- Jos aiheuttaa, niin millaisen, ja minkälainen tulo on kyseessä- Ei7. Rahoitusvaikutukset7.1 Toimenpiteen kokonaiskustannusten laskutapa (yksittäisten ja yhteenlaskettujen kustannusten välinen suhde)Osuus on mukautettu kattamaan kansainvälisen oliiviöljyneuvoston hallinnollisen talousarvion oletetun kasvun.7.2 Kustannusten jakautuminen eri tekijöiden keskenMaksusitoumusmäärärahat miljoonina euroina (nykyhintoina)>TAULUKON PAIKKA>7.3 Määrärahojen alustava aikataulumilj. euroa>TAULUKON PAIKKA>8. Petostenvastaiset toimenpiteet- Ei erityisiä valvontatoimenpiteitä.


               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 8.5.2017
            COM(2017) 221 final
            2017/0094(NLE)
            Ehdotus
            NEUVOSTON PÄÄTÖS
            tiettyihin kansainvälisen viinijärjestön (OIV) puitteissa hyväksyttäviin päätöslauselmiin Euroopan unionin puolesta omaksuttavasta kannasta

               PERUSTELUT

               EHDOTUKSEN TAUSTA

               Kansainvälinen viinijärjestö (OIV) on hallitustenvälinen tieteellis- ja teknisluonteinen järjestö, jonka toiminta-alaan kuuluvat viiniköynnökset, viinit, viinipohjaiset juomat, viinirypäleet, rusinat ja muut viinituotteet. OIV:n tavoitteita ovat i) tiedottaminen toimenpiteistä, joilla tuottajien, kuluttajien ja muiden viiniköynnöksistä saatavien tuotteiden ja viinituotteiden alan toimijoiden näkemykset voidaan ottaa huomioon, ii) muiden standardointiin liittyvää toimintaa harjoittavien kansainvälisten järjestöjen avustaminen sekä iii) nykyisten menetelmien ja standardien kansainvälisen yhtenäistämisen edistäminen. OIV:n jäseninä on nykyisin 46 valtiota, joista 20 on unionin jäsenvaltioita. EU ei ole OIV:n jäsen.

               EU:n tasolla maataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä 17. joulukuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1308/2013
                  1
                (YMJ-asetus) nojalla tietyt OIV:n hyväksymät ja julkaisemat päätöslauselmat vaikuttavat EU:n oikeuteen. YMJ-asetuksen seuraavissa säännöksissä on viittauksia OIV:hen:

               -OIV:n hyväksymät ja julkaisemat viininvalmistusmenetelmät, jotka komission on otettava huomioon, kun se hyväksyy tällaisia menetelmiä (YMJ-asetuksen 80 artiklan 3 kohdan a alakohta),

               - samat viininvalmistusmenetelmät, joita mahdollisesti käytettiin ennen niiden hyväksymistä YMJ-asetuksen 80 artiklan 3 kohdan mukaisesti viinien tuotantoon kolmansissa maissa (YMJ-asetuksen 90 artiklan 2 kohta),

               -tietyt viininvalmistuksessa käytettävien aineiden puhtaus- ja tunnistevaatimukset, mikä tarkoittaa, että kyseisiä seikkoja koskevista OIV:n hyväksymistä ja julkaisemista säännöistä tulee automaattisesti sitovia EU:ssa (neuvoston asetuksen (EY) N:o 479/2008 yksityiskohtaisista soveltamissäännöistä rypäletuoteluokkien sekä viininvalmistusmenetelmien ja niiden rajoitusten osalta 10. heinäkuuta 2009 annetun komission asetuksen (EY) N:o 606/2009
                  2
                9 artikla),

               -tietyt sellaiset OIV:n hyväksymät ja julkaisemat analyysimenetelmät viinialan tuotteiden koostumuksen määrittämiseksi, joihin komission täytyy perustaa päätöksensä, elleivät ne ole tehottomia tai epäasianmukaisia unionin tavoittelemaan päämäärään nähden (YMJ-asetuksen 80 artiklan 5 kohta).

               Vastaavasti tislattujen alkoholijuomien analysoinnissa sovellettavista yhteisön vertailumenetelmistä 19. joulukuuta 2000 annetun komission asetuksen (EY) N:o 2870/2000
                  3
                nojalla tietyt OIV:n hyväksymät ja julkaisemat päätöslauselmat vaikuttavat EU:n säännöstöön. Asetuksen (EY) N:o 2870/2000 3 artiklassa säädetään viittauksesta OIV:n päätöslauselmiin, jos tietyn tislatun alkoholijuoman sisältämien aineiden osoittamiseen ja määrittämiseen ei ole säädetty yhteisön vertailumenetelmiä.

               Lisäksi myös maustettujen viinituotteiden määritelmästä, kuvauksesta, esittelystä, merkinnöistä ja maantieteellisten merkintöjen suojasta 26. helmikuuta 2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 251/2014
                  4
                4 artiklassa säädetään viittauksista OIV:hen. Mainitun säännöksen mukaan sallittujen valmistusmenetelmien vahvistamiseksi komission on otettava huomioon OIV:n suosittelemat ja julkaisemat tuotantomenetelmät ja hyväksyttävä asiaa koskeviin OIV:n suosittelemiin ja julkaisemiin menetelmiin perustuvat analyysimenetelmät, elleivät ne ole tehottomia tai epäasianmukaisia tavoiteltuun päämäärään nähden.

               OIV:n yleiskokousta valmistelevissa asiantuntijaryhmän tapaamisissa käytyjen keskustelujen pohjalta voidaan olettaa, että yleiskokouksen asialistalla ovat seuraavat päätöslauselmat, joilla on oikeusvaikutuksia EU:n lainsäädäntöön:

               –Luonnoksissa päätöslauselmiksi OENO-TECHNO 13-532, 13-533, 15-580, 15-582, 15-583, 14-567B ja OENO-MICRO 15-576A ja 15-576B esitetään uusia viininvalmistuksen menetelmiä. Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 80 artiklan 3 kohdan a alakohdan ja 90 artiklan 2 kohdan mukaisesti kyseisillä päätöslauselmilla on oikeusvaikutuksia unionin lainsäädäntöön.

               –Luonnoksessa päätöslauselmiksi OENO-SPECIF 15-571, 15-572, 15-574, 15-578 ja 16-605 esitetään viininvalmistusmenetelmässä käytettävien aineiden puhtaus- ja tunnistevaatimuksia. OIV julkaisee nämä viininvalmistusmenetelmät ja suosittelee niiden käyttöä sillä edellytyksellä, että käytetyn aineen vaatimukset hyväksytään (OIV:n viininvalmistusmenetelmien kansainvälinen käytännesäännöstö, pykälät 2.1.20 ja 3.4.14). Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 80 artiklan 3 kohdan a alakohdan ja 90 artiklan 2 kohdan sekä komission asetuksen (EY) N:o 606/2009 9 artiklan mukaisesti kyseisillä päätöslauselmilla on oikeusvaikutuksia unionin lainsäädäntöön.

               –Luonnoksissa päätöslauselmiksi OENO-SCMA 11-479, 13-529, 15-587, 15-588, 15-589 ja 15-590 esitetään analyysimenetelmiä. Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 80 artiklan 3 kohdan a alakohdan ja 5 kohdan mukaisesti kyseisillä päätöslauselmilla on oikeusvaikutuksia unionin lainsäädäntöön.

               Viinialan tieteelliset ja tekniset asiantuntijat ovat keskustelleet perusteellisesti edellä mainituista päätöslauselmista. Ne edistävät viinialan standardien kansainvälistä yhtenäistämistä ja luovat kehyksen, joka takaa terveen kilpailun viinialan tuotteiden kaupassa. Sen vuoksi niitä olisi tuettava.

                  Aiemman perusteella voidaan olettaa, että OIV:n yleiskokouksen asialista muuttuu vielä ja että sille lisätään muitakin päätöslauselmia, joilla on oikeusvaikutuksia unionin lainsäädäntöön. Yleiskokouksen tehokkaan työskentelyn ja samalla perussopimusten sääntöjen noudattamisen varmistamiseksi komissio aikoo täydentää tai muuttaa tätä ehdotusta hyvissä ajoin, jotta neuvosto voi omaksua kannan myös kyseisiin päätöslauselmiin.

               2017/0094 (NLE)

               Ehdotus

               NEUVOSTON PÄÄTÖS

               tiettyihin kansainvälisen viinijärjestön (OIV) puitteissa hyväksyttäviin päätöslauselmiin Euroopan unionin puolesta omaksuttavasta kannasta

               EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

               ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan yhdessä 218 artiklan 9 kohdan kanssa,

               ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

               sekä katsoo seuraavaa:

               (1)Kansainvälinen viinijärjestö (OIV) tarkastelee ja mahdollisesti hyväksyy 2 päivänä kesäkuuta 2017 pidettävässä seuraavassa yleiskokouksessaan päätöslauselmia, jotka vaikuttavat unionin oikeuteen.

               (2)Unioni ei toistaiseksi ole OIV:n jäsen. Unionin jäsenvaltioista 20 on OIV:n jäseniä. Näillä jäsenvaltioilla on mahdollisuus ehdottaa muutoksia OIV:n päätöslauselmaluonnoksiin, ja niitä pyydetään hyväksymään eräät OIV:n päätöslauselmaluonnokset 2 päivänä kesäkuuta 2017 pidettävässä OIV:n seuraavassa yleiskokouksessa.

               (3)Neuvoston olisi sen vuoksi hyväksyttävä kyseisiä päätöslauselmia koskeva unionin kanta siltä osin, kuin päätöslauselmat kuuluvat unionin toimivaltaan, ja OIV:n jäseninä olevien jäsenvaltioiden olisi yhdessä unionin etujen mukaisesti toimien esitettävä tämä kanta OIV:n kokouksissa.

               (4)Tietyt OIV:n hyväksymät ja julkaisemat päätöslauselmat vaikuttavat Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1308/2013
                  5
                ja komission asetuksen (EY) N:o 606/2009
                  6
                nojalla unionin oikeuteen.

               (5)Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 80 artiklan 3 kohdan a alakohdassa säädetään, että viininvalmistusmenetelmän salliessaan komissio ottaa huomioon OIV:n suosittelemat ja julkaisemat viininvalmistus- ja määritysmenetelmät.

               (6)Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 80 artiklan 5 kohdassa säädetään, että komission vahvistamien, viinialan tuotteiden koostumuksen määrittämiseen käytettävien analyysimenetelmien on perustuttava asiaa koskeviin OIV:n suosittelemiin ja julkaisemiin menetelmiin, elleivät ne ole tehottomia tai epäasianmukaisia unionin tavoittelemaan päämäärään nähden.

               (7)Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 90 artiklan 2 kohdassa säädetään, että unioniin tuotavat viinialan tuotteet on tuotettava unionin mainitussa asetuksessa sallimien viininvalmistusmenetelmien mukaisesti tai, ennen kuin ne sallitaan, OIV:n suosittelemien ja julkaisemien viininvalmistusmenetelmien mukaisesti.

               (8)Asetuksen (EY) N:o 606/2009 9 artiklassa säädetään, että jos komissio ei ole vahvistanut viininvalmistusmenetelmissä käytettävien aineiden puhtaus- ja tunnistevaatimuksia, sovelletaan OIV:n vahvistamia ja julkaisemia vaatimuksia.

               (9)Luonnoksissa päätöslauselmiksi OENO-TECHNO 13-532, 13-533, 14-567B, 15-580, 15-582, 15-583, OENO-MICRO 15-576A ja 15-576B esitetään uusia viininvalmistuksen menetelmiä. Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 80 artiklan 3 kohdan a alakohdan ja 90 artiklan 2 kohdan mukaisesti kyseisillä päätöslauselmilla on oikeusvaikutuksia unionin lainsäädäntöön.

               (10)Luonnoksessa päätöslauselmiksi OENO-SPECIF 15-571, 15-572, 15-574, 15-578 ja 16-605 esitetään viininvalmistusmenetelmässä käytettävien aineiden puhtaus- ja tunnistevaatimuksia. OIV julkaisee nämä viininvalmistusmenetelmät ja suosittelee niiden käyttöä sillä edellytyksellä, että käytettyjen aineiden vaatimukset hyväksytään (OIV:n viininvalmistusmenetelmien kansainvälinen käytännesäännöstö, pykälät 2.1.20 ja 3.4.14). Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 80 artiklan 3 kohdan a alakohdan ja 90 artiklan 2 kohdan sekä komission asetuksen (EY) N:o 606/2009 9 artiklan mukaisesti kyseisillä päätöslauselmilla on oikeusvaikutuksia unionin lainsäädäntöön.

               (11)Luonnoksissa päätöslauselmiksi OENO-SCMA 11-479, 13-529, 15-587, 15-588, 15-589 ja 15-590 esitetään analyysimenetelmiä. Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 80 artiklan 3 kohdan a alakohdan ja 80 artiklan 5 kohdan mukaisesti kyseisillä päätöslauselmilla on oikeusvaikutuksia unionin lainsäädäntöön.

               (12)Viinialan tieteelliset ja tekniset asiantuntijat ovat keskustelleet perusteellisesti näistä päätöslauselmaluonnoksista. Ne edistävät viinialan standardien kansainvälistä yhtenäistämistä ja luovat kehyksen, joka takaa terveen kilpailun viinialan tuotteiden kaupassa. Sen vuoksi niitä olisi tuettava.

               (13)Tarvittavan jouston sallimiseksi OIV:n yleiskokouksen alla käytävissä neuvotteluissa OIV:n jäseninä oleville jäsenvaltioille olisi annettava lupa yhtyä mainittuja päätöslauselmia koskeviin muutoksiin edellyttäen, että kyseiset muutokset eivät ole sisältömuutoksia,

               ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               1 artikla

               OIV:n yleiskokouksessa 2 päivänä kesäkuuta 2017 unionin puolesta omaksuttava kanta vahvistetaan liitteessä, ja sen esittävät OIV:n jäseninä olevat jäsenvaltiot toimien yhdessä unionin etujen mukaisesti.

               2 artikla

               1.Jos on todennäköistä, että 1 artiklassa tarkoitettuun kantaan vaikuttavat ennen OIV:n kokouksia tai niiden aikana esitettävät uudet tieteelliset tai tekniset tiedot, OIV:n jäseninä olevien jäsenvaltioiden on pyydettävä, että äänestystä OIV:n yleiskokouksessa lykätään siksi kunnes unionin kanta on omaksuttu uusien seikkojen pohjalta.

               2.OIV:n jäseninä olevat, unionin edun mukaisesti yhdessä toimivat jäsenvaltiot voivat yhtyä liitteessä tarkoitettuja päätöslauselmaluonnoksia koskeviin muutoksiin, jotka eivät ole sisältömuutoksia, varsinkin paikalla tapahtuvan koordinoinnin jälkeen ja ilman, että omaksuttavasta unionin kannasta tehdään lisäksi neuvoston päätös.

               3 artikla

               Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

               Tehty Brysselissä

                     Neuvoston puolesta

                     Puheenjohtaja

                     (1)
                  EUVL L 347, s. 671.

                     (2)
                  EUVL L 193, s. 1.

                     (3)
                  EUVL L 333, s. 20.

                     (4)
                  EUVL L 84, 20.3.2014, s. 14–34.

                     (5)
                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1308/2013, annettu 17 päivänä joulukuuta 2013, maataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 922/72, (ETY) N:o 234/79, (EY) N:o 1037/2001 ja (EY) N:o 1234/2007 kumoamisesta (EUVL L 347, 20.12.2013, s. 671).

                     (6)
                  Komission asetus (EY) N:o 606/2009, annettu 10 päivänä heinäkuuta 2009, neuvoston asetuksen (EY) N:o 479/2008 yksityiskohtaisista soveltamissäännöistä rypäletuoteluokkien sekä viininvalmistusmenetelmien ja niiden rajoitusten osalta (EUVL L 193, 24.7.2009, s. 1).

    ---documentbreak---

               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 8.5.2017
            COM(2017) 221 final
            LIITE
            asiakirjaan
            neuvoston asetus
            tiettyihin kansainvälisen viinijärjestön (OIV) puitteissa hyväksyttäviin päätöslauselmiin Euroopan unionin puolesta omaksuttavasta kannasta

               LIITE

               Unionin edun mukaisesti yhdessä toimivat jäsenvaltiot tukevat ainoastaan, ja ottaen huomioon mahdollisen myöhemmän, uusien tietojen pohjalta tehtävän tarkastelun, seuraavia step 7 -vaiheen päätöslauselmaluonnoksia, jotka koskevat viininvalmistusmenetelmiä, viininvalmistuksessa käytettävien aineiden puhtaus- ja tunnistevaatimuksia sekä viinialan tuotteiden koostumuksen määrittämiseen käytettäviä analyysimenetelmiä:

               OENO-TECHNO 13-532, rypäleen puristemehun käsittely taatun määrän glutationia sisältävällä inaktivoidulla hiivalla

               OENO-TECHNO 13-533, viinin käsittely taatun määrän glutationia sisältävällä inaktivoidulla hiivalla

               OENO-TECHNO 14-567B, ero lisäaineiden ja valmistuksen apuaineiden välillä – 2 osa, tehdään seuraava tarkistus: poistetaan päätöslauselmasta rypälesokeri.

               OENO-TECHNO 15-580, rypäleen puristemehun käsittely kaliumkarbonaatilla

               OENO-TECHNO 15-582, selektiivisten kasvikuitujen käyttö viinissä

               OENO-TECHNO 15-583, rypäleen puristemehun käsittely kalsiumsulfaatilla väkevien viinien osalta

               OENO-MICRO 15-576A, Saccharomyces-hiivoja käsittelevä monografia

               OENO-MICRO 15-576B, muita kuin Saccharomyces-hiivoja käsittelevä monografia

               OENO-SPECIF 15-571, glutationia käsittelevä monografia

               OENO-SPECIF 15-572, kaliumpolyaspartaattia käsittelevä monografia

               OENO-SPECIF 15-574, tanniineja käsittelevä monografia – polyfenolien määritysmenetelmän päivitys

               OENO-SPECIF 15-578, selektiivisiä kasvikuituja käsittelevä monografia

               OENO-SPECIF 16-605, rautapitoisuuden enimmäismäärä OIV:n PVI/PVP-kopolymeerejä käsittelevissä monografioissa

               OENO-SCMA 11-479, glukoosin, fruktoosin, glyserolin ja etanolin 13C/12C-isotooppisuhteiden määritys viinissä korkean erotuskyvyn nestekromatografialla yhdistettynä isotooppisuhdemassaspektrometriaan

               OENO-SCMA 13-529, kitinaasin ja taumatiinin kaltaisten proteiinien määritys valko- ja roseeviineissä

               OENO-SCMA 15-587, näennäisalkoholipitoisuuden määritelmän lisääminen: menetelmän OIV-MA-BS-01 tarkistus

               OENO-SCMA 15-588, tummennusperiaatteen lisääminen: menetelmän OIV-MA-BS-01 tarkistus

               OENO-SCMA 15-589, 1,2-propaanidiolin ja 2,3-butaanidiolin määritysmenetelmä

               OENO-SCMA 15-590, etyylikarbamaatin määritys: menetelmän OIV-MA-BS-25 tarkistus


Avis juridique important

|

52000PC0563

Ehdotus: neuvoston päätös vastavuoroisesta tunnustamisesta tehdyn Euroopan yhteisön ja Kanadan välisen sopimuksen telepäätelaitteita, tietotekniikkalaitteita ja radiolähettimiä, sähkömagneettista yhteensopivuutta, sähköturvallisuutta, huviveneitä sekä lääkinnällisiä laitteita koskevien alakohtaisten liitteiden muuttamisesta tehtävää sekakomitean päätöstä koskevasta yhteisön kannasta  /* KOM/2000/0563 lopull. */

Ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS vastavuoroisesta tunnustamisesta tehdyn Euroopan yhteisön ja Kanadan välisen sopimuksen telepäätelaitteita, tietotekniikkalaitteita ja radiolähettimiä, sähkömagneettista yhteensopivuutta, sähköturvallisuutta, huviveneitä sekä lääkinnällisiä laitteita koskevien alakohtaisten liitteiden muuttamisesta tehtävää sekakomitean päätöstä koskevasta yhteisön kannasta(komission esittämä)PERUSTELUTI. Taustaa1. Neuvosto hyväksyi 20. heinäkuuta 1998 tekemällään päätöksellä [1] Euroopan yhteisön ja Kanadan välisen sopimuksen vastavuoroisesta tunnustamisesta. Sopimus tuli voimaan 1. marraskuuta 1998.[1]  Neuvoston päätös, tehty 20 päivänä heinäkuuta 1998, Euroopan yhteisön ja Kanadan välisen sopimuksen tekemisestä vastavuoroisesta tunnustamisesta (EYVL L 280, 16.10.1998, s. 1).2. Sopimuksen XV artiklan 2 kohdan mukaan sopimuspuolten on sisällytettävä sopimuksen soveltamisalaan uudet tai täydentävät vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyt, jotka vaikuttavat jonkin alakohtaisen liitteen soveltamisalaan. Yhteisö antoi 9. maaliskuuta 1999 uuden radio- ja telepäätelaitteita koskevan direktiivin 1999/5/EY, joka korvaa voimassa olevan direktiivin 8. huhtikuuta 2000. Telepäätelaitteita, tietotekniikkalaitteita ja radiolähettimiä koskevaa alakohtaista liitettä on tämän vuoksi muutettava yhteisön lainsäädännön kehityksen huomioon ottamiseksi.3. Sopimuksen alakohtaisissa liitteissä määrätään myös 18 kuukauden siirtymäkaudesta, jonka aikana toteutetaan keskinäistä luottamusta lisääviä toimia. Kautta on pidennettävä 1. päivästä huhtikuuta 2000 31. päivään tammikuuta 2001 eli yhdeksällä kuukaudella sen varmistamiseksi, että keskinäistä luottamusta lisäävät toimet toteutetaan perusteellisesti ja täydellisinä.II. Telepäätelaitteita, tietotekniikkalaitteita ja radiolähettimiä koskevaan alakohtaiseen liitteeseen tehtävät muutokset4. Radio- ja telepäätelaitteista ja niiden vaatimustenmukaisuuden vastavuoroisesta tunnustamisesta annettiin 9. maaliskuuta 1999 direktiivi 1999/5/EY [2], jolla kumotaan direktiivi 98/13/EY [3] 8. huhtikuuta 2000 alkaen. Telepäätelaitteita koskevassa alakohtaisessa liitteessä viitataan direktiiviin 98/13/EY, ja se on tämän vuoksi saatettava ajan tasalle yhteisön lainsäädännön kehityksen huomioon ottamiseksi. Muutoksista olisi erityisesti käytävä ilmi seuraavat seikat:[2]  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 1999/5/EY, annettu 9 päivänä maaliskuuta 1999, radio- ja telepäätelaitteista ja niiden vaatimustenmukaisuuden vastavuoroisesta tunnustamisesta (EYVL L 91, 7.4.1999, s. 10).[3]  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 98/13/EY, annettu 12 päivänä helmikuuta 1998, telepäätelaitteista ja satelliittimaa-asemalaitteista ja niiden vaatimustenmukaisuuden vastavuoroisesta tunnustamisesta (EYVL L 74 , 12.3.1998, s. 1).- Direktiivien 98/13/EY ja 1999/5/EY soveltamisalat eroavat toisistaan.- Vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyt ovat muuttuneet.- Suhde tietyllä jännitealueella toimivia sähkölaitteita koskevaan direktiiviin 73/23/ETY ja sähkömagneettista yhteensopivuutta koskevaan direktiiviin 89/336/ETY on muuttunut.5. Telepäätelaitteita, tietotekniikkalaitteita ja radiolähettimiä koskevan alakohtaisen liitteen soveltamisala vastaa direktiivin 1999/5/EY soveltamisalaa. Kanadan viranomaisten kanssa käydyissä neuvotteluissa on päästy sopimukseen telepäätelaitteita, tietotekniikkalaitteita ja radiolähettimiä koskevaan alakohtaiseen liitteeseen tarvittavista muutoksista.6. Siirtymäkauden aikana toteutettavia keskinäistä luottamusta lisääviä toimia ei ole täysin toteutettu eräiden sopimuksen liitteiden osalta, joten kautta olisi pidennettävä yhdeksällä kuukaudella eli 1. päivästä huhtikuuta 2000 31. päivään tammikuuta 2001.III. PäätöksentekomenettelytSopimuksen XIX artiklan 2 kohdan toisessa virkkeessä määrätään, että sopimuspuolet päättävät alakohtaisten liitteiden muuttamisesta sekakomiteassa kirjallisesti. Lisäksi XI artiklan 3 kohdan a alakohdassa ja IV artiklan 3 kohdassa määrätään, että sekakomitea vastaa alakohtaisten liitteiden muuttamisesta. Näin ollen olisi tehtävä sopimuksen XI artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisesti perustetun sekakomitean päätös.Sekakomitean päätöstä koskevasta yhteisön kannasta päättää neuvoston päätöksen 98/566/EY 3 artiklan 3 kohdan mukaisesti neuvosto määräenemmistöllä komission ehdotuksesta.Ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS vastavuoroisesta tunnustamisesta tehdyn Euroopan yhteisön ja Kanadan välisen sopimuksen telepäätelaitteita, tietotekniikkalaitteita ja radiolähettimiä, sähkömagneettista yhteensopivuutta, sähköturvallisuutta, huviveneitä sekä lääkinnällisiä laitteita koskevien alakohtaisten liitteiden muuttamisesta tehtävää sekakomitean päätöstä koskevasta yhteisön kannastaEUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon Euroopan yhteisön ja Kanadan välisen sopimuksen tekemisestä vastavuoroisesta tunnustamisesta 20 päivänä heinäkuuta 1998 tehdyn neuvoston päätöksen [4] ja erityisesti sen 3 artiklan 3 kohdan,[4]  EYVL L 280, 16.10.1998, s. 1.ottaa huomioon komission ehdotuksen [5],[5]  EYVL L , s.sekä katsoo seuraavaa:Telepäätelaitteita, tietotekniikkalaitteita ja radiolähettimiä koskevaa alakohtaista liitettä on muutettava, jotta uusi yhteisön lainsäädäntö eli radio- ja telepäätelaitteita koskeva direktiivi 1999/5/EY saadaan sen soveltamisalan piiriin,ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:1 artiklaVastavuoroisesta tunnustamisesta tehdyn Euroopan yhteisön ja Kanadan välisen sopimuksen telepäätelaitteita, tietotekniikkalaitteita ja radiolähettimiä koskevan alakohtaisen liitteen muuttamisesta tehtävää sopimuksen XI artiklan mukaisesti perustetun sekakomitean päätöstä koskeva Euroopan yhteisön kanta perustuu tämän päätöksen liitteessä 1 esitettyihin muutoksiin. Liitteessä esitettyihin muutoksiin voidaan tehdä vähäisiä muutoksia ilman neuvoston uutta päätöstä.2 artiklaVastavuoroisesta tunnustamisesta tehdyn Euroopan yhteisön ja Kanadan välisen sopimuksen alakohtaisten liitteiden muuttamisesta siirtymäkausien pidentämiseksi tehtävää sopimuksen XI artiklan mukaisesti perustetun sekakomitean päätöstä koskeva Euroopan yhteisön kanta perustuu tämän päätöksen liitteessä 2 esitettyihin muutoksiin. Liitteessä esitettyihin muutoksiin voidaan tehdä vähäisiä muutoksia ilman neuvoston uutta päätöstä.3 artiklaNeuvosto valtuuttaa komission allekirjoittamaan yhteisön puolesta sekakomitean päätöksen, jolla vahvistetaan 1 artiklassa tarkoitetut muutokset.4 artiklaSekakomitean päätös julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä sen tekemisen jälkeen.Tehty BrysselissäNeuvoston puolestaPuheenjohtajaLIITE 1Telepäätelaitteita, tietotekniikkalaitteita ja radiolähettimiä koskevaan alakohtaiseen liitteeseen tehtävät muutokset1. Muutetaan 4 kohdan 1 alakohdan toinen luetelmakohta seuraavasti:"sähkömagneettisen yhteensopivuuden osalta molemminpuolinen vaatimustenmukaisuustodistusten, tavarantoimittajien ilmoitusten ja teknisten rakennekuvausten tunnustaminen tapauskohtaisesti. Yksityiskohtaiset määräykset esitetään tässä liitteessä tai sähkömagneettista yhteensopivuutta koskevassa alakohtaisessa liitteessä; jos valmistaja päättää olla soveltamatta direktiivissä 1999/5/EY säädettyä sähkömagneettisen yhteensopivuuden vaatimusten mukaisuuden arviointimenettelyä, sovelletaan sähkömagneettista yhteensopivuutta koskevan alakohtaisen liitteen asiaa koskevia määräyksiä,".2. Muutetaan 4 kohdan 1 alakohdan kolmas luetelmakohta seuraavasti:"sähköturvallisuuden osalta (pienjännitelaitteet) toisen osapuolen sähköturvallisuusvaatimusten mukaisten liitteen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden testauksen, vaatimuksenmukaisuustodistusten ja vaatimuksen mukaisuutta koskevien tavarantoimittajan ilmoitusten hyväksyminen. Yksityiskohtaiset määräykset esitetään tässä liitteessä tai sähköturvallisuutta koskevassa alakohtaisessa liitteessä; jos valmistaja päättää olla soveltamatta direktiivissä 1999/5/EY säädettyä sähköturvallisuuden vaatimusten mukaisuuden arviointimenettelyä, sovelletaan sähköturvallisuutta koskevan alakohtaisen liitteen asiaa koskevia määräyksiä,".3. Lisätään 4 kohdan 1 alakohtaan luetelmakohdat seuraavasti:"- direktiivin 1999/5/EY liitteiden III ja IV mukaisesti toteutettava radiotestien määrittely,- lausunnon esittäminen teknisestä rakennekuvauksesta direktiivin 1999/5/EY liitteen V mukaisesti."4. Liitteen 6 kohdan 1 alakohta poistetaan ja korvataan seuraavalla:"Tämän liitteen ja erityisesti 4 jakson määräysten täysimääräistä voimaantuloa edeltää 27 kuukauden pituinen siirtymäkausi, joka on voimassa 31 päivään tammikuuta 2001."5. Lisäyksessä 1 olevan sarakkeen "Euroopan yhteisö" koko teksti korvataan seuraavalla:"Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 1999/5/EY, annettu 9 päivänä maaliskuuta 1999, radio- ja telepäätelaitteista ja niiden vaatimustenmukaisuuden vastavuoroisesta tunnustamisestaNeuvoston direktiivi 73/23/ETY sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston direktiivillä 93/68/ETYNeuvoston direktiivi 89/336/ETY sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston direktiiveillä 92/31/ETY ja 93/68/ETY."6. Lisäyksessä 2 olevan sarakkeen "Euroopan yhteisö" koko teksti korvataan seuraavalla:"Soveltamisalaan sisältyvät täsmällisesti eriteltyinä, muttei yksinomaan, seuraavat direktiivin 1999/5/EY soveltamisalaan kuuluvat liitännät ja palvelut:- kaikki johtimen avulla liitettävät telepäätelaitteet- kaikki radiolaitteet paitsi:* 14 päivänä kesäkuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/42/ETY 1 artiklassa tarkoitettu lääkinnällinen laite,* 20 päivänä kesäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/385/ETY 1 artiklassa tarkoitettu aktiivinen implantoitava lääkinnällinen laite,* 20 päivänä kesäkuuta 1972 annetussa neuvoston direktiivissä 72/245/ETY tai 30 päivänä kesäkuuta 1992 annetussa neuvoston direktiivissä 92/61/ETY tarkoitettu ajoneuvon komponentti tai erillinen tekninen yksikkö,* ITU:n radio-ohjesäännön 1 artiklan 53 määritelmän mukaiset radioamatöörien käyttämät radiolaitteet, paitsi jos kyseiset laitteet ovat kaupallisesti saatavilla;radioamatöörien kokoamia varaosasarjoja ja radioamatöörien omaan käyttöönsä muuntamia kaupallisia laitteita ei katsota kaupallisesti saatavilla oleviksi laitteiksi,* laivavarusteista annetun direktiivin 96/98/EY tarkoittamat laitteet,* kaapelit ja johdot,* radiovastaanotinlaitteet, jotka on tarkoitettu ainoastaan äänen ja televisio- ja yleisradiolähetysten vastaanottamiseen,* teknisten sääntöjen ja hallinnollisten menettelyjen yhden mukaistamisesta siviili-ilmailun alalla 16 päivänä joulukuuta 1991 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3922/91 2 artiklassa tarkoitetut tuotteet, laitteet ja komponentit,* yhteensopivien teknisten eritelmien määrittelemisestä ja käytöstä lentoliikenteen hallinnan (ATM) laitteiden ja järjestelmien hankinnassa 19 päivänä heinäkuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/65/ETY 1 artiklassa tarkoitetut lentoliikenteen hallinnan laitteet ja järjestelmät,* yksinomaan yleistä turvallisuutta, puolustusta, valtion turvallisuutta (mukaan lukien valtion taloudellinen hyvinvointi toimintojen liittyessä valtion turvallisuuteen vaikuttaviin asioihin) ja valtion toimintoihin rikosoikeuden aloilla käytettävät laitteet.Radiolaitteella tarkoitetaan tuotetta tai sen olennaista osaa, joka pystyy viestimään radioaaltoja lähettämällä ja/tai vastaanottamalla maanpäälliseen tai avaruudessa tapahtuvaan radioviestintään varattua spektriä käyttäen; radioaalloilla tarkoitetaan sähkömagneettisia aaltoja, joiden taajuus on 9 KHz:n ja 3 000 GHz:n välillä ja jotka etenevät vapaassa tilassa aaltojohtoon kytkeytymättä.LIITE 2Sähkömagneettista yhteensopivuutta koskevaan alakohtaiseen liitteeseen tehtävä muutos:Liitteen 5 kohdan 1 alakohta poistetaan ja korvataan seuraavalla: "Tämän liitteen ja erityisesti 3 jakson vastavuoroista tunnustamista koskevat määräykset tulevat voimaan 27 kuukauden kuluttua tämän liitteen voimaatulosta eli 31 päivänä tammikuuta 2000."Sähköturvallisuutta koskevaan alakohtaiseen liitteeseen tehtävä muutos:Liitteen 4 kohdan 1 alakohta poistetaan ja korvataan seuraavalla: "Siirtymäjärjestelyjä sovelletaan 27 kuukauden ajan tämän vastavuoroista tunnustamista koskevan sopimuksen voimaantulosta eli 31 päivään tammikuuta 2001."Huviveneitä koskevaan alakohtaiseen liitteeseen tehtävä muutos:Liitteen V jakson ensimmäinen virke poistetaan ja korvataan seuraavalla: "Tämän liitteen voimaantuloa edeltää 27 kuukauden pituinen siirtymäkausi, joka on voimassa 31 päivään tammikuuta 2001."Lääkinnällisiä laitteita koskevaan alakohtaiseen liitteeseen tehtävä muutos:Liitteen 6 kohdan 1 alakohta poistetaan ja korvataan seuraavalla: "Keskinäisen luottamuksen lisäämiseen tarkoitettu siirtymäkausi alkaa, kun vastavuoroista tunnustamista koskeva sopimus allekirjoitetaan, ja se on tarkoitus saattaa päätökseen 27 kuukauden kuluessa sopimuksen voimaantulosta eli 31 päivään tammikuuta 2001 mennessä."


               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 30.9.2016
            COM(2016) 624 final
            Ehdotus
            EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖS
            ennakoimattomiin menoihin varatun liikkumavaran käyttöönotosta vuonna 2016

               PERUSTELUT

               1.EHDOTUKSEN TAUSTA

               Vuosia 2014–2020 koskevan monivuotisen rahoituskehyksen vahvistamisesta 2 päivänä joulukuuta 2013 annetun neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 1311/2013
                  1
               , jäljempänä ’rahoituskehysasetus’, nojalla voidaan ottaa käyttöön ennakoimattomiin menoihin varattu liikkumavara, joka on enintään 0,03 prosenttia EU-28:n bruttokansantulosta, viimeisenä keinona ennalta arvaamattomiin olosuhteisiin reagoimista varten. Vuotta 2016 koskevassa monivuotisen rahoituskehyksen teknisessä mukautuksessa
                  2
               , joka perustuu rahoituskehysasetuksen 6 artiklaan, ennakoimattomiin menoihin varatun liikkumavaran absoluuttinen määrä vuodeksi 2016 on 4 438,2 miljoonaa euroa.

               Tarkasteltuaan kaikkia mahdollisuuksia rahoittaa ylimääräiset ja ennakoimattomat maksusitoumusmäärärahatarpeet komissio ehdottaa rahoituskehysasetuksen 13 artiklan mukaisesti, että ennakoimattomiin menoihin vuodeksi 2016 varatusta liikkumavarasta otetaan käyttöön 240,1 miljoonaa euroa. Määrällä on tarkoitus täydentää maksusitoumusmäärärahoja, jotka liittyvät Euroopan unionin varainhoitovuotta 2016 koskevaan yleiseen talousarvioon sisältyviin otsakkeen 3 ”Turvallisuus ja kansalaisuus” menoihin ja joiden nykyinen enimmäismäärä on 2 546 miljoonaa euroa (käypinä hintoina).

               Komissio on analysoinut talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta, talousarvioyhteistyöstä ja moitteettomasta varainhoidosta 2. joulukuuta 2013 tehdyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisen toimielinten sopimuksen
                  3
                14 kohdan mukaisesti mahdollisuutta kohdentaa uudelleen merkittäviä määrärahamääriä voimassa olevan talousarvion sisällä.

               Komissio ehdottaa rahoituskehysasetuksen 13 artiklan 3 kohdan mukaisesti, että otsakkeen 3 menojen enimmäismäärän lisäys otetaan otsakkeen 5 ”Hallinto” menojen enimmäismäärään nähden jäävästä kohdentamattomasta liikkumavarasta vuonna 2016.

               Tällä ehdotuksella täydennetään Euroopan parlamentin ja neuvoston 25 päivänä marraskuuta 2015 antamaa päätöstä (EU) 2016/253
                  4
               , jolla päätettiin ottaa käyttöön kaikki joustovälineessä käytettävissä olevat varat vuosiksi 2017 (520 miljoonaa euroa), 2016 (510 miljoonaa euroa) ja 2015 (500 miljoonaa euroa) pakolaiskriisin edellyttämiä talousarviosta rahoitettavia välittömiä toimenpiteitä varten.

               2.KÄYTTÖÖNOTON PERUSTELUT

               2.1.JOHDANTO

               Muuttoliike-, pakolais- ja turvallisuuskriisin sisäinen ulottuvuus rahoitetaan otsakkeesta 3 turvapaikka-, maahanmuutto- ja kotouttamisrahaston (AMIF), sisäisen turvallisuuden rahaston (ISF) sekä erityisvirastojen, kuten Frontex, EASO, eu-LISA ja Europol, kautta. Lisäksi neuvosto hyväksyi 15. maaliskuuta 2016 uuden välineen
                  5
               , jonka avulla voidaan antaa luonteeltaan humanitaarista hätätilanteen tukea unioniin suuntautuvan kasvavan pakolais- ja muuttajavirran aiheuttamiin haasteisiin vastaamiseksi.

               Kuten uuteen hätätilanteen välineeseen liittyvässä komission ehdotuksessa
                  6
                esitetään, välineen vuoden 2016 rahoitustarpeiden arvioitiin olevan 300 miljoonaa euroa maksusitoumusmäärärahoina ja 241 miljoonaa euroa maksumäärärahoina
                  7
               . AMIF-rahaston maksusitoumusmäärärahoista on kohdennettu uudelleen 199 miljoonaa euroa ja maksumäärärahoista 130,2 miljoonaa euroa ensin 13. huhtikuuta 2016 hyväksytyn lisätalousarvion nro 1/2016
                  8
                yhteydessä (100 miljoonaa euroa maksusitoumusmäärärahoina ja 80,2 miljoonaa euroa maksumäärärahoina) ja sen jälkeen komission varainhoitoasetuksen 26 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisesti elokuussa toteuttamalla määrärahasiirrolla (99 miljoonaa euroa maksusitoumusmäärärahoina ja 50 miljoonaa euroa maksumäärärahoina).

               Vuonna 2016 on todennäköisesti vielä katettava uuteen tukivälineeseen liittyviä lisämäärärahatarpeita (arviolta 50 miljoonaa euroa maksusitoumusmäärärahoina ja 10 miljoonaa euroa maksumäärärahoina). Lisäksi tuoreimmassa päivitetyssä arviossa AMIF-rahaston loppuvuoden määrärahatarpeista todetaan, että osa edellä mainituista uudelleen kohdennetuista määrärahoista on korvattava uusilla määrärahoilla, joiden määrä on 130 miljoonaa euroa maksusitoumusmäärärahoina. Sen lisäksi, että AMIF-rahastoon osoitetaan uusia määrärahoja, myös sisäisen turvallisuuden rahaston rajoja koskevaan osioon lisätään 70 miljoonaa euroa maksusitoumusmäärärahoina, jotta voidaan vastata Bulgarian hiljattain esittämään hätäapupyyntöön. Tässä on otettu huomioon se, että vuoden 2016 talousarviossa sisäisen turvallisuuden rahastosta hätäapua varten saatavilla olevat määrärahat on käytetty lähes kokonaan.

               Otettuaan huomioon otsakkeen 3 muissa budjettikohdissa olevat uudelleenkohdentamismahdollisuudet (9,9 miljoonaa euroa) komissio on pyytänyt lisätalousarvioesityksessä nro 4/2016
                  9
                tämän otsakkeen maksusitoumusmäärärahojen lisäämistä ylittämällä niitä koskeva enimmäismäärä 240,1 miljoonalla eurolla.

               Otsakkeen 3 menojen enimmäismäärä vuonna 2016 on 2 546 miljoonaa euroa käypinä hintoina. Vuoden 2016 talousarviossa hyväksytyt otsakkeen 3 maksusitoumusmäärärahat ovat 4 052 miljoonaa euroa. Tämä on jo edellyttänyt joustovälineen käyttöönottoa (1 506 miljoonaa euroa) eli otsakkeen 3 enimmäismäärän ylittämistä rahoituskehysasetuksen 11 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

               Muuttoliikkeeseen, pakolaisiin ja turvallisuuteen liittyvien menojen osuus otsakkeen 3 enimmäismäärään sisältyvistä kokonaismenoista on yli 70 prosenttia. Komissio on tarkastellut huolellisesti kaikkia uudelleenkohdentamismahdollisuuksia. Koska otsakkeen sisällä on vain rajoitetusti liikkumavaraa, edellä kuvatuista maksusitoumusmäärärahatarpeista on mahdollista kattaa vain pieni osa vaarantamatta muiden, suhteessa pienempien ohjelmien asianmukaista toteuttamista.

               Näin ollen ainoa mahdollinen keino kattaa maksusitoumusmäärärahatarpeet on ennakoimattomiin menoihin varatun liikkumavaran käyttöönotto. Kaikki sitä varten tarvittavat varat voidaan vuonna 2016 ottaa muissa otsakkeissa käytettävissä olevista liikkumavaroista.

               Maksumäärärahatarpeet täytetään maksumäärärahoille vuodeksi 2016 asetetun enimmäismäärän puitteissa, eikä ennakoimattomiin menoihin varattuun liikkumavaraan tarvitse turvautua maksumäärärahojen osalta.

               2.2.ENNAKOIMATTOMIIN MENOIHIN VARATTU LIIKKUMAVARA VIIMEISENÄ KEINONA

               Rahoituskehysasetuksen 13 artiklan 1 kohdassa määritellään ennakoimattomiin menoihin varattu liikkumavara viimeiseksi keinoksi ennalta arvaamattomiin olosuhteisiin reagoimista varten. Koska vuoden 2016 talousarviossa ei jää kohdentamatonta liikkumavaraa otsakkeen 3 maksusitoumusmäärärahojen enimmäismäärään nähden, komissio on tarkastellut kaikkia uudelleenkohdentamismahdollisuuksia otsakkeen sisällä.

               Koska joustoväline (1 530 miljoonaa euroa) otetaan kokonaisuudessaan käyttöön vuoden 2016 talousarviossa, ainoa mahdollinen keino kattaa otsakkeen 3 menojen enimmäismäärän ja vuoden 2016 arvioitujen ennakoimattomien lisätarpeiden välinen erotus on ottaa 240,1 miljoonaa euroa ennakoimattomiin menoihin vuodeksi 2016 varatusta liikkumavarasta.

               2.3.ENNALTA ARVAAMATTOMIEN OLOSUHTEIDEN VAIKUTUS TALOUSARVIOON VUONNA 2016

               Muuttoliike-, pakolais- ja turvallisuuskriisi alkoi jo vuonna 2015, mutta sen vaikutus ja seuraukset tuntuvat edelleen päivittäin. Kolmansien maiden tekemät poliittiset päätökset pakolaisten hyväksymisestä niiden alueelle ja rajojen avaamisesta ja sulkemisesta ovat vaikeuttaneet tilanteen lyhyen ja pitkän aikavälin kehityksen ennakoimista. Kriisin muuttuva luonne ja arvaamattomuus ovat peruste ennakoimattomiin menoihin varatun liikkumavaran käyttöönotolle viimeisenä keinona, jonka avulla voidaan kattaa muuttoliike-, pakolais- ja turvallisuuskriisin odottamattomat vaikutukset otsakkeen 3 määrärahatarpeisiin.

               3.ENNAKOIMATTOMIIN MENOIHIN VARATUSTA LIIKKUMAVARASTA KÄYTTÖÖN OTETUN MÄÄRÄN KATTAMINEN MONIVUOTISEN RAHOITUSKEHYKSEN ENIMMÄISMÄÄRISTÄ

               Ennakoimattomiin menoihin varatun liikkumavaran käyttöönotolla saadut määrät on rahoituskehysasetuksen 13 artiklan 3 kohdan mukaisesti katettava kokonaan liikkumavaroilla kuluvana varainhoitovuotena tai tulevina varainhoitovuosina.

               Katettuja määriä ei rahoituskehysasetuksen 13 artiklan 4 kohdan mukaisesti saa ottaa uudelleen käyttöön monivuotisen rahoituskehyksen yhteydessä, jotta maksusitoumus- ja maksumäärärahojen kokonaisenimmäismääriä, jotka on vahvistettu monivuotisessa rahoituskehyksessä kuluvaa varainhoitovuotta ja tulevia varainhoitovuosia varten, ei ylitetä. Näin ollen ennakoimattomiin menoihin varatun liikkumavaran käyttöönotossa otsakkeen 3 vuoden 2016 maksusitoumusmäärärahoja varten sekä liikkumavaran kattamisessa on noudatettava maksusitoumusmäärärahojen kokonaisenimmäismääriä vuosiksi 2017–2020.

               Koska otsakkeen 5 vuoden 2016 menojen enimmäismäärään nähden on käytettävissä riittävä liikkumavara, komissio ehdottaa, että ennakoimattomiin menoihin varatun liikkumavaran käyttöönotolla saadut määrät katetaan kokonaisuudessaan vuonna 2016, jotta käyttöönotolla ei olisi vaikutusta maksusitoumusmäärärahatarpeisiin vuosina 2017–2020. Otsakkeesta 5 katettava määrä on 240,1 miljoonaa euroa, minkä jälkeen liikkumavara on 291,9 miljoonaa euroa vuonna 2016. Vuoden 2016 ja koko monivuotisen rahoituskehyksen maksusitoumusmäärärahojen enimmäismäärä jää ennalleen.

               4.LISÄTIEDOT

               Euroopan parlamenttia ja neuvostoa muistutetaan siitä, että tämä päätös on julkaistava Euroopan unionin virallisessa lehdessä viimeistään lisätalousarvioesityksen nro 4/2016 julkaisemisen yhteydessä rahoituskehysasetuksen 13 artiklan 1 kohdan viimeisen virkkeen mukaisesti.

               Ehdotus

               EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖS

               ennakoimattomiin menoihin varatun liikkumavaran käyttöönotosta vuonna 2016

               EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka

               ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,

               ottavat huomioon talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta, talousarvioyhteistyöstä ja moitteettomasta varainhoidosta 2 päivänä joulukuuta 2013 tehdyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisen toimielinten sopimuksen
                  10
                ja erityisesti sen 14 kohdan toisen alakohdan,

               ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

               sekä katsovat seuraavaa:

               (1) Neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 1311/2013
                  11
                13 artiklassa asetetaan ennakoimattomiin menoihin varattu liikkumavara, joka on enintään 0,03 prosenttia unionin bruttokansantulosta.

               (2) Komissio on laskenut asetuksen 6 artiklan mukaisesti ennakoimattomiin menoihin varatun liikkumavaran ehdottoman määrän vuodeksi 2016.
                  12

               (3) Komissio on tarkastellut kaikkia muita taloudellisia mahdollisuuksia reagoida ennakoimattomiin olosuhteisiin otsakkeen 3 ”Turvallisuus ja kansalaisuus” menoille vuodeksi 2016 vahvistetun enimmäismäärän puitteissa ja ehdottanut joustovälineestä vuonna 2016 käytettävissä olevan kokonaismäärän, 1 530 miljoonaa euroa, käyttöönottoa otsakkeiden 3 ja 4 menoja varten. Se toteaa, että ennakoimattomiin menoihin varatun liikkumavaran käyttöönotto on tarpeen, jotta voidaan vastata muuttoliike-, pakolais- ja turvallisuuskriisistä johtuviin tarpeisiin lisäämällä varainhoitovuotta 2016 koskevassa Euroopan unionin yleisessä talousarviossa otsakkeen 3 maksusitoumusmäärärahoja siten, että ylitetään otsakkeen enimmäismäärä.

               (4) Kun otetaan huomioon tämä hyvin erityinen tilanne, asetuksen (EU, Euratom) N:o 1311/2013 13 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu viimeistä keinoa koskeva edellytys täyttyy,

               OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               1 artikla

               Otetaan varainhoitovuotta 2016 koskevaa Euroopan unionin yleistä talousarviota varten käyttöön ennakoimattomiin menoihin varatusta liikkumavarasta 240,1 miljoonaa euroa maksusitoumusmäärärahoina ylittämällä monivuotisen rahoituskehyksen otsakkeen 3 maksusitoumusmäärärahojen enimmäismäärä.

               2 artikla

               Varainhoitovuoden 2016 ennakoimattomiin menoihin varatusta liikkumavarasta maksusitoumusmäärärahoina käyttöön otettu 240,1 miljoonaa euroa katetaan kokonaisuudessaan otsakkeen 5 ”Hallinto” liikkumavarasta.

               3 artikla

               Tämä päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

               Tehty Brysselissä

                  Euroopan parlamentin puolesta
                        Neuvoston puolesta

                  Puhemies
                        Puheenjohtaja

                     (1)
                  EUVL L 347, 20.12.2013, s. 884.

                     (2)
                  COM(2015) 320, 22.5.2015.

                     (3)
                  EUVL C 373, 20.12.2013, s. 1.

                     (4)
                  EUVL L 47, 24.2.2016, s. 6.

                     (5)
                  EUVL L 70, 16.3.2016, s. 1.

                     (6)
                  COM(2016) 115, 2.3.2016.

                     (7)
                  80 prosenttia ennakkomaksuista.

                     (8)
                  EUVL L 143, 31.5.2016.

                     (9)
                  COM(2016) 623, 30.9.2016.

                     (10)
                  EUVL C 373, 20.12.2013, s. 1.

                     (11)
                  Neuvoston asetus (EU, Euratom) N:o 1311/2013, annettu 2 päivänä joulukuuta 2013, vuosia 2014–2020 koskevan monivuotisen rahoituskehyksen vahvistamisesta (EUVL L 347, 20.12.2013, s. 884).

                     (12)
                  Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille ”Rahoituskehyksen tekninen mukautus vuodeksi 2016 BKTL:n muutosten mukaisesti” (COM(2015) 320, 22.5.2015).


Avis juridique important

|

51997PC0482

Ehdotus neuvoston päätökseksi yhteisön maataloustilastojen parantamisesta tehdyn päätöksen 96/411/EY muuttamisesta  /* KOM/97/0482 lopull. - CNS 97/0245 */

Virallinen lehti nro C 337 , 07/11/1997 s. 0058

Ehdotus neuvoston päätökseksi yhteisön maataloustilastojen parantamisesta tehdyn päätöksen 96/411/EY muuttamisesta (97/C 337/14) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) KOM(97) 482 lopull. - 97/0245(CNS)(Komission esittämä 6 päivänä lokakuuta 1997)EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon,sekä katsoo, että25 päivänä kesäkuuta 1996 tehty neuvoston päätös 96/411/EY yhteisön maataloustilastojen parantamisesta (1) säätää kertomusten toimittamisesta, toisaalta jäsenmailta komissiolle, toisaalta komissiolta Euroopan parlamentille ja neuvostolle,näiden kertomusten toimittamiselle asetetut määräajat ovat osoittautumassa liian joustamattomiksi ottaen huomioon kertynyt kokemus, jatämän takia on tarpeen sijoittaa asetetut ajankohdat myöhemmiksi ja ottaa käyttöön joustavammat aikarajat,ON TEHNYT SEURAAVAN PÄÄTÖKSEN:1 artiklaMuutetaan päätös 96/411/EY seuraavasti:1. korvataan 5 artiklan päiväys "31 päivänä maaliskuuta" päiväyksellä "31 päivänä heinäkuuta",2. korvataan 11 artiklan vuosi "1997" vuodella "1999".2 artiklaTämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.(1) EYVL L 162, 1.7.1996, s. 14.


Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52008PC0348

Ehdotus: neuvoston päätös Euroopan kehitysrahaston rahoittamiseen osallistuvien jäsenvaltioiden rahoitusosuuksien vahvistamisesta (vuoden 2008 toinen erä)  /* KOM/2008/0348 lopull. */

	[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |Bryssel 11.6.2008KOM(2008) 348 lopullinenEhdotus:NEUVOSTON PÄÄTÖSEuroopan kehitysrahaston rahoittamiseen osallistuvien jäsenvaltioiden rahoitusosuuksien vahvistamisesta (vuoden 2008 toinen erä)(komission esittämä)PERUSTELUTYhdeksännen EKR:n varainhoitoasetuksen voimaantulosta asti neuvosto on päättänyt komission ehdotuksesta kustakin kolmesta rahoituserästä, jotka jäsenvaltiot suorittavat EKR:n rahoittamiseksi (varainhoitoasetuksen 38 artikla). Jäsenvaltiot suorittavat suoraan Euroopan investointipankille (EIP) rahoitusosuudet, jotka koskevat EIP:n hallinnoimia yhdeksännen ja kymmenennen EKR:n välineitä. Muita välineitä koskevat rahoitusosuudet suoritetaan komissiolle.Kymmenennen EKR:n varainhoitoasetuksen 157 artiklan mukaisesti jäsenvaltioiden vuoden 2008 rahoitusosuuksia koskeva menettely vahvistetaan yhdeksännen EKR:n varainhoitoasetuksen 38 artiklassa.Yhdeksännen EKR:n varainhoitoasetuksen 121 artiklan mukaisesti EIP on toimittanut komissiolle ajantasaistetun ennakkoarvion hallinnoimiaan välineitä koskevista sitoumuksista ja maksuista.Tämä ehdotus koskee varainhoitovuoden 2008 toista rahoituserää. Yhdeksännen EKR:n varainhoitoasetuksen 38 artiklan 2 kohdan mukaisesti tämän erän aikataulu on seuraava: 1) komissio esittää ehdotuksen 15. kesäkuuta mennessä; 2) neuvosto tekee päätöksen tästä erästä viimeistään 21 kalenteripäivän kuluttua komission ehdotuksen esittämisestä; 3) jäsenvaltiot suorittavat tähän erään kuuluvat maksettavat rahoitusosuudet viimeistään 21 kalenteripäivän kuluttua siitä päivästä, jona niille on ilmoitettu neuvoston päätöksestä.Lopuksi muistutetaan, että yhdeksännen EKR:n varainhoitoasetuksen 40 artiklan 4 kohdan mukaan jäsenvaltiolta peritään maksamattomalta määrältä korko samassa artiklassa vahvistettujen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti, jos maksettavia rahoitusosuuksia ei ole maksettu annetuissa määräajoissa.Ehdotus:NEUVOSTON PÄÄTÖSEuroopan kehitysrahaston rahoittamiseen osallistuvien jäsenvaltioiden rahoitusosuuksien vahvistamisesta (vuoden 2008 toinen erä)EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden ryhmän jäsenten sekä Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden välisen Cotonoussa Beninissä 23 päivänä kesäkuuta 2000[1] allekirjoitetun ja Luxemburgissa 25 päivänä kesäkuuta 2005[2] tarkistetun kumppanuussopimuksen ja erityisesti sen liitteen I b,ottaa huomioon neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien sisäisen sopimuksen[3] vuosia 2008–2013 koskevaan monivuotiseen rahoituskehykseen perustuvan yhteisön avun rahoituksesta AKT–EY-kumppanuussopimuksen, ja erityisesti sen 7 artiklan, mukaisesti,ottaa huomioon yhdeksänteen Euroopan kehitysrahastoon sovellettavan 27 päivänä maaliskuuta 2003 annetun varainhoitoasetuksen[4], jäljempänä ’yhdeksännen EKR:n varainhoitoasetus’, ja erityisesti sen 38 artiklan 1 kohdan ja 2 kohdan toisen alakohdan,ottaa huomioon kymmenenteen Euroopan kehitysrahastoon sovellettavan 18 päivänä helmikuuta 2008 annetun varainhoitoasetuksen[5], jäljempänä ’kymmenennen EKR:n varainhoitoasetus’, ja erityisesti sen 157 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen[6],sekä katsoo seuraavaa:(1) Kymmenennen EKR:n varainhoitoasetuksen 157 artiklan mukaisesti jäsenvaltioiden vuoden 2008 rahoitusosuuksia koskevasta menettelystä säädetään käytännössä yhdeksännen EKR:n varainhoitoasetuksessa.(2) Komissio ilmoitti neuvostolle 14 päivänä lokakuuta 2007 varainhoitovuonna 2008 suoritettaviksi ennakoimansa maksut sekä suorittamispyyntöjen aikataulun. Neuvosto teki 20 päivänä joulukuuta 2007 päätöksen jäsenvaltioiden yhdeksänteen EKR:ään maksettavien rahoitusosuuksien suorittamispyyntöjä koskevan aikataulun vahvistamisesta varainhoitovuodelle 2008[7].(3) Neuvosto teki 20 päivänä joulukuuta 2007 myös päätöksen Euroopan kehitysrahaston rahoittamiseen osallistuvien jäsenvaltioiden rahoitusosuuksien vahvistamisesta (vuoden 2008 ensimmäinen erä)[8].(4) Yhdeksännen EKR:n varainhoitoasetuksen 121 artiklan toisen alakohdan mukaisesti Euroopan investointipankki on toimittanut komissiolle ajantasaistetun ennakkoarvion sitä koskevista maksusitoumuksista ja maksuista,ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:1 artiklaVuoden 2008 rahoitusosuuksien toiset erät, jotka jäsenvaltioiden on suoritettava komissiolle ja Euroopan investointipankille, esitetään liitteenä olevassa taulukossa.2 artiklaTätä päätöstä sovelletaan päivästä, jona se tehdään.3 artiklaTämä päätös on osoitettu yhdeksännen EKR:n rahoittamiseen osallistuville jäsenvaltioille.Tehty BrysselissäNeuvoston puolestaPuheenjohtajaLIITEVuoden 2008 toisen erän rahoitusosuudet (euroina)MAA | Euroopan investointipankki | Komissio |SAKSA | 24 528 000 | 233 600 000 |BELGIA | 4 116 000 | 39 200 000 |TANSKA | 2 247 000 | 21 400 000 |ESPANJA | 6 132 000 | 58 400 000 |RANSKA | 25 515 000 | 243 000 000 |KREIKKA | 1 312 500 | 12 500 000 |IRLANTI | 651 000 | 6 200 000 |ITALIA | 13 167 000 | 125 400 000 |LUXEMBURG | 304 500 | 2 900 000 |ALANKOMAAT | 5 481 000 | 52 200 000 |PORTUGALI | 1 018 500 | 9 700 000 |YHDISTYNYT KUNINGASKUNTA | 13 324 500 | 126 900 000 |ITÄVALTA | 2 782 500 | 26 500 000 |SUOMI | 1 554 000 | 14 800 000 |RUOTSI | 2 866 500 | 27 300 000 |YHTEENSÄ | 105 000 000 | 1 000 000 000 |[1] EYVL L 317, 15.12.2000, s. 3.[2] EUVL L 209, 11.8.2005, s. 27.[3] EUVL L 247, 9.9.2006, s. 32.[4] EUVL L 83, 1.4.2003, s. 1.[5] EUVL L 78, 19.3.2008, s. 1.[6] EUVL C […], […], s. […].[7] Asiakirja 15986/07.[8] Asiakirja 15990/07.


               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 22.2.2017
            COM(2017) 86 final
            2017/0038(NLE)
            Ehdotus
            NEUVOSTON PÄÄTÖS
            Yhdistyneiden kansakuntien Euroopan talouskomission (UNECE) asianomaisissa komiteoissa Euroopan unionin puolesta esitettävän kannan vahvistamisesta siltä osin kuin on kyse ehdotuksista muutoksiksi sääntöihin nro 3, 4, 6, 7, 13, 19, 23, 27, 28, 38, 39, 43, 45, 48, 50, 69, 70, 73, 75, 77, 79, 83, 87, 91, 98, 99, 101, 104, 107, 109, 110, 112, 113, 118, 119, 123 ja 138 sekä ehdotuksesta ajoneuvojen rakennetta koskevan konsolidoidun päätöslauselman (R.E.3) muuttamiseksi tietoverkkoturvallisuutta ja tietosuojaa koskevilla ohjeilla

               PERUSTELUT

               1.EHDOTUKSEN TAUSTA

               •Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet

               Yhdistyneiden kansakuntien Euroopan talouskomissio (UNECE) kehittää kansainvälisellä tasolla yhdenmukaistettuja vaatimuksia, joiden tarkoituksena on poistaa kaupan tekniset esteet vuoden 1958 tarkistetun sopimuksen sopimuspuolten välisestä moottoriajoneuvojen kaupasta ja varmistaa tällaisten ajoneuvojen osalta korkeatasoinen turvallisuus ja ympäristönsuojelu.

               Unioni on 27. marraskuuta 1997 tehdyn neuvoston päätöksen 97/836/EY mukaisesti liittynyt Yhdistyneiden kansakuntien Euroopan talouskomission, jäljempänä ’UNECE’, sopimukseen pyörillä varustettuihin ajoneuvoihin ja niihin asennettaviin tai niissä käytettäviin varusteisiin ja osiin sovellettavien yhdenmukaisten teknisten vaatimusten hyväksymisestä sekä näiden vaatimusten mukaisesti annettujen hyväksymisien vastavuoroista tunnustamista koskevista ehdoista (vuoden 1958 tarkistettu sopimus). Pyörillä varustettuihin ajoneuvoihin ja niihin asennettaviin ja/tai niissä käytettäviin varusteisiin ja osiin sovellettavien maailmanlaajuisten teknisten sääntöjen vahvistamista koskevan sopimuksen (rinnakkaissopimus) tekemisestä 31. tammikuuta 2000 tehdyn neuvoston päätöksen 2000/125/EY mukaisesti unioni on puolestaan liittynyt rinnakkaissopimukseen.

               Ajoneuvoja koskevien sääntöjen yhdenmukaistamista käsittelevän maailmanfoorumin, UNECE WP.29:n, kokoukset pidetään kolme kertaa jokaisena kalenterivuonna eli maaliskuussa, kesäkuussa ja marraskuussa. Kussakin kokouksessa vahvistetaan uusia UNECE:n sääntöjä ja muutoksia voimassa oleviin UNECE:n sääntöihin tai maailmanlaajuisiin teknisiin sääntöihin tekniikan kehityksen ottamiseksi huomioon. Ennen kutakin WP.29:n kokousta muutokset hyväksytään jossakin kuudesta WP.29:n alaisuudessa toimivasta työryhmästä.

               Sen jälkeen muutokset, täydennykset ja oikaisut hyväksytään lopullisesti WP.29:n kokouksessa, kunhan kokous on päätösvaltainen ja sopimuspuolten määräenemmistö kannattaa niitä. EU on sopimuspuolena kahdessa WP.29:n piiriin kuuluvassa sopimuksessa (vuosien 1958 ja 1998 sopimukset). Kutakin kokousta varten annetaan neuvoston päätös, ”megapäätös”, joka sisältää luettelon säännöistä, muutoksista, täydennyksistä ja oikaisuista ja jolla komissio valtuutetaan äänestämään unionin puolesta kussakin WP.29:n kokouksessa.

               Tässä neuvoston päätöksessä määritellään unionin kanta, jota noudatetaan äänestettäessä 13.–17. maaliskuuta 2017 pidettävään WP.29:n kokoukseen äänestettäväksi toimitetuista säännöistä, tarkistuksista, täydennyksistä ja oikaisuista.

               •Yhdenmukaisuus muiden alaa koskevien politiikkojen säännösten kanssa

               Tämä ehdotus täydentää unionin sisämarkkinapolitiikkaa autoteollisuuden osalta ja on täysin linjassa sen kanssa.

               WP.29-järjestelmä vahvistaa ajoneuvostandardien kansainvälistä yhdenmukaistamista. Vuoden 1958 sopimus on tässä suhteessa olennainen, sillä sen ansiosta EU:n valmistajat voivat toimia yhteisten tyyppihyväksyntäsääntöjen pohjalta ja tietävät, että sopimuspuolet hyväksyvät niiden tuotteet kansallisen lainsäädäntönsä mukaisina. Järjestelmän ansiosta on pystytty moottoriajoneuvojen yleisestä turvallisuudesta annetulla asetuksella (EY) N:o 661/2009 kumoamaan yli 50 EU-direktiiviä ja korvaamaan ne vuoden 1958 sopimuksen puitteissa laadituilla vastaavilla säännöillä.

               Vastaavaa mallia sovellettiin myös direktiiviin 2007/46/EY, jolla korvattiin jäsenvaltioiden hyväksymisjärjestelmät unionin hyväksymisjärjestelmällä ja vahvistettiin yhdenmukaiset puitteet, jotka sisältävät ne hallinnolliset määräykset ja yleiset tekniset vaatimukset, joita sovelletaan kaikkiin uusiin ajoneuvoihin, järjestelmiin, komponentteihin ja erillisiin teknisiin yksiköihin. Tuolla direktiivillä sisällytettiin UNECE:n sääntöjä EU-tyyppihyväksyntäjärjestelmään joko tyyppihyväksyntää koskevina vaatimuksina tai unionin lainsäädännön vaihtoehtoina. Kyseisen direktiivin antamisen jälkeen UNECE:n sääntöjä on yhä enemmän sisällytetty EU-tyyppihyväksyntää koskevaan unionin lainsäädäntöön.

               •Yhdenmukaisuus unionin muiden politiikkojen kanssa

               WP.29-järjestelmä on kytköksissä unionin kilpailukykypolitiikkaan, jota tämä aloite tukee. Ehdotus on yhdenmukainen myös suhteessa unionin liikenne- ja energiapolitiikkaan, joka otetaan asianmukaisesti huomioon laadittaessa ja hyväksyttäessä vuoden 1958 sopimuksen piiriin kuuluvia UNECE:n sääntöjä.

               2.OIKEUSPERUSTA, TOISSIJAISUUSPERIAATE JA SUHTEELLISUUSPERIAATE

               •Oikeusperusta

               Tämän ehdotuksen oikeusperusta on Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT-sopimuksen) 114 artikla yhdessä sen 218 artiklan 9 kohdan kanssa.

               •Toissijaisuusperiaate

               Ainoastaan unioni voi äänestää puoltavasti, kun kyse on kansainvälisistä oikeudellisista asiakirjoista, kuten ehdotuksista UNECE:n säännöiksi ja UNECE:n sääntöjen muutoksiksi sekä luonnoksista maailmanlaajuisiksi teknisiksi säännöiksi ja niiden sisällyttämisestä moottoriajoneuvojen tyyppihyväksyntää koskevaan unionin järjestelmään. Näin sekä estetään sisämarkkinoiden hajanaistuminen että varmistetaan yhtäläiset terveys- ja turvallisuusstandardit kaikkialla EU:ssa. Näin voidaan myös hyödyntää mittakaavaetuja: tuotteita voidaan valmistaa koko unionin markkinoille ja myös kansainvälisille markkinoille sen sijaan, että niitä räätälöitäisiin kansallisen tyyppihyväksynnän saamiseksi kustakin jäsenvaltiosta.

               Ehdotus on siten toissijaisuusperiaatteen mukainen.

               •Suhteellisuusperiaate

                  Tällä neuvoston päätöksellä valtuutetaan komissio äänestämään unionin puolesta. Päätös on neuvoston päätöksen 97/836/EY 5 artiklan 1 kohdan mukainen oikeasuhteinen päätös, jossa määritellään UNECE:ssa esitettävä EU:n yhtenäinen kanta siltä osin kuin kyse on äänestämisestä WP.29:n kokouksen esityslistalla olevista asioista. Ehdotus on näin ollen suhteellisuusperiaatteen mukainen, sillä siinä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen sen tavoitteiden saavuttamiseksi; tavoitteena on varmistaa sisämarkkinoiden moitteeton toiminta ja taata samalla yleisen turvallisuuden ja suojelun korkea taso.

               •Toimintatavan valinta

               SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdassa edellytetään neuvoston päätöksen käyttämistä kansainvälisellä sopimuksella perustetussa elimessä unionin puolesta esitettävän kannan vahvistamiseksi.

               3.JÄLKIARVIOINTIEN, SIDOSRYHMIEN KUULEMISTEN JA VAIKUTUSTENARVIOINTIEN TULOKSET

               •Voimassa olevan lainsäädännön jälkiarvioinnit/toimivuustarkastukset

               Ei sovelleta.

               •Sidosryhmien kuuleminen

               Ei sovelleta.

               •Asiantuntijatiedon keruu ja käyttö

               Ulkopuolista asiantuntemusta ei tarvittu tämän ehdotuksen yhteydessä. Moottoriajoneuvoja käsittelevä tekninen komitea on kuitenkin tarkastellut sitä.

               •Vaikutustenarviointi

               Ehdotuksesta ei voida tehdä vaikutustenarviointia, sillä se ei ole säädösluonteinen eikä vaihtoehtoisia toimia ole tarjolla tai voida käyttää.

               •Sääntelyn toimivuus ja yksinkertaistaminen

               Ehdotus ei aiheuta hallinnollista rasitetta, koska megapäätöksen liitteessä mainituilla muutoksilla ei aseteta yrityksille, pk-yritykset mukaan luettuina, uusia raportointiin liittyviä tai muita hallinnollisia velvoitteita. Tavoitteena onkin sen sijaan keventää hallinnollista rasitetta. Maailmanlaajuisesti yhdenmukaistettujen vaatimusten ansiosta valmistajat voivat esittää järjestelmien ja komponenttien hyväksyntäasiakirjat paitsi EU:ssa myös vientimarkkinoilla eli EU:n ulkopuolisten vuoden 1958 sopimuksen sopimuspuolten markkinoilla.

               Ehdotuksella on erittäin myönteinen vaikutus EU:n autoteollisuuden kilpailukykyyn ja kansainväliseen kauppaan. Sen, että EU:n kauppakumppanit hyväksyvät kansainvälisesti yhdenmukaistetut ajoneuvoja koskevat säännöt, katsotaan olevan paras keino poistaa tullin ulkopuolisia kaupan esteitä ja laajentaa EU:n autoteollisuuden yritysten pääsyä markkinoille.

               •Perusoikeudet

               Ehdotuksella ei ole vaikutuksia perusoikeuksien suojeluun.

               4.TALOUSARVIOVAIKUTUKSET

               Ehdotuksella ei ole talousarviovaikutuksia.

               5.LISÄTIEDOT

               •Toteuttamissuunnitelmat, seuranta, arviointi ja raportointijärjestelyt

               Ei sovelleta.

               •Selittävät asiakirjat (direktiivien osalta)

               Ei sovelleta.

               •Ehdotukseen sisältyvien säännösten yksityiskohtaiset selitykset

               Ehdotuksessa määritellään unionin kanta, jota noudatetaan äänestettäessä

               –muutoksista UNECE:n sääntöihin nro 3, 4, 6, 7, 13, 19, 23, 27, 28, 38, 39, 43, 45, 48, 50, 69, 70, 73, 75, 77, 79, 83, 87, 91, 98, 99, 101, 104, 107, 109, 110, 112, 113, 118, 119, 123 ja 138 sekä

               –ehdotuksesta ajoneuvojen rakennetta koskevan konsolidoidun päätöslauselman (R.E.3) muuttamiseksi tietoverkkoturvallisuutta ja tietosuojaa koskevilla ohjeilla.

               2017/0038 (NLE)

               Ehdotus

               NEUVOSTON PÄÄTÖS

               Yhdistyneiden kansakuntien Euroopan talouskomission (UNECE) asianomaisissa komiteoissa Euroopan unionin puolesta esitettävän kannan vahvistamisesta siltä osin kuin on kyse ehdotuksista muutoksiksi sääntöihin nro 3, 4, 6, 7, 13, 19, 23, 27, 28, 38, 39, 43, 45, 48, 50, 69, 70, 73, 75, 77, 79, 83, 87, 91, 98, 99, 101, 104, 107, 109, 110, 112, 113, 118, 119, 123 ja 138 sekä ehdotuksesta ajoneuvojen rakennetta koskevan konsolidoidun päätöslauselman (R.E.3) muuttamiseksi tietoverkkoturvallisuutta ja tietosuojaa koskevilla ohjeilla

               EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

               ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 114 artiklan yhdessä sen 218 artiklan 9 kohdan kanssa,

               ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

               sekä katsoo seuraavaa:

               (1)Unioni on neuvoston päätöksen 97/836/EY
                  1
                mukaisesti liittynyt Yhdistyneiden kansakuntien Euroopan talouskomission, jäljempänä ’UNECE’, sopimukseen pyörillä varustettuihin ajoneuvoihin ja niihin asennettaviin tai niissä käytettäviin varusteisiin ja osiin sovellettavien yhdenmukaisten teknisten vaatimusten hyväksymisestä sekä näiden vaatimusten mukaisesti annettujen hyväksymisien vastavuoroista tunnustamista koskevista ehdoista, jäljempänä ’vuoden 1958 tarkistettu sopimus’.

               (2)Unioni on neuvoston päätöksen 2000/125/EY
                  2
                mukaisesti liittynyt sopimukseen pyörillä varustettuihin ajoneuvoihin ja niihin asennettaviin ja/tai niissä käytettäviin varusteisiin ja osiin sovellettavien maailmanlaajuisten teknisten sääntöjen vahvistamisesta, jäljempänä ’rinnakkaissopimus’.

               (3)Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2007/46/EY
                  3
                korvattiin jäsenvaltioiden hyväksymisjärjestelmät unionin hyväksymisjärjestelmällä ja vahvistettiin yhdenmukaiset puitteet, jotka sisältävät ne hallinnolliset määräykset ja yleiset tekniset vaatimukset, joita sovelletaan kaikkiin uusiin ajoneuvoihin, järjestelmiin, komponentteihin ja erillisiin teknisiin yksiköihin. Tuolla direktiivillä sisällytettiin vuoden 1958 tarkistetun sopimuksen nojalla vahvistettuja sääntöjä, jäljempänä ’UNECE:n säännöt’, EU-tyyppihyväksyntäjärjestelmään joko tyyppihyväksyntää koskevina vaatimuksina tai unionin lainsäädännön vaihtoehtoina. Kyseisen direktiivin antamisen jälkeen UNECE:n sääntöjä on yhä enemmän sisällytetty EU-tyyppihyväksyntää koskevaan unionin lainsäädäntöön.

               (4)Saatujen kokemusten ja tekniikan kehityksen vuoksi olisi mukautettava tiettyjä vaatimuksia, jotka liittyvät UNECE:n sääntöihin nro 3, 4, 6, 7, 13, 19, 23, 27, 28, 38, 39, 43, 45, 48, 50, 69, 70, 73, 75, 77, 79, 83, 87, 91, 98, 99, 101, 104, 107, 109, 110, 112, 113, 118, 119, 123 ja 138, tekniikan kehityksen ottamiseksi huomioon.

               (5)Jotta voitaisiin vahvistaa yhdenmukaiset tekniset vaatimukset, jotka koskevat ajoneuvojen rakennetta, ajoneuvojen rakennetta koskevaa konsolidoitua päätöslauselmaa (R.E.3) olisi muutettava tietoverkkoturvallisuutta ja tietosuojaa koskevilla ohjeilla haittaamatta kuitenkaan EU:n tasolla tehtävää vuorovaikutteiseen, verkkoyhteyksillä varustettuun ja automatisoituun ajamiseen liittyvää kehitystyötä.

               (6)On näin ollen asianmukaista vahvistaa edellä mainittujen UNECE:n asiakirjojen hyväksymistä koskeva kanta, joka esitetään unionin puolesta UNECE:n asianomaisissa komiteoissa, eli vuoden 1958 tarkistetun sopimuksen hallintokomiteassa ja rinnakkaissopimuksen toimeenpanevassa komiteassa,

               ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               1 artikla

               Vuoden 1958 tarkistetun sopimuksen hallintokomiteassa ja rinnakkaissopimuksen toimeenpanevassa komiteassa 13 ja 17 päivän maaliskuuta 2016 välisenä aikana unionin puolesta esitettävä kanta on, että unioni äänestää tämän päätöksen liitteessä lueteltujen ehdotusten puolesta.

               2 artikla

               Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se hyväksytään.

               Tehty Brysselissä

                     Neuvoston puolesta

                     Puheenjohtaja

                     (1)
                  Neuvoston päätös 97/836/EY, tehty 27 päivänä marraskuuta 1997, Euroopan yhteisön liittymisestä Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission sopimukseen pyörillä varustettuihin ajoneuvoihin ja niihin asennettaviin tai niissä käytettäviin varusteisiin ja osiin sovellettavien yhdenmukaisten teknisten vaatimusten hyväksymisestä sekä näiden vaatimusten mukaisesti annettujen hyväksymisien vastavuoroista tunnustamista koskevista ehdoista (vuoden 1958 tarkistettu sopimus) (EYVL L 346, 17.12.1997, s. 78).

                     (2)
                  Neuvoston päätös 2000/125/EY, tehty 31 päivänä tammikuuta 2000, pyörillä varustettuihin ajoneuvoihin ja niihin asennettaviin ja/tai niissä käytettäviin varusteisiin ja osiin sovellettavien maailmanlaajuisten teknisten sääntöjen vahvistamista koskevan sopimuksen (”rinnakkaissopimus”) tekemisestä (EYVL L 35, 10.2.2000, s. 12).

                     (3)
                  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2007/46/EY, annettu 5 päivänä syyskuuta 2007, puitteiden luomisesta moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen sekä tällaisiin ajoneuvoihin tarkoitettujen järjestelmien, osien ja erillisten teknisten yksiköiden hyväksymiselle (Puitedirektiivi) (EUVL L 263, 9.10.2007, s. 1).

    ---documentbreak---

               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 22.2.2017
            COM(2017) 86 final
            LIITE
            asiakirjaan
            Ehdotus neuvoston päätökseksi
            Yhdistyneiden kansakuntien Euroopan talouskomission (UNECE) asianomaisissa komiteoissa Euroopan unionin puolesta esitettävän kannan vahvistamisesta siltä osin kuin on kyse ehdotuksista muutoksiksi sääntöihin nro 3, 4, 6, 7, 13, 19, 23, 27, 28, 38, 39, 43, 45, 48, 50, 69, 70, 73, 75, 77, 79, 83, 87, 91, 98, 99, 101, 104, 107, 109, 110, 112, 113, 118, 119, 123 ja 138 sekä ehdotuksesta ajoneuvojen rakennetta koskevan konsolidoidun päätöslauselman (R.E.3) muuttamiseksi tietoverkkoturvallisuutta ja tietosuojaa koskevilla ohjeilla

               LIITE

                        Työjärjestyksen kohdan otsikko

                        Asiakirjaviite

                        Ehdotus: täydennys 17 muutossarjaan 02, sääntö nro 3 (heijastinlaitteet)

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/19

                        Ehdotus: täydennys 18 sääntöön nro 4 (takarekisterikilpien valaisimet)

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/20 + WP.29-171-03

                        Ehdotus: täydennys 27 muutossarjaan 01, sääntö nro 6 (suuntavalaisimet)

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/21 + WP.29-171-03

                        Ehdotus: täydennys 26 muutossarjaan 02, sääntö nro 7 (etu-, taka-, jarru- ja äärivalaisimet)

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/22 + WP.29-171-03

                        Ehdotus: oikaisu 2 tarkistukseen 8, sääntö nro 13 (raskaiden ajoneuvojen jarrut)

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/45

                        Ehdotus: täydennys 9 muutossarjaan 04, sääntö nro 19 (etusumuvalaisimet)

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/23 + WP.29-171-03

                        Ehdotus: täydennys 21 sääntöön nro 23 (peruutusvalaisimet)

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/24 + WP.29-171-03

                        Ehdotus: täydennys 1 muutossarjaan 04, sääntö nro 27 (varoituskolmiot)

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/25

                        Ehdotus: täydennys 5 sääntöön nro 28 (äänimerkinantolaitteet)

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/3

                        Ehdotus: täydennys 18 sääntöön nro 38 (takasumuvalaisimet)

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/26 + WP.29-171-03

                        Ehdotus: täydennys 1 muutossarjaan 01, sääntö nro 39 (nopeusmittari ja matkamittari)

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/11

                        Ehdotus: täydennys 5 muutossarjaan 01, sääntö nro 43 (turvalasit)

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/12

                        Ehdotus: täydennys 11 muutossarjaan 01, sääntö nro 45 (ajovalaisimien puhdistuslaitteet)

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/27

                        Ehdotus: täydennys 9 muutossarjaan 06, sääntö nro 48 (valaisimien ja merkkivalolaitteiden asennus)

                        WP.29-171-03

                        Ehdotus: täydennys 19 sääntöön nro 50 (mopojen ja moottoripyörien etu-, taka-, jarru- ja suuntavalaisimet)

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/28 + WP.29-171-03

                        Ehdotus: täydennys 6 muutossarjaan 01, sääntö nro 69 (hitaiden ajoneuvojen takamerkintäkilvet)

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/30

                        Ehdotus: täydennys 10 muutossarjaan 01, sääntö nro 70 (raskaiden ja pitkien ajoneuvojen takamerkintäkilvet)

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/31

                        Ehdotus: täydennys 1 muutossarjaan 01, sääntö nro 73 (sivusuojat)

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/17

                        Ehdotus: täydennys 16 sääntöön nro 75 (luokan L ajoneuvojen ilmarenkaat)

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/8

                        Ehdotus: täydennys 17 sääntöön nro 77 (pysäköintivalaisimet)

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/32 + WP.29-171-03

                        Ehdotus: täydennys 6 muutossarjaan 01, sääntö nro 79 (ohjauslaitteet)

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/10

                        + GRRF-83-08-Rev.3

                        Ehdotus: täydennys 9 muutossarjaan 06, sääntö nro 83 (luokkien M1 ja N1 ajoneuvojen päästöt)

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/42

                        Ehdotus: täydennys 5 muutossarjaan 07, sääntö nro 83 (luokkien M1 ja N1 ajoneuvojen päästöt)

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/43

                        Ehdotus: täydennys 19 sääntöön nro 87 (huomiovalaisimet)

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/33 + WP.29-171-03

                        Ehdotus: täydennys 16 sääntöön nro 91 (sivuvalaisimet)

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/34 + WP.29-171-03

                        Ehdotus: täydennys 8 muutossarjaan 01, sääntö nro 98 (kaasupurkausvalonlähteillä varustetut ajovalaisimet)

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/35 + WP.29-171-03

                        Ehdotus: täydennys 13 sääntöön nro 99 (kaasupurkausvalonlähteet)

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/36

                        Ehdotus: täydennys 7 muutossarjaan 01, sääntö nro 101 (hiilidioksidipäästöt/polttoaineenkulutus)

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/44

                        Ehdotus: täydennys 9 sääntöön nro 104 (heijastavat merkinnät)

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/37

                        Ehdotus: oikaisu 2 muutossarjaan 06, sääntö nro 107 (luokkien M2 ja M3 ajoneuvot)

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/13

                        Ehdotus: oikaisu 1 muutossarjaan 07, sääntö nro 107 (luokkien M2 ja M3 ajoneuvot)

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/14

                        Ehdotus: täydennys 8 sääntöön nro 109 (hyötyajoneuvojen ja niiden perävaunujen pinnoitetut renkaat)

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/9

                        Ehdotus: täydennys 6 muutossarjaan 01, sääntö nro 110 (paineistettua/nesteytettyä maakaasua käyttävät ajoneuvot)

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/15

                        Ehdotus: täydennys 7 muutossarjaan 01, sääntö nro 112 (epäsymmetrisen ajovalon aikaansaavat ajovalaisimet)

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/38 + WP.29-171-03

                        Ehdotus: täydennys 7 muutossarjaan 01, sääntö nro 113 (symmetrisen ajovalon aikaansaavat ajovalaisimet)

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/39 + WP.29-171-03

                        + WP.29-171-04

                        Ehdotus: täydennys 3 muutossarjaan 02, sääntö nro 118 (materiaalien palokäyttäytyminen)

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/16

                        Ehdotus: muutossarja 03 sääntöön nro 118 (materiaalien palokäyttäytyminen)

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/18

                        Ehdotus: täydennys 5 muutossarjaan 01, sääntö nro 119 (kääntymisvalaisimet)

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/40 + WP.29-171-03

                        Ehdotus: täydennys 8 muutossarjaan 01, sääntö nro 123 (mukautuvat etuvalaisinjärjestelmät)

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/41 + WP.29-171-03

                        Ehdotus: täydennys 1 sääntöön nro 138 (hiljaiset maantieajoneuvot (QRTV))

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/6

                        Ehdotus: muutossarja 01 sääntöön nro 138 (hiljaiset maantieajoneuvot (QRTV))

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/7

                        Ehdotus: tietoverkkoturvallisuutta ja tietosuojaa koskevien ohjeiden luonnos

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/46