               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 14.7.2021
            COM(2021) 571 final
            2021/0202(COD)
            Ehdotus
            EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖS
            päätöksen (EU) 2015/1814 muuttamisesta siltä osin kuin on kyse unionin kasvihuonekaasujen päästökauppajärjestelmän markkinavakausvarantoon lisättävien päästöoikeuksien määrästä vuoteen 2030 saakka
            {SWD(2021) 552 final}

               PERUSTELUT

               1.EHDOTUKSEN TAUSTA

               •Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet

               Euroopan vihreän kehityksen ohjelmaa koskevalla tiedonannolla
                  1
                käynnistettiin EU:lle uusi kasvustrategia, jonka tavoitteena on tehdä EU:sta oikeudenmukainen ja vauras yhteiskunta, jonka talous on moderni, resurssitehokas ja kilpailukykyinen. Siinä vahvistetaan komission pyrkimys nostaa ilmastotavoitteita ja tehdä Euroopasta ensimmäinen ilmastoneutraali maanosa vuoteen 2050 mennessä. Lisäksi sillä pyritään suojelemaan kansalaisten terveyttä ja hyvinvointia ympäristöön liittyviltä riskeiltä ja vaikutuksilta. Euroopan vihreän kehityksen ohjelma on osoittautunut aiempaakin tarpeellisemmaksi ja tärkeämmäksi, kun otetaan huomioon covid-19-pandemian erittäin vakavat vaikutukset unionin kansalaisten terveyteen, elin- ja työoloihin sekä taloudelliseen hyvinvointiin.

               Ilmastonmuutoksen torjuminen on kiireellinen haaste. Hallitustenvälinen ilmastonmuutospaneelin (IPCC) erityisraportin tulosten mukaisesti maailmanlaajuisten hiilidioksidipäästöjen nollataso on saavutettava vuoden 2050 tienoilla ja neutraaliuus kaikkien muiden kasvihuonekaasujen osalta myöhemmin mutta mahdollisimman pian tällä vuosisadalla. Tämä kiireellinen haaste edellyttää, että EU tehostaa toimiaan ja osoittaa maailmanlaajuista johtajuutta saavuttamalla ilmastoneutraaliuden vuoteen 2050 mennessä. Tämä tavoite esitetään tiedonannossa ”Puhdas maapallo kaikille – Eurooppalainen visio kukoistavasta, nykyaikaisesta, kilpailukykyisestä ja ilmastoneutraalista taloudesta”
                  2
               .

               Euroopan vihreän kehityksen ohjelmaa koskevaan strategiaan ja kattavaan vaikutustenarviointiin perustuvassa, komission syyskuussa 2020 antamassa tiedonannossa ”EU:n ilmastotavoite vuodelle 2030 entistä korkeammalle”
                  3
                (’vuoden 2030 ilmastotavoitesuunnitelma’) esitettiin EU:n tavoitteen tiukentamista ja kattavaa suunnitelmaa, jolla Euroopan unionia sitova nettopäästöjen vuoden 2030 vähennystavoite nostettaisiin vähintään 55 prosenttiin vastuullisella tavalla. Vuoden 2030 tavoitetason nostaminen nyt auttaa antamaan varmuuden poliittisille päättäjille ja investoijille, jotta tulevina vuosina tehtävät päätökset eivät lukitse päästöjä tasoille, jotka ovat ristiriidassa EU:n vuodelle 2050 asettaman ilmastoneutraaliustavoitteen kanssa. Vuoden 2030 tavoite vastaa Pariisin sopimuksen tavoitetta pitää maapallon lämpötilan nousu selvästi alle kahdessa celsiusasteessa ja jatkaa toimia nousun pitämiseksi 1,5 celsiusasteessa.

               Eurooppa-neuvosto vahvisti joulukuussa 2020 pitämässään kokouksessa EU:n uuden sitovan tavoitteen vuodelle 2030
                  4
               . Lisäksi neuvosto pyysi komissiota ”arvioimaan, miten kaikki talouden alat voivat parhaiten edistää vuoden 2030 tavoitteen saavuttamista. Komissiota pyydetään esittämään tarvittavat ehdotukset ja ehdotuksiin liittyvät perusteelliset arviot ympäristöön liittyvistä, taloudellisista ja yhteiskunnallisista vaikutuksista jäsenvaltioissa, ottamaan niissä huomioon kansalliset energia- ja ilmastosuunnitelmat ja tarkastelemaan olemassa olevia joustomahdollisuuksia”.

               Tätä varten lainsäätäjien sopimassa eurooppalaisessa ilmastolaissa
                  5
                tehdään EU:n ilmastoneutraaliustavoitteesta oikeudellisesti sitova ja nostetaan vuoden 2030 tavoitetasoa asettamalla tavoitteeksi vähintään 55 prosentin vähennys nettopäästöihin vuoteen 2030 mennessä vuoden 1990 tasoon verrattuna.

               Komissio on tarkistanut voimassa olevaa ilmasto- ja energialainsäädäntöä, jonka odotettiin vähentävän kasvihuonekaasupäästöjä vain 40 prosenttia vuoteen 2030 mennessä ja 60 prosenttia vuoteen 2050 mennessä, jotta voidaan noudattaa eurooppalaisessa ilmastolaissa ehdotettua kehityspolkua ja saavuttaa korkeampi tavoitetaso vuoteen 2030 mennessä. Tämä 55-valmiuspaketti (”Fit for 55”), josta ilmoitettiin vuoden 2030 ilmastotavoitesuunnitelmassa, on kattavin osa pyrkimyksiä panna täytäntöön uusi kunnianhimoinen vuoteen 2030 ulottuva ilmastotavoite, ja kaikkien talouden alojen ja politiikkojen on osallistuttava siihen.

               Osana tätä pakettia komissio panostaa entistä enemmän ympäristöön EU:n päästökauppajärjestelmän yhteydessä muuttamalla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2003/87/EY
                  6
                (EU:n päästökauppadirektiivi) tavalla, joka vastaa yleistä tavoitetta. Lisäksi tarvitaan ennennäkemättömiä lyhyen aikavälin investointeja, jotta voidaan selvitä covid-19-kriisin kielteisistä vaikutuksista työpaikkoihin, tuloihin ja yrityksiin, mukaan lukien EU:n päästökauppajärjestelmän kattamat alat.

               Jotta voitaisiin puuttua päästöoikeuksien kysynnän ja tarjonnan väliseen rakenteelliseen epätasapainoon markkinoilla ja parantaa EU:n päästökauppajärjestelmän kykyä sietää suuria häiriöitä, Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä (EU) 2015/1814
                  7
               , jäljempänä ’markkinavakausvarantopäätös’, perustettiin markkinavakausvaranto vuonna 2018. Markkinavakausvaranto on ollut toiminnassa vuodesta 2019.

               Varanto toimii siten, että se käynnistää mukautuksia vuosittaisiin huutokaupattaviin määriin. Mahdollisimman suuren ennustettavuuden säilyttämiseksi markkinavakausvarantopäätöksessä vahvistettiin selkeät säännöt, jotka koskevat päästöoikeuksien lisäämistä varantoon ja niiden vapauttamista siitä.

               Näitä sääntöjä on muutettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä (EU) 2018/410
                  8
               . Direktiivillä (EU) 2018/410 kaksinkertaistettiin prosenttiosuus (varantoon lisättävä osuus kierrossa olevien päästöoikeuksien kokonaismäärästä) 12 prosentista 24 prosenttiin ja varantoon lisättävä vähimmäismäärä 100 miljoonasta päästöoikeudesta 200 miljoonaan päästöoikeuteen vuoteen 2023 saakka.

               On huomattava, että varantoon lisättävien päästöoikeuksien vähimmäismäärä määrittää välillisesti sen, miten paljon päästöoikeuksia on oltava kierrossa yhteensä, jotta päästöoikeuksia on mahdollista lisätä varantoon (varannon yläraja). Kierrossa on oltava yhteensä vähintään 833 miljoonaa päästöoikeutta, jotta 12 prosentilla tästä määrästä voidaan lisätä varantoon vähintään 100 miljoonaa päästöoikeutta. Tämä vähimmäismäärä ja prosenttiosuus kaksinkertaistettiin siten, että varannon yläraja pysyi samana (24 prosenttia 833 miljoonasta on 200 miljoonaa).

               EU:n päästökauppajärjestelmän muuttaminen tavoitetason nostamiseksi vuotta 2030 silmällä pitäen ja vaikutukset, joita aiheutuu covid-19:n kaltaisista ulkoisista tekijöistä tai kansallisista toimenpiteistä, kuten hiilen käytöstä luopumisesta, edellyttävät, että markkinavakausvarannon perussääntöjen avulla on voitava puuttua kysynnän ja tarjonnan väliseen rakenteelliseen epätasapainoon myös jatkossa koko vuosikymmenen ajan. Lisäksi markkinavakausvarantopäätöksen 3 artiklassa komissiolle annetaan tehtäväksi tarkastella markkinavakausvarannon toimintaa uudelleen kolmen vuoden kuluessa varannon toiminnan alkamisesta unionin hiilimarkkinoiden sujuvaa toimintaa koskevan analyysin perusteella. Uudelleentarkastelussa on kiinnitettävä erityistä huomiota markkinavakausvarannon keskeisiin numeerisiin muuttujiin ja voimassaolon päättymistä koskevaan sääntöön
                  9
                sekä tarkasteltava vaikutuksia, joita varannolla on kasvuun, työllisyyteen, unionin teollisuuden kilpailukykyyn ja hiilivuotoriskiin.

               Uudelleentarkasteluun liittyvän vaikutustenarvioinnin osana tehty analyysi osoittaa, että markkinavakausvarantoa olisi mukautettava, jotta voidaan ottaa huomioon sekä uudet toimintapoliittiset olosuhteet ja markkinaolosuhteet että häiriöt. Se osoittaa myös, että markkinavakausvarannon olisi katettava myös ilmailualan kysyntä ja tarjonta. Lisäksi analyysistä kävi ilmi, että prosenttiosuus on altis kynnysvaikutukselle, mikä olisi korjattava.
                  10

               Näitä tekijöitä olisi tarkasteltava uudelleen yhdessä niiden vaikutusten kanssa, joita EU:n päästökauppajärjestelmän tavoitetason nostamisella on markkinoiden vakaudelle. Tämän vuoksi uudelleentarkastelu toteutetaan osana ehdotusta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi EU:n päästökauppadirektiivin ja markkinavakausvarantopäätöksen muuttamisesta EU:n päästökauppajärjestelmän vahvistamiseksi.
                  11

               Markkinavakausvarantopäätöksen 1 artiklan 5 kohdan mukaan prosenttiosuus palautetaan 12 prosenttiin vuoden 2023 jälkeen. Jos markkinavakausvarannon muuttujia ei mukauteta asianmukaisesti ja oikea-aikaisesti, ylijäämä saattaa kasvaa haitallisella tavalla. Näin ollen direktiivissä (EU) 2018/410 vahvistettujen markkinavakausvarannon muuttujien (24 prosentin osuus ja vähintään 200 miljoonaa päästöoikeutta, jotka lisätään varantoon) säilyttäminen olisi hyväksyttävä erillään EU:n päästökauppajärjestelmän yleisestä uudelleentarkastelusta osana 55-valmiuspakettia, jotta voidaan varmistaa markkinoiden ennustettavuus.

               Markkinavakausvarantopäätöstä olisi muutettava tämän olennaisen mukautuksen tekemiseksi, jotta voidaan säilyttää moitteettomasti toimiva ja kunnianhimoinen EU:n päästökauppajärjestelmä.

               •
                     Yhdenmukaisuus muiden alaa koskevien politiikkojen säännösten kanssa

               Markkinavakausvaranto on EU:n päästökauppajärjestelmällä luotujen markkinoiden vakauden väline. Markkinavakausvarannon yhdenmukaisuus unionin muiden politiikkojen kanssa varmistetaan pääasiassa siten, että EU:n päästökauppajärjestelmä on yhdenmukainen unionin muiden politiikkojen kanssa. Koska tämä ehdotus sisältää ainoastaan muutoksia markkinavakausvarannon suunnittelun ominaispiirteisiin, se ei vaikuta suoraan muihin unionin politiikkoihin.

               Yhdenmukaisuus unionin muiden politiikkojen kanssa varmistetaan siten, että EU:n päästökauppajärjestelmän ja markkinavakausvarannon uudelleentarkasteluun liittyvä vaikutustenarviointi on johdonmukainen ilmastoa ja energiaa koskevan 55-valmiuspaketin jäljellä olevan osan kanssa, johon kuuluvat erityisesti taakanjakoasetukseen liittyvät vaikutustenarvioinnit, maankäyttöä, maankäytön muutoksia ja metsätaloutta (LULUCF) koskeva asetus, henkilö- ja pakettiautojen hiilidioksidipäästönormit, uusiutuvia energialähteitä koskeva direktiivi, energiatehokkuusdirektiivi ja myöhemmässä vaiheessa rakennusten energiatehokkuutta koskeva direktiivi. Markkinavakausvaranto kattaa kysynnän muutokset, jotka johtuvat näistä täydentävistä toimenpiteistä.

               2.OIKEUSPERUSTA, TOISSIJAISUUSPERIAATE JA SUHTEELLISUUSPERIAATE

               •Oikeusperusta

               Tämän ehdotuksen oikeusperustana on SEUT-sopimuksen 192 artikla. SEUT-sopimuksen 191 artiklan ja 192 artiklan 1 kohdan mukaisesti Euroopan unioni edistää muun muassa seuraavien tavoitteiden saavuttamista: ympäristön laadun säilyttäminen, suojelu ja parantaminen; sellaisten toimenpiteiden edistäminen kansainvälisellä tasolla, joilla puututaan alueellisiin tai maailmanlaajuisiin ympäristöongelmiin, ja erityisesti ilmastonmuutoksen torjuminen.

               •Toissijaisuusperiaate (jaetun toimivallan osalta)

               EU:n oikeus toimia perustuu siihen, että EU:n päästökauppajärjestelmä toimii unionin laajuisena järjestelmänä täysin yhdenmukaisella tavalla. EU:n päästökauppadirektiivi on voimassa oleva EU:n säädös, joka annettiin vuonna 2003.

               Ilmastonmuutos on rajatylittävä ongelma, ja sekä kansainvälisillä että EU:n toimilla voidaan tehokkaasti täydentää ja vahvistaa alueellisia, kansallisia ja paikallisia toimia. Vuoteen 2030 ulottuvan EU:n kasvihuonekaasupäästöjen vähentämistavoitteen nostaminen vaikuttaa moniin EU:n talouden aloihin, ja siksi koordinoitu toiminta EU:n tasolla on välttämätöntä. Sillä on paljon suuremmat mahdollisuudet johtaa tarvittavaan kehitykseen ja toimia vahvana vauhdittajana kustannustehokkaalle muutokselle ja ylöspäin tapahtuvalle lähentymiselle.

               EU:n päästökauppadirektiivin tavoitteita ei voida riittävällä tavalla saavuttaa jäsenvaltioiden yksipuolisin toimin, vaan se voidaan toiminnan laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla. Koska markkinavakausvaranto on EU:n päästökauppadirektiivillä perustettujen markkinoiden vakauden väline, sen tavoitetta ei myöskään voida riittävällä tavalla saavuttaa jäsenvaltioiden yksipuolisilla toimilla. Se on voimassa oleva EU:n säädös, joka annettiin vuonna 2015. Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti tätä säädöstä muuttavan ehdotuksen tavoitteet voidaan saavuttaa ainoastaan EU:n tasolla esitettävällä komission ehdotuksella.

               •Suhteellisuusperiaate

               Kuten vaikutustenarvioinnin kohdasta 7 käy ilmi, ehdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen, koska se ei ylitä sitä, mikä on tarpeen sen tavoitteiden saavuttamiseksi. Tavoitteena on panna täytäntöön vuoteen 2030 ulottuva tavoite EU:n kasvihuonekaasupäästöjen vähentämisestä kustannustehokkaalla tavalla ja varmistaa samalla sisämarkkinoiden asianmukainen toiminta.

               •Toimintatavan valinta

                  Asianmukainen väline markkinavakausvarannon perustamisesta annetun päätöksen muuttamiseen on päätös.

               3.JÄLKIARVIOINTIEN, SIDOSRYHMIEN KUULEMISTEN JA VAIKUTUSTENARVIOINTIEN TULOKSET

               •Jälkiarvioinnit/toimivuustarkastukset

               Näihin ehdotuksiin ei liittynyt jälkiarviointeja tai toimivuustarkastuksia, koska tietoja oli saatavilla vähän, mikä puolestaan johtui siitä, että voimassa olevan lainsäädännön täytäntöönpano oli alkuvaiheessa.

               •Sidosryhmien kuuleminen

                  EU:n päästökauppajärjestelmän tarkistamista koskevassa yleisessä kuulemisessa kerättiin sidosryhmien näkemyksiä markkinavakausvarannon uudelleentarkastelusta.

               Komissio pyysi ensin palautetta alustavasta vaikutustenarvioinnista, jossa esiteltiin uudelleentarkastelun alustavat näkökohdat ja toimintavaihtoehdot. Alustavasta vaikutustenarvioinnista sai antaa palautetta 29. lokakuuta 2020 ja 26. marraskuuta 2020 välisenä, ja siihen saatiin noin 250 vastausta.
                  12
                Tämän jälkeen komissio järjesti julkisen verkkokuulemisen kyselylomakkeineen. Se oli avoinna 12 viikon ajan 13. marraskuuta 2020 ja 5. helmikuuta 2021 välisenä aikana, ja siihen saatiin lähes 500 vastausta.
                  13
                Lisäksi komissio ohjeisti toimeksisaajaa (Vivid Economics) järjestämään kaksi asiantuntijaseminaaria
                  14
                markkinavakausvarannon uudelleentarkastelusta.

               Markkinavakausvaranto saa laajaa kannatusta kaikilta sidosryhmiltä, mutta tarvittavista muutoksista sen muuttujiin, erityisesti raja-arvoihin ja prosenttiosuuteen, ei ole yksimielisyyttä. Kansalaisyhteiskunta ilmaisi suhteellisesti enemmän tukea markkinavakausvarannon muuttujien vahvistamiselle kuin yksityinen sektori. Ehdotus, jonka mukaan 24 prosentin osuus ja 200 miljoonan päästöoikeuden vähimmäismäärä säilytettäisiin myös vuoden 2023 jälkeen aina vuoteen 2030, jolloin EU:n päästökauppajärjestelmän neljäs vaihe päättyy, luo kohtuullisen tasapainon ja kuvastaa sitä, että markkinavakausvaranto ja sen nykyiset muuttujat ovat toimineet hyvin tähän saakka.

               •Asiantuntijatiedon keruu ja käyttö

               Tämä ehdotus perustuu näyttöön, joka on kerätty vuoden 2030 ilmastotavoitesuunnitelmaan liittyvän vaikutustenarvioinnin
                  15
                yhteydessä. Siinä hyödynnetään päivitettyä EU:n viiteskenaariota
                  16
               , jossa otetaan huomioon covid-19:n vaikutukset, ja päivitettyjä toimintapoliittisia skenaarioita, jotka perustuvat vuoden 2030 ilmastotavoitesuunnitelmaa varten laadittuihin skenaarioihin.

               Lisäksi komissio tukeutuu lisääntyvään vertaisarvioituun empiiriseen tutkimukseen EU:n päästökauppajärjestelmästä ja hyödyntää useita tukisopimuksia. Tukisopimusten puitteissa Vivid Economics teki tutkimuksen, jonka tarkoituksena on tukea komissiota markkinavakausvarannon uudelleentarkastelussa
                  17
               . Tutkimuksen yhteydessä Vivid Economics järjesti kaksi asiantuntijaseminaaria, joihin osallistui analyytikkoja, markkina-asiantuntijoita ja sidosryhmiä. Tutkimuksessa kannatettiin nykyisen prosenttiosuuden säilyttämistä vuoden 2023 jälkeen.

               •Vaikutustenarviointi

               Ehdotukseen liittyy vaikutustenarviointi, joka perustuu vuoden 2030 ilmastotavoitesuunnitelmaa koskevan kattavan vaikutustenarvioinnin
                  18
                tuloksiin. Se perustuu yhdennettyihin mallintamisskenaarioihin, joissa otetaan huomioon eri poliittisten välineiden vuorovaikutus talouden toimijoiden kanssa, jotta voidaan varmistaa täydentävyys, johdonmukaisuus ja vaikuttavuus vuosien 2030 ja 2050 ilmastotavoitteiden saavuttamisessa. Tiivistelmä ja sääntelyntarkastelulautakunnan myönteinen lausunto asetetaan myös julkisesti saataville. Tämän ehdotuksen osalta vaikutustenarviointi osoitti, että EU:n päästökauppajärjestelmän moitteettoman toiminnan ylläpitämiseksi prosenttiosuutta ei pitäisi palauttaa 12 prosenttiin vuoden 2023 jälkeen, vaan se olisi säilytettävä 24 prosentissa, kunnes täydellinen uudelleentarkastelu on mahdollista toteuttaa.

               •Sääntelyn toimivuus ja yksinkertaistaminen

               Ehdotus ei aiheuta suoraa hallinnollista rasitetta yrityksille, koska komissio panee sen täytäntöön.

               Komission vakaasti ajaman paremman sääntelyn tavoitteen mukaisesti ehdotus on valmisteltu kattavasti, ja se perustuu avoimuuteen ja sidosryhmien jatkuvaan osallistumiseen. Sen valmistelussa on kuunneltu ulkopuolista palautetta ja otettu huomioon ulkoinen tarkastelu sen varmistamiseksi, että ehdotuksessa löydetään asianmukainen tasapaino (katso myös osa, joka koskee asiantuntemuksen keräämistä ja käyttöä).

               •Perusoikeudet

               Tässä ehdotuksessa kunnioitetaan perusoikeuksia ja otetaan huomioon erityisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustetut periaatteet
                  19
               . Sillä edistetään nimenomaisesti ympäristönsuojelun korkeaa tasoa kestävän kehityksen periaatteen mukaisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjan
                  20
                37 artiklassa määrätyllä tavalla.

               4.TALOUSARVIOVAIKUTUKSET

               EU:n päästökauppajärjestelmästä saadaan merkittäviä varoja jäsenvaltioiden talousarvioihin. Suurin osa näistä huutokauppatuloista kertyy jäsenvaltioille. Ehdotuksella on vaikutusta kansallisiin talousarvioihin ja hallintoihin pääasiassa tämän yhteyden vuoksi. Markkinavakausvarannon nykyisen prosenttiosuuden säilyttäminen vähentää huutokaupattavien päästöoikeuksien määrää jäsenvaltioissa. Oletuksena kuitenkin on, että tämä voidaan kompensoida hintavaikutuksilla, jotka liittyvät päästöoikeuksien pienempään ylijäämään markkinoilla, mikä on seurausta EU:n päästökauppajärjestelmän kunnianhimoisemmasta tavoitetasosta, ja ehdotuksella, jonka mukaan EU:n päästökauppadirektiivin soveltamisala ulotetaan kattamaan meri- ja maantieliikenne sekä rakennukset. Komissio esittää EU:n talousarviokehykseen tehtävät mukautukset osana tulevaa omia varoja koskevaa pakettia, johon sisältyy ehdotus monivuotisen rahoituskehyksen muuttamiseksi.

               Tietotekniikan kehittämistä ja hankintoja koskevat valinnat tehdään tietotekniikan ja kyberturvallisuuden rahoitusta koskevista suuntaviivoista 10 päivänä syyskuuta 2020 annetun tiedonannon
                  21
                mukaisesti.

               5.LISÄTIEDOT

               •Toteuttamissuunnitelmat, seuranta, arviointi ja raportointijärjestelyt

               Komissio seuraa ja arvioi jatkossakin EU:n päästökauppajärjestelmän toimintaa, mukaan lukien markkinavakausvaranto, vuotuisessa hiilimarkkinakertomuksessaan EU:n päästökauppadirektiivin 10 artiklan 5 kohdan mukaisesti. Tämän aloitteen pohjana on yhdennettyihin kansallisiin energia- ja ilmastosuunnitelmiin perustuva prosessi sekä kasvihuonekaasupäästöjä ja muita ilmastotietoja koskeva vankka avoimuuskehys, joka perustuu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseen (EU) 2018/1999
                  22
               . Komissio käyttää säännöllisen edistymisen arvioinnin perustana esimerkiksi jäsenvaltioiden hallintoasetuksen mukaisesti toimittamia ja ilmoittamia tietoja. Näitä ovat tiedot kasvihuonekaasupäästöistä, politiikoista ja toimenpiteistä, ennusteista ja sopeutumisesta. Komissio hyödyntää näitä tietoja myös ympäristöpolitiikan täytäntöönpanon arvioinneissa ja ympäristöalan toimintaohjelmien seurannassa.

               Lisäksi EU:n päästökauppadirektiivin soveltamisessa saavutetun edistyksen arvioinnista säädetään EU:n päästökauppadirektiivin 21 artiklassa, jossa edellytetään, että jäsenvaltiot toimittavat komissiolle vuosittain kertomuksen, jossa kiinnitetään erityistä huomiota muun muassa päästöoikeuksien jakamiseen, rekisterin toimintaan, tarkkailun, raportoinnin, todentamisen ja akkreditoinnin soveltamiseen sekä direktiivin noudattamiseen liittyviin kysymyksiin.

               Lisäksi markkinavakausvarantopäätöksen 3 artiklassa edellytetään, että komissio tarkastelee markkinavakausvarantoa säännöllisesti uudelleen tämän ensimmäisen uudelleentarkastelun jälkeen.

               •Ehdotukseen sisältyvien säännösten yksityiskohtaiset selitykset

                  Voimassa olevan markkinavakausvarantopäätöksen mukaan markkinavakausvarannon 24 prosentin prosenttiosuuden ja varantoon lisättävän 200 miljoonan päästöoikeuden vähimmäismäärän voimassaolo päättyy vuonna 2023. Vuodesta 2024 alkaen kyseinen prosenttiosuus olisi 12 prosenttia. Vaikutustenarviointi on osoittanut, että 12 prosentin osuus ei ole riittävä sen varmistamiseksi, että markkinavakausvarannon tavoitteet eli ylijäämän vähentäminen ja markkinoiden häiriönsietokyvyn varmistaminen saavutetaan jatkossa. Tämän ehdotuksen tavoitteena on varmistaa, että markkinavakausvarannon nykyiset muuttujat (24 prosentin osuus ja 200 miljoonan päästöoikeuden vähimmäismäärä) säilytetään myös vuoden 2023 jälkeen aina 31. joulukuuta 2030 saakka, jolloin EU:n päästökauppajärjestelmän neljäs vaihe päättyy, jotta voidaan varmistaa markkinoiden ennustettavuus. Markkinavakausvarannon prosenttiosuus palautettaisiin 12 prosenttiin vuoden 2030 jälkeen.

               2021/0202 (COD)

               Ehdotus

               EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖS

               päätöksen (EU) 2015/1814 muuttamisesta siltä osin kuin on kyse unionin kasvihuonekaasujen päästökauppajärjestelmän markkinavakausvarantoon lisättävien päästöoikeuksien määrästä vuoteen 2030 saakka

               EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka

               ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 192 artiklan 1 kohdan,

               ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

               sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,

               ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon
                  23
               ,

               ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon
                  24
               ,

               noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä,

               sekä katsovat seuraavaa:

               (1)Ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden kansakuntien puitesopimuksen (UNFCCC) nojalla joulukuussa 2015 hyväksytty Pariisin sopimus, jäljempänä ’Pariisin sopimus’
                  25
               , tuli voimaan marraskuussa 2016. Pariisin sopimuksen osapuolet ovat sopineet, että maapallon keskilämpötilan nousu pidetään selvästi alle kahdessa celsiusasteessa verrattuna esiteollisella kaudella vallinneisiin tasoihin ja että jatketaan toimia lämpötilan nousun rajoittamiseksi 1,5 celsiusasteeseen verrattuna esiteollisella kaudella vallinneisiin tasoihin.

               (2)Ilmasto- ja ympäristöhaasteisiin vastaaminen ja Pariisin sopimuksen tavoitteiden saavuttaminen ovat keskeisellä sijalla komission 11 päivänä joulukuuta 2019 antamassa tiedonannossa ”Euroopan vihreän kehityksen ohjelma”
                  26
               .

               (3)Euroopan vihreän kehityksen ohjelmassa yhdistetään kattava joukko toisiaan vahvistavia toimenpiteitä ja aloitteita, joilla pyritään saavuttamaan ilmastoneutraalius EU:ssa vuoteen 2050 mennessä, ja esitetään uusi kasvustrategia, jonka tavoitteena on tehdä unionista oikeudenmukainen ja vauras yhteiskunta, jonka talous on moderni, resurssitehokas ja kilpailukykyinen ja jossa pyritään kasvuun lisäämättä resurssien käyttöä. Tavoitteena on myös suojella, hoitaa ja lisätä EU:n luonnonpääomaa sekä suojella kansalaisten terveyttä ja hyvinvointia ympäristöön liittyviltä riskeiltä ja ympäristövaikutuksilta. Samalla tämä siirtymä vaikuttaa naisiin ja miehiin eri tavalla, ja erityisen paljon se vaikuttaa tiettyihin heikommassa asemassa oleviin ryhmiin, kuten ikääntyneisiin, vammaisiin sekä rodullisiin tai etnisiin vähemmistöihin kuuluviin henkilöihin. Siksi on varmistettava, että siirtymä on oikeudenmukainen ja osallistava ja että ketään ei jätetä jälkeen.

               (4)Covid-19-pandemian erittäin vakavat vaikutukset unionin kansalaisten terveyteen, elin- ja työoloihin ja hyvinvointiin huomioon ottaen voidaan sanoa, että Euroopan vihreän kehityksen ohjelman tarpeellisuus ja arvo ovat vain kasvaneet; pandemia on osoittanut, että eurooppalaisen yhteiskunnan ja talouden on parannettava kykyään selviytyä ulkoisista häiriöistä ja toimittava varhaisessa vaiheessa niiden ehkäisemiseksi tai lieventämiseksi. Eurooppalaiset ovat edelleen vahvasti sitä mieltä, että tämä koskee erityisesti ilmastonmuutosta
                  27
               .

               (5)UNFCCC:n sihteeristölle 17 päivänä joulukuuta 2020 toimitetussa päivitetyssä kansallisesti määritellyssä panoksessa
                  28
                unioni sitoutui vähentämään unionin koko talouden kasvihuonekaasujen nettopäästöjä vähintään 55 prosentilla vuoteen 2030 mennessä vuoden 1990 tasoihin verrattuna.

               (6)Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) 2021/1119
                  29
                EU on sisällyttänyt lainsäädäntöönsä tavoitteen koko talouden ilmastoneutraaliudesta vuoteen 2050 mennessä. Kyseisessä asetuksessa vahvistetaan myös sitova unionin sisäinen sitoumus vähentää kasvihuonekaasujen nettopäästöjä (päästöt poistumien vähentämisen jälkeen) vähintään 55 prosentilla vuoden 1990 tasoista vuoteen 2030 mennessä.

               (7)Kaikkien talouden alojen on edistettävä näiden päästövähennysten saavuttamista. Sen vuoksi Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2003/87/EY
                  30
                perustetun EU:n päästökauppajärjestelmän tavoitetasoa olisi mukautettava siten, että se vastaa koko talouden laajuista kasvihuonekaasupäästöjen nettovähennyssitoumusta vuodelle 2030.

               (8)Jotta voitaisiin puuttua päästöoikeuksien tarjonnan ja kysynnän väliseen rakenteelliseen epätasapainoon markkinoilla, Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä (EU) 2015/1814
                  31
                perustettiin vuonna 2018 markkinavakausvaranto, jäljempänä ’varanto’, joka on ollut toiminnassa vuodesta 2019.

               (9)Varanto toimii siten, että se käynnistää mukautuksia huutokaupattavien päästöoikeuksien vuosittaisiin määriin. Mahdollisimman suuren ennustettavuuden säilyttämiseksi päätöksessä (EU) 2015/1814 vahvistetaan selkeät säännöt, jotka koskevat päästöoikeuksien lisäämistä varantoon ja niiden vapauttamista siitä.

               (10)Jos kierrossa olevien päästöoikeuksien määrä ylittää vahvistetun ylärajan, näiden päästöoikeuksien tiettyä prosenttiosuutta vastaava määrä päästöoikeuksia vähennetään huutokaupattavien päästöoikeuksien määrästä ja lisätään varantoon. Jos taas kierrossa olevien päästöoikeuksien kokonaismäärä jää alle vahvistetun alarajan, vastaava määrä päästöoikeuksia vapautetaan varannosta jäsenvaltioille ja lisätään huutokaupattavien päästöoikeuksien määriin.

               (11)Päätöstä (EU) 2015/1814 muutettiin Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä (EU) 2018/410
                  32
                siten, että prosenttiosuus, joka määrittää varantoon vuosittain lisättävän päästöoikeuksien määrän, kaksinkertaistettiin 12 prosentista 24 prosenttiin 31 päivään joulukuuta 2023 saakka.

               (12)Päätöksen (EU) 2015/1814 mukaisesti komissio tarkastelee markkinavakausvarannon toimintaa uudelleen kolmen vuoden kuluessa varannon toiminnan alkamisesta unionin hiilimarkkinoiden sujuvaa toimintaa koskevan analyysin perusteella ja toimittaa tarvittaessa ehdotuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle.

               (13)Uudelleentarkastelussa kiinnitettiin erityistä huomiota varantoon lisättävien päästöoikeuksien määrän määrittävään prosenttilukuun, kierrossa olevien päästöoikeuksien kokonaismäärään liittyvän kynnysrajan numeeriseen arvoon ja varannosta vapautettavien päästöoikeuksien määrään.

               (14)Varannon uudelleentarkastelun yhteydessä tehty analyysi ja hiilimarkkinoiden kannalta merkityksellinen odotettu kehitys osoittavat, että varantoon kunakin vuonna vuoden 2023 jälkeen lisättävä 12 prosentin osuus kierrossa olevien päästöoikeuksien kokonaismäärästä ei riitä estämään päästöoikeuksien ylijäämän merkittävää kasvua EU:n päästökauppajärjestelmässä. Sen vuoksi prosenttiosuuden olisi myös vuoden 2023 jälkeen oltava 24 prosenttia, ja varantoon lisättävien päästöoikeuksien vähimmäismäärän olisi oltava edelleen 200 miljoonaa.

               (15)Jos varantoon vuosittain lisättävä prosenttiosuus kierrossa olevien päästöoikeuksien kokonaismäärästä palautetaan 12 prosenttiin vuoden 2023 jälkeen, EU:n päästökauppajärjestelmään saattaa kertyä mahdollisesti haitallinen päästöoikeuksien ylijäämä, joka voi aiheuttaa häiriöitä markkinoiden vakaudelle. Lisäksi se, että vuoden 2023 jälkeen noudatetaan 24 prosentin osuutta, olisi vahvistettava erillään direktiivin 2003/87/EY ja päätöksen (EU) 2015/1814 yleisestä uudelleentarkastelusta, jotta voidaan vahvistaa EU:n päästökauppajärjestelmää vuoteen 2030 ulottuvan, unionin kunnianhimoisemman ilmastotavoitteen mukaisesti ja varmistaa markkinoiden ennustettavuus.

               (16)Sen vuoksi päätöstä (EU) 2015/1814 olisi muutettava,

               OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               1 artikla

               Päätöksen (EU) 2015/1814 muuttaminen

               Korvataan päätöksen (EU) 2015/1814 1 artiklan 5 kohdan ensimmäisen alakohdan viimeinen virke seuraavasti:

               ”Poiketen siitä, mitä ensimmäisessä ja toisessa virkkeessä säädetään, kyseisissä virkkeissä tarkoitetut prosenttiluvut ja 100 miljoonaa päästöoikeutta kaksinkertaistetaan 31 päivään joulukuuta 2030 saakka.”

               2 artikla

               Voimaantulo

               Tämä päätös tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

               Tehty Brysselissä

                  Euroopan parlamentin puolesta
                        Neuvoston puolesta

                  Puhemies
                        Puheenjohtaja

                     (1)

                        COM(2019) 640 final.

                     (2)

                        COM(2018) 773 final.

                     (3)

                        COM(2020) 562 final.

                     (4)

                        Eurooppa-neuvoston päätelmät 10.–11 päivänä joulukuuta 2020, EUCO 22/20 CO EUR 17 CONCL 8.

                     (5)

                        Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2021/1119, annettu 30 päivänä kesäkuuta 2021, puitteiden vahvistamisesta ilmastoneutraaliuden saavuttamiseksi sekä asetusten (EY) N:o 401/2009 ja (EU) 2018/1999 muuttamisesta (eurooppalainen ilmastolaki) (EUVL L 243, 9.7.2021, s. 1).

                     (6)

                        Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/87/EY, annettu 13 päivänä lokakuuta 2003, kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta unionissa ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta (EUVL L 275, 25.10.2003, s. 32).

                     (7)

                        Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös (EU) 2015/1814, annettu 6 päivänä lokakuuta 2015, markkinavakausvarannon perustamisesta unionin kasvihuonekaasupäästöjen kauppajärjestelmään, sen toiminnasta sekä direktiivin 2003/87/EY muuttamisesta (EUVL L 264, 9.10.2015, s. 1–5).

                     (8)

                        Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2018/410, annettu 14 päivänä maaliskuuta 2018, direktiivin 2003/87/EY muuttamisesta kustannustehokkaiden päästövähennysten ja vähähiilisyyttä edistävien investointien edistämiseksi sekä päätöksen (EU) 2015/1814 muuttamisesta (EUVL L 76, 19.3.2018, s. 3–27).

                     (9)

                        Voimassaolon päättymistä koskeva sääntö vahvistetaan markkinavakausvarantopäätöksen 1 artiklan 5 a kohdassa. Siinä todetaan, että vuodesta 2023 alkaen ne varannossa säilytettävät päästöoikeudet, joiden määrä ylittää edeltävänä vuonna huutokaupattujen päästöoikeuksien kokonaismäärän, eivät enää ole voimassa.

                     (10)

                        Esimerkki kynnysvaikutuksesta: jos kierrossa on yhteensä 834 miljoonaa päästöoikeutta eli hieman päästöoikeuksien ylärajaa (833 miljoonaa) enemmän, markkinavakausvarantoa koskevien sääntöjen mukaan markkinavakausvarantoon lisätään 24 prosenttia kierrossa olevasta kokonaismäärästä. Jos taas kierrossa on yhteensä 832 miljoonaa päästöoikeutta eli hieman alle kynnysarvon, markkinavakausvarantoon ei lisätä mitään.

                     (11)

                        Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2021/…, annettu …, kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta unionissa annetun direktiivin 2003/87/EY ja markkinavakausvarannon perustamisesta unionin kasvihuonekaasupäästöjen kauppajärjestelmään, sen toiminnasta sekä direktiivin 2003/87/EY muuttamisesta annetun päätöksen (EU) 2015/1814 muuttamisesta (EUVL L […], […], s. […]).

                     (12)

                        Tulokset ovat saatavilla seuraavalla verkkosivustolla:
                  https://ec.europa.eu/info/law/better-regulation/have-your-say/initiatives/12660-Updating-the-EU-Emissions-Trading-System

                     (13)

                        Tulokset ovat saatavilla seuraavalla verkkosivustolla:
                  https://ec.europa.eu/info/law/better-regulation/have-your-say/initiatives/12660-Updating-the-EU-Emissions-Trading-System/public-consultation

                     (14)

                  https://ec.europa.eu/clima/events/expert-workshop-market-stability-reserve_en
                  ,
                  https://ec.europa.eu/clima/events/2nd-expert-workshop-market-stability-reserve_en
                  .

                     (15)

                        Erityisesti Vivid Economics, (2021) – ”Review of the EU ETS’ Market Stability Reserve”, ilmastotoimien pääosaston valmistelema raportti.

                     (16)

                        Mallintamiseen perustuvat vuoteen 2050 ulottuvat energian, liikenteen ja kasvihuonekaasupäästöjen kehityssuuntauksia koskevat ennusteet, jotka perustuvat johdonmukaisiin oletuksiin kaikilla EU:n, jäsenvaltioiden ja EU:n politiikanaloilla, jäsenvaltioiden erityispiirteisiin sekä jäsenvaltioiden asiantuntijoiden kuulemiseen.

                     (17)

                        Vivid Economics, (2021) – ”Review of the EU ETS’ Market Stability Reserve”, ilmastotoimien pääosaston valmistelema raportti.

                     (18)

                        SWD(2020) 176.

                     (19)

                        EUVL C 326, 26.10.2012, s. 391.

                     (20)

                        EUVL C 326, 26.10.2012, s. 391.

                     (21)

                        C(2020) 6126.

                     (22)

                        Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2018/1999, annettu 11 päivänä joulukuuta 2018, energiaunionin ja ilmastotoimien hallinnosta, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusten (EY) N:o 663/2009 ja (EY) N:o 715/2009, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 94/22/EY, 98/70/EY, 2009/31/EY, 2009/73/EY, 2010/31/EU, 2012/27/EU ja 2013/30/EU, neuvoston direktiivien 2009/119/EY ja (EU) 2015/652 muuttamisesta sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 525/2013 kumoamisesta (EUVL L 328, 21.12.2018, s. 1–77).

                     (23)

                        EUVL C , , s. .

                     (24)

                        EUVL C , , s. .

                     (25)

                        Pariisin sopimus (EUVL L 282, 19.10.2016, s. 4).

                     (26)

                        COM(2019) 640 final.

                     (27)

                        Ilmastonmuutosta koskeva erityiseurobarometri 513, 2021 (
                  https://ec.europa.eu/clima/citizens/support_fi
                  ).

                     (28)

                  https://www4.unfccc.int/sites/ndcstaging/PublishedDocuments/European %20Union %20First/EU_NDC_Submission_December %202020.pdf

                     (29)

                        Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2021/1119, annettu 30 päivänä kesäkuuta 2021, puitteiden vahvistamisesta ilmastoneutraaliuden saavuttamiseksi sekä asetusten (EY) N:o 401/2009 ja (EU) 2018/1999 muuttamisesta (eurooppalainen ilmastolaki) (EUVL L 243, 9.7.2021, s. 1).

                     (30)

                        Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/87/EY, annettu 13 päivänä lokakuuta 2003, kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta unionissa ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta (EUVL L 275, 25.10.2003, s. 32).

                     (31)

                        Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös (EU) 2015/1814, annettu 6 päivänä lokakuuta 2015, markkinavakausvarannon perustamisesta unionin kasvihuonekaasupäästöjen kauppajärjestelmään, sen toiminnasta sekä direktiivin 2003/87/EY muuttamisesta (EUVL L 264, 9.10.2015, s. 1).

                     (32)

                        Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2018/410, annettu 14 päivänä maaliskuuta 2018, direktiivin 2003/87/EY muuttamisesta kustannustehokkaiden päästövähennysten ja vähähiilisyyttä edistävien investointien edistämiseksi sekä päätöksen (EU) 2015/1814 muuttamisesta (EUVL L 76, 19.3.2018, s. 3).


               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 16.7.2021
            COM(2021) 394 final
            2021/0217(NLE)
            Ehdotus
            NEUVOSTON PÄÄTÖS
            ETA:n sekakomiteassa Euroopan unionin puolesta esitettävästä kannasta yhteistyöstä muilla kuin neljän vapauden alaan kuuluvilla erityisalueilla tehdyn ETA-sopimuksen pöytäkirjan 31 muuttamiseen (Budjettikohta PA 13 17 01 – Puolustusalan tutkimusta koskeva valmistelutoimi)
            (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

               PERUSTELUT

               1.Ehdotuksen kohde

               Tämä ehdotus koskee päätöstä ETA:n sekakomiteassa unionin puolesta esitettävästä kannasta yhteistyöstä muilla kuin neljän vapauden alaan kuuluvilla erityisalueilla tehdyn ETA-sopimuksen pöytäkirjan 31 muuttamista koskevan sekakomitean päätöksen suunniteltuun hyväksymiseen.

               2.Ehdotuksen tausta

               2.1.ETA-sopimus

               Euroopan talousalueesta tehdyssä sopimuksessa, jäljempänä ’ETA-sopimus’, taataan Euroopan talousalueen kansalaisille ja talouden toimijoille yhtäläiset oikeudet ja velvollisuudet. Siinä määrätään neljää vapautta koskevien EU:n säädösten saattamisesta osaksi 30 ETA-maan eli EU:n jäsenvaltioiden, Norjan, Islannin ja Liechtensteinin lainsäädäntöä. ETA-sopimus kattaa lisäksi yhteistyön muilla tärkeillä aloilla kuten tutkimuksen ja kehityksen, koulutuksen, sosiaalipolitiikan, ympäristön, kuluttajansuojan, matkailun ja kulttuurin aloilla, joita kutsutaan yhteiseltä nimeltään sivuaviksi ja horisontaalisiksi politiikoiksi. Sopimus tuli voimaan 1. tammikuuta 1994. Euroopan unioni ja sen jäsenvaltiot ovat sopimuksen sopimuspuolia.

               2.2.ETA:n sekakomitea

               ETA:n sekakomitea vastaa ETA-sopimuksen hallinnoinnista. Se on foorumi ETA-sopimuksen toimintaan liittyvää näkemysten vaihtoa varten. Se tekee päätöksensä yksimielisesti. Lissabonin sopimuksen mukaisesti vastuu ETA-asioiden koordinoinnista EU:n puolella on Euroopan ulkosuhdehallinnolla.

               2.3.Suunniteltu ETA:n sekakomitean säädös

               ETA:n sekakomitean on määrä hyväksyä päätös yhteistyöstä muilla kuin neljän vapauden alaan kuuluvilla erityisalueilla tehdyn ETA-sopimuksen pöytäkirjan 31 muuttamisesta, jäljempänä ’suunniteltu säädös’.

               Suunnitellun säädöksen tarkoituksena on, että ETA:an kuuluvat Euroopan vapaakauppaliiton (EFTA) valtiot voivat jatkaa osallistumista puolustusalan tutkimusta koskevaan unionin valmistelutoimeen, jäljempänä ’valmistelutoimi’, varainhoitovuonna 2021.

               Valmistelutoimi toteutettiin vuosina 2017–2019, ja maksusitoumusmäärärahoja voitiin ottaa unionin talousarvioon ainoastaan kyseisellä kaudella. Valmistelutoimen aiemmilta vuosilta peräisin olevia oikeudellisia sitoumuksia ei kuitenkaan ole vielä täytetty. Tästä syystä ETA:n EFTA-valtioiden olisi edelleen osallistuttava toimeen.

                  Koska Liechtenstein ja Islanti eivät ole ilmaisseet kiinnostustaan osallistua valmistelutoimeen, ETA:n sekakomitean päätösluonnos koskee ainoastaan Norjaa.

               Suunnitellusta säädöksestä tulee sopimuspuolia sitova ETA-sopimuksen 103 ja 104 artiklan mukaisesti.

               3.Unionin puolesta esitettävä kanta

               Euroopan ulkosuhdehallinto ja komission yksiköt toimittavat ETA:n sekakomitean päätösluonnoksen neuvostolle hyväksyttäväksi unionin kantana. Euroopan ulkosuhdehallinto toivoo voivansa esittää sen ETA:n sekakomiteassa mahdollisimman pian.

               Liitteenä olevan ETA:n sekakomitean päätösluonnoksen sisältö ja luonne eivät ole pelkästään neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2894/94 tarkoitettuja teknisiä mukautuksia. Näin ollen neuvosto vahvistaa unionin kannan.

               ETA-sopimuksen 78 artiklassa määrätään, että sopimuspuolet syventävät ja laajentavat yhteistyötään EU:n toiminnassa, joka liittyy tutkimustyöhön ja teknologiseen kehittämistyöhön.

                  Norja osallistui puolustusalan tutkimusta koskevaan valmistelutoimeen jo edellisellä kaudella (2017–2019), jonka aikana maksusitoumusmäärärahoja on otettu käyttöön, ja se osallistuu toimeen siihen saakka, kunnes kaikki maksumäärärahat on käytetty loppuun. Lisäksi jo vuonna 2014 i) Norja teki yhteistyösopimuksen Euroopan puolustusviraston kanssa ja ii) puolustus- ja turvallisuusalan hankintoja koskeva direktiivi (2009/81/EY) otettiin osaksi ETA-sopimusta.

               EU:n talousarviopolitiikan mukaisesti osallistuminen EU:n toimintaan on mahdollista vasta, kun vastaava rahoitusosuus on maksettu. Maksu voidaan suorittaa heti sen jälkeen kun tämä luonnos neuvoston päätökseksi on hyväksytty ja Euroopan komissio on vahvistanut rahoituspyynnön ja toimittanut sen ETA:n EFTA-valtioille.

               Sen vuoksi sekakomitean päätösluonnosta sovelletaan takautuvasti 1. tammikuuta 2021 alkaen, jotta voitaisiin kattaa 1. tammikuuta 2021 ja asianomaisen maksun vastaanottamisen välinen ajanjakso. Takautuva soveltaminen ei vaikuta asianomaisten henkilöiden oikeuksiin ja velvollisuuksiin, ja siinä noudatetaan luottamuksensuojan periaatetta.

               Liitteenä olevaan sekakomitean päätökseen liittyy ETA:n EFTA-valtioiden yksipuolinen lausuma, jossa todetaan, että päätöksellä laajennetaan sopimuspuolten välistä yhteistyötä, jotta voidaan jatkaa ETA:n EFTA-valtioiden osallistumista puolustusalan tutkimusta koskevaan unionin valmistelutoimeen. ETA:n EFTA-valtiot katsovat, että puolustusasiat eivät kuulu ETA-sopimuksen soveltamisalaan ja että sen vuoksi tämän päätöksen hyväksyminen ei laajenna ETA-sopimuksen soveltamisalaa kattamaan puolustusasioita ETA:n EFTA-valtioiden kyseiseen valmistelutoimeen osallistumista laajemmin. ETA:n EFTA-valtiot korostavat myös sitä, että Islanti ja Liechtenstein eivät osallistu valmistelutoimeen eivätkä sen rahoittamiseen.

               4.Oikeusperusta

               4.1.Menettelyllinen oikeusperusta

               4.1.1.Periaatteet

               Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 218 artiklan 9 kohdassa määrätään päätöksistä ”sopimuksella perustetussa elimessä unionin puolesta esitettävien kantojen vahvistamisesta, silloin kun tämän elimen on annettava säädöksiä, joilla on oikeusvaikutuksia, lukuun ottamatta säädöksiä, joilla täydennetään tai muutetaan sopimuksen institutionaalisia rakenteita”.

               Ilmaisu ’säädöksiä, joilla on oikeusvaikutuksia’ kattaa myös säädökset, joilla on oikeusvaikutuksia kyseiseen elimeen sovellettavan kansainvälisen oikeuden nojalla. Se kattaa myös välineet, joilla ei ole sitovaa vaikutusta kansainvälisen oikeuden nojalla, mutta jotka ’voivat vaikuttaa ratkaisevasti sen säännöstön sisältöön, jonka unionin lainsäätäjä antaa’
                  1
               .

               4.1.2.Soveltaminen käsillä olevassa asiassa

               ETA:n sekakomitea on perustettu ETA-sopimuksella. Säädös, joka ETA:n sekakomitean on määrä antaa, on säädös, jolla on oikeusvaikutuksia. Suunniteltu säädös on sitova kansainvälisen oikeuden nojalla ETA-sopimuksen 103 ja 104 artiklan mukaisesti.

               Suunnitellulla säädöksellä ei täydennetä eikä muuteta sopimuksen institutionaalisia rakenteita. Sen vuoksi ehdotetun päätöksen menettelyllinen oikeusperusta on SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohta yhdessä Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2894/94 1 artiklan 3 kohdan kanssa.

               4.2.Aineellinen oikeusperusta

               4.2.1.Periaatteet

               SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla annettavan päätöksen aineellinen oikeusperusta määräytyy ensisijaisesti sen suunnitellun säädöksen tavoitteen ja sisällön perusteella, jota unionin puolesta otettava kanta koskee. Jos suunnitellulla säädöksellä on kaksi tavoitetta tai siihen sisältyy kaksi osatekijää ja jos näistä tavoitteista tai osatekijöistä toinen on mahdollista määritellä pääasialliseksi tavoitteeksi tai osatekijäksi, johon nähden toinen tavoite tai osatekijä on liitännäinen, SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla hyväksyttävällä päätöksellä on oltava vain yksi aineellinen oikeusperusta, eli se, jota pääasiallinen tai ensisijainen tavoite tai osatekijä edellyttää.

               Kun suunnitellulla säädöksellä on samanaikaisesti useita tavoitteita tai kun siihen sisältyy useita osatekijöitä, joita ei voida erottaa toisistaan ja joista yksikään ei ole toisiin nähden liitännäinen, SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla annettavan päätöksen aineellisessa oikeusperustassa on poikkeuksellisesti mainittava kaikki asianmukaiset oikeusperustat.

               4.2.2.Soveltaminen käsillä olevassa asiassa

               Suunnitellulla säädöksellä on tavoitteita ja siihen sisältyy osatekijöitä, jotka koskevat puolustusalan tutkimusta koskevan valmistelutoimen rahoittamista. Aineellinen oikeusperusta vastaa tämän valmistelutoimen oikeusperustaa, joka on asetuksen (EU, Euratom) 2018/1046
                  2
               , jäljempänä ’varainhoitoasetus’, 58 artiklan 2 kohdan b alakohta.

               4.3.Päätelmä

               Ehdotetun päätöksen oikeusperustan olisi oltava asetuksen (EU, Euratom) 2018/1046
                  3
                58 artiklan 2 kohdan b alakohta yhdessä SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan ja Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2894/94 1 artiklan 3 kohdan kanssa.

               5.Talousarviovaikutukset

                  Norja maksaa rahoitusosuuden budjettikohtaan PA 13 17 01: ”Valmistelutoimi – Puolustusalan tutkimus”. Tarkka määrä määritetään, kun tämä neuvoston päätös on hyväksytty.

               6.Suunnitellun säädöksen julkaiseminen

               Koska ETA:n sekakomitean säädöksellä muutetaan yhteistyöstä muilla kuin neljän vapauden alaan kuuluvilla erityisalueilla tehtyä ETA-sopimuksen pöytäkirjaa 31, on aiheellista julkaista se Euroopan unionin virallisessa lehdessä sen jälkeen, kun se on hyväksytty.

               2021/0217 (NLE)

               Ehdotus

               NEUVOSTON PÄÄTÖS

               ETA:n sekakomiteassa Euroopan unionin puolesta esitettävästä kannasta yhteistyöstä muilla kuin neljän vapauden alaan kuuluvilla erityisalueilla tehdyn ETA-sopimuksen pöytäkirjan 31 muuttamiseen

                  (Budjettikohta PA 13 17 01 – Puolustusalan tutkimusta koskeva valmistelutoimi)

               (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

               EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

               ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 218 artiklan 9 kohdan,

               ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 28 päivänä marraskuuta 1994 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2894/94
                  4
                ja erityisesti sen 1 artiklan 3 kohdan,

               ottaa huomioon unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä, asetusten (EU) N:o 1296/2013, (EU) N:o 1301/2013, (EU) N:o 1303/2013, (EU) N:o 1304/2013, (EU) N:o 1309/2013, (EU) N:o 1316/2013, (EU) N:o 223/2014, (EU) N:o 283/2014 ja päätöksen N:o 541/2014/EU muuttamisesta sekä asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 kumoamisesta 18 päivänä heinäkuuta 2018 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) 2018/1046
                  5
                ja erityisesti sen 58 artiklan 2 kohdan b alakohdan,

               ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

               sekä katsoo seuraavaa:

               (1)Sopimus Euroopan talousalueesta
                  6
               , jäljempänä ’ETA-sopimus’, tuli voimaan 1 päivänä tammikuuta 1994.

               (2)ETA-sopimuksen 98 artiklan mukaan ETA:n sekakomitea voi päättää muuttaa muun muassa ETA-sopimuksen pöytäkirjaa 31.

               (3)ETA-sopimuksen pöytäkirjaan 31 sisältyy määräyksiä, jotka koskevat yhteistyötä muilla kuin neljän vapauden alaan kuuluvilla erityisalueilla.

               (4)ETA:n EFTA-valtiot osallistuvat edelleen unionin toimiin, jotka liittyvät varainhoitovuodeksi 2021 laadittuun Euroopan unionin yleiseen talousarvioon sisältyvään budjettikohtaan PA 13 17 01 (Puolustusalan tutkimusta koskeva valmistelutoimi).

               (5)ETA-sopimuksen pöytäkirjaa 31 olisi sen vuoksi muutettava, jotta tätä laajennettua yhteistyötä voitaisiin jatkaa 1 päivästä tammikuuta 2021.

               (6)ETA:n sekakomiteassa esitettävän unionin kannan olisi perustuttava tähän päätökseen liitettyyn päätösluonnokseen,

               ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               1 artikla

               ETA:n sekakomiteassa unionin puolesta esitettävä kanta yhteistyöstä muilla kuin neljän vapauden alaan kuuluvilla erityisalueilla tehdyn ETA-sopimuksen pöytäkirjan 31 ehdotettuun muuttamiseen perustuu tähän päätökseen liitettyyn ETA:n sekakomitean päätösluonnokseen.

               2 artikla

               Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se hyväksytään.

               Tehty Brysselissä

                     Neuvoston puolesta

                     Puheenjohtaja

                     (1)

                        Unionin tuomioistuimen tuomio 7.10.2014, Saksa v. neuvosto, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 61–64 kohta.

                     (2)

                        EUVL L 193, 30.7.2018, s. 1.

                     (3)

                        EUVL L 193, 30.7.2018, s. 1.

                     (4)

                        EYVL L 305, 30.11.1994, s. 6–8.

                     (5)

                        EUVL L 193, 30.7.2018, s. 1.

                     (6)

                        EYVL L 1, 3.1.1994, s. 3.

    ---documentbreak---

               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 16.7.2021
            COM(2021) 394 final
            LIITE
            asiakirjaan
            Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖKSEKSI
            ETA:n sekakomiteassa Euroopan unionin puolesta esitettävästä kannasta yhteistyöstä muilla kuin neljän vapauden alaan kuuluvilla erityisalueilla tehdyn ETA-sopimuksen pöytäkirjan 31 muuttamiseen (Budjettikohta PA 13 17 01 – Puolustusalan tutkimusta koskeva valmistelutoimi)

               LIITE

               ETA:N SEKAKOMITEAN PÄÄTÖS

               N:o […],

               annettu [...],

               yhteistyöstä muilla kuin neljän vapauden alaan kuuluvilla erityisalueilla tehdyn ETA-sopimuksen pöytäkirjan 31 muuttamisesta

               ETA:N SEKAKOMITEA, joka

               ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’ETA-sopimus’, ja erityisesti sen 98 artiklan,

               sekä katsoo seuraavaa:

               (1)On aiheellista jatkaa ETA-sopimuksen sopimuspuolten yhteistyötä, jota ne tekevät unionin yleisestä talousarviosta rahoitettavan, puolustusalan tutkimusta koskevan unionin valmistelutoimen puitteissa.

               (2)On asianmukaista, että tämä yhteistyö jatkuu 31 päivän joulukuuta 2020 jälkeen riippumatta siitä, milloin tämä päätös hyväksytään tai ilmoitetaanko mahdollisten valtiosäännön asettamien vaatimusten täyttymisestä 10 päivän heinäkuuta 2021 jälkeen.

               (3)Sen vuoksi ETA-sopimuksen pöytäkirjaa 31 olisi muutettava, jotta tätä laajennettua yhteistyötä voitaisiin tehdä 1 päivästä tammikuuta 2021,

               ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               1 artikla

               Lisätään ETA-sopimuksen pöytäkirjassa 31 olevaan 1 artiklaan kohta seuraavasti:

               ”14.a)EFTA-valtiot osallistuvat 1 päivästä tammikuuta 2021 unionin toimintaan, joka liittyy seuraavaan budjettikohtaan varainhoitovuotta 2021 koskevassa Euroopan unionin yleisessä talousarviossa:

               -PA 13 17 01: ”Valmistelutoimi – Puolustusalan tutkimus”

               b)EFTA-valtiot osallistuvat a alakohdassa tarkoitetun toiminnan rahoitukseen sopimuksen 82 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti.

               c)Islanti ja Liechtenstein eivät osallistu tähän valmistelutoimeen eivätkä a alakohdassa tarkoitetun toiminnan rahoitukseen.”

               2 artikla

               Tämä päätös tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona viimeinen ETA-sopimuksen 103 artiklan 1 kohdan mukainen ilmoitus on tehty
                  1*.

               Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2021.

               3 artikla

               Tämä päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisen lehden ETA-osastossa ja ETA-täydennysosassa.

               Tehty Brysselissä […] päivänä […]kuuta […].

                  ETA:n sekakomitean puolesta

                  Puheenjohtaja

                  […]

                  ETA:n sekakomitean

                  sihteerit

                     […]

               EFTA-valtioiden julistus

               päätökseen N:o [...] ETA-sopimuksen pöytäkirjan 31 muuttamisesta sopimuspuolten yhteistyön jatkamiseksi puolustusalan tutkimusta koskevassa unionin valmistelutoimessa

               [hyväksyttäväksi yhdessä päätöksen kanssa ja julkaistavaksi EUVL:ssä]

               Tällä päätöksellä laajennetaan sopimuspuolten yhteistyötä, jotta voidaan jatkaa EFTA-valtioiden osallistumista puolustusalan tutkimusta koskevaan unionin valmistelutoimeen. EFTA-valtiot katsovat, että puolustusasiat eivät kuulu ETA-sopimuksen soveltamisalaan ja että sen vuoksi tämän päätöksen hyväksyminen ei laajenna ETA-sopimuksen soveltamisalaa kattamaan puolustusasioita EFTA-valtioiden kyseiseen valmistelutoimeen osallistumista laajemmin. EFTA-valtiot korostavat myös sitä, että Islanti ja Liechtenstein eivät osallistu valmistelutoimeen eivätkä sen rahoittamiseen.

                     (1)
                  *
                        [Valtiosäännön asettamista vaatimuksista ei ole ilmoitettu.] [Valtiosäännön asettamista vaatimuksista on ilmoitettu.]


               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 16.7.2021
            COM(2021) 317 final
            2021/0220(NLE)
            Ehdotus
            NEUVOSTON PÄÄTÖS
            Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Algerian demokraattisen kansantasavallan välisestä assosiaatiosta tehdyllä Euro–Välimeri-sopimuksella perustetussa assosiaationeuvostossa unionin puolesta otettavasta kannasta EU:n ja Algerian välisen kumppanuuden painopisteiden voimassaolon jatkamiseen siihen saakka, kunnes EU ja Algeria ovat hyväksyneet uudet päivitetyt yhteiset asiakirjat

               PERUSTELUT

               1.Ehdotuksen kohde

               Tämä ehdotus koskee päätöstä, jolla vahvistetaan Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Algerian demokraattisen kansantasavallan välisestä assosiaatiosta tehdyllä Euro–Välimeri-sopimuksella perustetussa assosiaationeuvostossa unionin puolesta otettava kanta sellaisen päätöksen suunniteltuun hyväksymiseen, jolla EU:n ja Algerian välisen kumppanuuden painopisteiden voimassaoloa jatketaan siihen saakka, kunnes EU ja Algeria ovat hyväksyneet päivitetyt yhteiset asiakirjat.

               2.Ehdotuksen tausta

               2.1.Assosiaatiosopimus

               Euro–Välimeri-sopimus Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Algerian demokraattisen kansantasavallan välisestä assosiaatiosta, jäljempänä ’assosiaatiosopimus’, allekirjoitettiin 22. huhtikuuta 2002, ja se tuli voimaan 1. syyskuuta 2005. Assosiaatiosopimus muodostaa oikeusperustan EU:n ja Algerian kahdenvälisille suhteille. Sopimuksen tavoitteena on

               –luoda asianmukainen kehys osapuolten väliselle poliittiselle vuoropuhelulle suhteiden ja yhteistyön vahvistamiseksi kaikilla aloilla, joiden ne katsovat kuuluvan tällaisen vuoropuhelun piiriin,

               –edistää kauppaa, varmistaa osapuolten välisten tasapainoisten taloussuhteiden ja yhteiskunnallisten suhteiden kehitys sekä vahvistaa tavaroiden ja palvelujen kaupan ja pääomien liikkuvuuden asteittaisen vapauttamisen edellytykset,

               –edistää ihmisten välistä vuorovaikutusta, erityisesti hallintomenettelyjen yhteydessä,

               –rohkaista Maghreb-alueen yhdentymistä edistämällä alueen sisäistä sekä toisaalta Maghreb-alueen sekä yhteisön ja sen jäsenvaltioiden välistä kauppaa ja yhteistyötä,

               –edistää yhteistyötä talouden, sosiaaliasioiden, kulttuurin ja rahoituksen alalla.

               2.2.Assosiaationeuvosto

               Assosiaatiosopimuksella perustetaan assosiaationeuvosto, jolla on valtuudet tehdä päätöksiä, jotta sopimuksen tavoitteet saavutetaan siinä määrätyissä asioissa. Päätökset sitovat osapuolia. Työjärjestyksen mukaisesti EU ja Algeria toimivat vuorotellen assosiaationeuvoston puheenjohtajana aina 12 kuukauden ajan. Assosiaationeuvosto pitää ministeritason kokouksen säännöllisesti kerran vuodessa. Jos osapuolet niin sopivat, jommankumman osapuolen pyynnöstä voidaan pitää assosiaationeuvoston ylimääräisiä kokouksia.

               2.3.Suunniteltu assosiaationeuvoston säädös

               Assosiaationeuvoston on määrä hyväksyä päätös EU:n ja Algerian välisen kumppanuuden vuosien 2016–2020 painopisteiden jatkamisesta siihen saakka, kunnes EU ja Algeria hyväksyvät uudet päivitetyt yhteiset asiakirjat. Assosiaationeuvoston työjärjestyksen 10 artiklan mukaisesti päätös hyväksytään kirjallisella menettelyllä.

               3.Unionin puolesta otettava kanta

               Assosiaatiosopimuksella perustetussa assosiaationeuvostossa esitettävä Euroopan unionin kanta sellaisen päätöksen hyväksymiseen, jolla jatketaan EU:n ja Algerian välisen kumppanuuden painopisteiden voimassaoloa, perustuu tämän päätöksen liitteenä olevaan päätökseen.

               EU ja Algeria sopivat 13. maaliskuuta 2017 annetulla assosiaationeuvoston päätöksellä N:o 1/2017 kumppanuuden painopisteistä, jotka ohjaavat kumppanuutta vuosina 2016–2020.

               Vuonna 2021 on tarkoitus laatia ja hyväksyä uudet päivitetyt yhteiset asiakirjat eteläisten naapurimaiden, myös Algerian, kanssa sen jälkeen, kun vuodet 2021–2027 kattava monivuotinen rahoituskehys ja uusi naapuruus-, kehitys- ja kansainvälisen yhteistyön väline (NDICI) on hyväksytty. Yhteisten asiakirjojen päivittäminen on osa EU:n ja eteläisen naapuruston kumppanuuden uudistamisprosessia. Tässä yhteydessä, ja jotta EU:n ja Algerian kumppanuuden painopisteiden voimassaolon päättymisen ja uusien painopisteiden hyväksymisen välille ei synny katkoa, on osapuolten edun mukaista jatkaa kumppanuuden nykyisten painopisteiden voimassaoloa siihen saakka, kunnes uudet päivitetyt painopisteet on hyväksytty.

               4.Oikeusperusta

               4.1.Menettelyllinen oikeusperusta

               4.1.1.Periaatteet

               Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 218 artiklan 9 kohdassa määrätään päätöksistä ”sopimuksella perustetussa elimessä unionin puolesta esitettävien kantojen vahvistamisesta, silloin kun tämän elimen on annettava säädöksiä, joilla on oikeusvaikutuksia, lukuun ottamatta säädöksiä, joilla täydennetään tai muutetaan sopimuksen institutionaalisia rakenteita”.

               Ilmaisu ”säädökset, joilla on oikeusvaikutuksia” kattaa myös säädökset, joilla on oikeusvaikutuksia kyseiseen elimeen sovellettavan kansainvälisen oikeuden nojalla. Se kattaa myös välineet, joilla ei ole sitovaa vaikutusta kansainvälisen oikeuden nojalla mutta jotka ”voivat vaikuttaa ratkaisevasti sen säännöstön sisältöön, jonka unionin lainsäätäjä antaa”
                  1
               .

               4.1.2.Soveltaminen käsillä olevassa asiassa

               Assosiaationeuvosto on sopimuksella perustettu elin; se on perustettu assosiaatiosopimuksella.

               Säädös, joka assosiaationeuvoston on määrä hyväksyä, on säädös, jolla on oikeusvaikutuksia. Suunnitellulla säädöksellä on oikeusvaikutuksia, koska sillä jatketaan kumppanuuden nykyisten painopisteiden voimassaoloa siihen saakka, kunnes uudet päivitetyt yhteiset asiakirjat hyväksytään.

               Tämän vuoksi ehdotetun päätöksen menettelyllinen oikeusperusta on SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohta.

               4.2.Aineellinen oikeusperusta

               4.2.1.Periaatteet

               SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla annettavan päätöksen aineellinen oikeusperusta määräytyy ensisijaisesti sen suunnitellun säädöksen tavoitteen ja sisällön perusteella, jota unionin puolesta otettava kanta koskee. Jos suunnitellulla säädöksellä on kaksi tavoitetta tai siihen sisältyy kaksi osatekijää ja jos näistä tavoitteista tai osatekijöistä toinen on mahdollista määritellä pääasialliseksi tavoitteeksi tai osatekijäksi, johon nähden toinen tavoite tai osatekijä on liitännäinen, SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla hyväksyttävällä päätöksellä on oltava vain yksi aineellinen oikeusperusta, eli se, jota pääasiallinen tai ensisijainen tavoite tai osatekijä edellyttää.

               4.2.2.Soveltaminen käsillä olevassa asiassa

               Suunnitellun säädöksen pääasiallinen tavoite ja sisältö liittyvät assosiaatiosopimuksen ja Euroopan naapuruuspolitiikan puitteissa tehtävään yhteistyöhön kolmannen maan kanssa.

               Sen vuoksi ehdotetun päätöksen aineellinen oikeusperusta on 217 artikla.

               4.3.Päätelmä

               Ehdotetun päätöksen oikeusperustana tulisi olla SEUT-sopimuksen 217 artikla yhdessä SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan kanssa.

               5.Suunnitellun säädöksen julkaiseminen

               Koska assosiaationeuvoston säädöksellä muutetaan EU:n ja Algerian välisen kumppanuuden painopisteiden voimassaolon kestoa, on aiheellista julkaista säädös Euroopan unionin virallisessa lehdessä sen jälkeen kun se on hyväksytty.

               2021/0220 (NLE)

               Ehdotus

               NEUVOSTON PÄÄTÖS

               Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Algerian demokraattisen kansantasavallan välisestä assosiaatiosta tehdyllä Euro–Välimeri-sopimuksella perustetussa assosiaationeuvostossa unionin puolesta otettavasta kannasta EU:n ja Algerian välisen kumppanuuden painopisteiden voimassaolon jatkamiseen siihen saakka, kunnes EU ja Algeria ovat hyväksyneet uudet päivitetyt yhteiset asiakirjat

               EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

               ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 217 artiklan yhdessä sen 218 artiklan 9 kohdan kanssa,

               ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

               sekä katsoo seuraavaa:

               (1)Euro–Välimeri-sopimus Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Algerian demokraattisen kansantasavallan välisestä assosiaatiosta
                  2
                allekirjoitettiin 22 päivänä huhtikuuta 2002, ja se tuli voimaan 1 päivänä syyskuuta 2005.

               (2)Assosiaationeuvosto hyväksyi EU:n ja Algerian välisen kumppanuuden painopisteet maaliskuussa 2017.

               (3)Osapuolet sopivat käymässään kirjeenvaihdossa jatkavansa EU:n ja Algerian välisen kumppanuuden painopisteiden voimassaoloa.

               (4)Euro–Välimeri-sopimuksen 94 artiklan nojalla assosiaationeuvosto voi tehdä päätöksiä sopimuksen tavoitteiden saavuttamiseksi.

               (5)Assosiaationeuvoston on määrä hyväksyä kirjallisella menettelyllä päätös kumppanuuden painopisteiden jatkamisesta siihen saakka, kunnes EU ja Algeria hyväksyvät uudet päivitetyt yhteiset asiakirjat.

               (6)On aiheellista vahvistaa assosiaationeuvostossa unionin puolesta otettava kanta, koska päätös tulee olemaan unionia sitova,

               ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               1 artikla

               Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Algerian demokraattisen kansantasavallan välisestä assosiaatiosta tehdyllä Euro–Välimeri-sopimuksella perustetussa assosiaationeuvostossa unionin puolesta otettava kanta EU:n ja Algerian välisen kumppanuuden painopisteiden voimassaolon jatkamiseen siihen saakka, kunnes EU ja Algeria ovat hyväksyneet uudet päivitetyt yhteiset asiakirjat, perustuu tähän päätökseen liitettyyn EU:n ja Algerian assosiaationeuvoston päätösluonnokseen.

               2 artikla

               Tämä päätös on osoitettu komissiolle.

               Tehty Brysselissä

                     Neuvoston puolesta

                     Puheenjohtaja

                     (1)

                        Unionin tuomioistuimen tuomio 7.10.2014, Saksa v. neuvosto, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 61–64 kohta.

                     (2)

                        Euro–Välimeri-sopimus Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Algerian demokraattisen kansantasavallan välisestä assosiaatiosta (EUVL L 265, 10.10.2005, s. 2–228).

    ---documentbreak---

               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 16.7.2021
            COM(2021) 317 final
            LIITE
            asiakirjaan
            Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖKSEKSI
            Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Algerian demokraattisen kansantasavallan välisestä assosiaatiosta tehdyllä Euro–Välimeri-sopimuksella perustetussa assosiaationeuvostossa unionin puolesta otettavasta kannasta EU:n ja Algerian välisen kumppanuuden painopisteiden voimassaolon jatkamiseen siihen saakka, kunnes EU ja Algeria ovat hyväksyneet uudet päivitetyt yhteiset asiakirjat

               LIITE

               EU:N JA ALGERIAN ASSOSIAATIONEUVOSTON PÄÄTÖS N:O xx/2021,

               annettu [pp/kk/vvvv],

               EU:n ja Algerian välisen kumppanuuden painopisteiden voimassaolon jatkamisesta

               EU:N JA ALGERIAN ASSOSIAATIONEUVOSTO, joka

               ottaa huomioon Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Algerian välisestä assosiaatiosta tehdyn Euro–Välimeri-sopimuksen, jäljempänä ’Euro–Välimeri-sopimus’,

               sekä katsoo seuraavaa:

               (1)Euro–Välimeri-sopimus Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Algerian demokraattisen kansantasavallan välisestä assosiaatiosta
                  1
                allekirjoitettiin 22 päivänä huhtikuuta 2002, ja se tuli voimaan 1 päivänä syyskuuta 2005.

               (2)Euro–Välimeri-sopimuksen 94 artiklassa assosiaationeuvosto valtuutetaan antamaan aiheellisia päätöksiä sopimuksen tavoitteiden saavuttamiseksi.

               (3)EU ja Algeria sopivat 13 päivänä maaliskuuta 2017 annetulla assosiaationeuvoston päätöksellä N:o 1/2017 kumppanuuden painopisteistä vuosiksi 2016–2020.

               (4)Osapuolet sopivat käymässään kirjeenvaihdossa, että EU:n ja Algerian välisen kumppanuuden painopisteet on edelleen pätevä ohjeasiakirja kumppanuuden lujittamiseksi siihen saakka, kunnes uudet päivitetyt kumppanuuden painopisteet hyväksytään.

               (5)Assosiaationeuvoston työjärjestyksen 10 artiklassa määrätään mahdollisuudesta tehdä istuntojen välissä päätöksiä kirjallista menettelyä noudattaen, jos osapuolet niin sopivat,

               ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:

               1 artikla

               Assosiaationeuvosto päättää kirjallisella menettelyllä, että sen 13 päivänä maaliskuuta 2017 tekemän päätöksen N:o 1/2017 liitteenä olevien EU:n ja Algerian välisen kumppanuuden painopisteiden voimassaoloa jatketaan siihen saakka, kunnes EU ja Algeria hyväksyvät uudet päivitetyt yhteiset asiakirjat.

               2 artikla

               Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se hyväksytään.

               Tehty xx [... päivänä ...kuuta ...].

                  Assosiaationeuvoston puolesta

                     (1)

                        Euro–Välimeri-sopimus Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Algerian demokraattisen kansantasavallan välisestä assosiaatiosta (EUVL L 265, 10.10.2005, s. 2–228).