title: Ehdotus neuvoston päätös neuvoston päätöksen 2004/246/EY muuttamisesta Tsekin, Viron, Kyproksen, Latvian, Liettuan, Unkarin, Maltan, Puolan, Slovenian ja Slovakian liittymisen vuoksi

text:
Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52004PC0329

Ehdotus Neuvoston Päätös neuvoston päätöksen 2004/246/EY muuttamisesta Tsekin, Viron, Kyproksen, Latvian, Liettuan, Unkarin, Maltan, Puolan, Slovenian ja Slovakian liittymisen vuoksi  /* KOM/2004/0329 lopull. */

Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖS neuvoston päätöksen 2004/246/EY muuttamisesta Tsekin, Viron, Kyproksen, Latvian, Liettuan, Unkarin, Maltan, Puolan, Slovenian ja Slovakian liittymisen vuoksi(komission esittämä)PERUSTELUTNeuvosto teki 2. maaliskuuta 2004 päätöksen jäsenvaltioiden valtuuttamisesta allekirjoittamaan tai ratifioimaan yhteisön etujen mukaisesti öljyn aiheuttamien pilaantumisvahinkojen kansainvälisen korvausrahaston perustamisesta vuonna 1992 tehtyyn kansainväliseen yleissopimukseen liittyvä vuoden 2003 pöytäkirja tai liittymään siihen, sekä Itävallan ja Luxemburgin valtuuttamisesta liittymään yhteisön etujen mukaisesti viiteasiakirjoihin.Tähän päätökseen, jota ei sovelleta Tanskaan, sisältyy kaksi pääsäännöstä.- Ensimmäisen pääsäännöksen tarkoituksena on- valtuuttaa jäsenvaltiot, jotka ovat viiteasiakirjojen (vuoden 1992 yleissopimus siviilioikeudellisesta korvausvastuusta ja vuoden 1992 yleissopimus rahaston perustamisesta) sopimuspuolia - toisin sanoen kaikki jäsenvaltiot Luxemburgia ja Itävaltaa lukuun ottamatta - allekirjoittamaan tai ratifioimaan vuoden 2003 pöytäkirja tai liittymään siihen,- valtuuttaa Luxemburg ja Itävalta, jotka eivät ole viiteasiakirjojen sopimuspuolia, liittymään viiteasiakirjoihin ja vuoden 2003 pöytäkirjaan.- Toisen pääsäännöksen tarkoituksena on- kehottaa jäsenvaltioita - Luxemburgia ja Itävaltaa lukuun ottamatta - ilmaisemaan suostumuksensa tulla kyseisen pöytäkirjan sitomiksi ennen 30. kesäkuuta 2004,- valtuuttaa Luxemburg ja Itävalta ilmaisemaan suostumuksensa tulla viiteasiakirjojen ja vuoden 2003 pöytäkirjan sitomiksi ennen 31. joulukuuta 2005.Päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille EY:n perustamissopimuksen IV osaston tarkoituksessa.Vuoden 2003 liittymisasiakirjan 53 artiklan mukaan tätä päätöstä sovelletaan uusiin jäsenvaltioihin liittymisestä alkaen.Tämän päätöksen perusteella valtuutetaan uudet jäsenvaltiot, jotka ovat viiteasiakirjojen sopimuspuolia, allekirjoittamaan tai ratifioimaan vuoden 2003 pöytäkirja tai liittymään siihen. Tämän päätöksen perusteella uusia jäsenvaltioita kehotetaan myös ilmaisemaan suostumuksensa tulla mainitun pöytäkirjan sitomiksi ennen kesäkuun 2004 loppua.Tilanne on erilainen niiden uusien jäsenvaltioiden osalta, jotka eivät ole viiteasiakirjojen sopimuspuolia. Nämä maat ovat Tsekki, Viro, Unkari ja Slovakia.Neuvoston 2. maaliskuuta 2004 tekemässä päätöksessä viitataan erityisesti ainoastaan Luxemburgiin ja Itävaltaan eikä teoriassa mihin tahansa jäsenvaltioon, joka ei ole viiteasiakirjojen sopimuspuoli.Näin ollen 2. maaliskuuta 2004 tehtyä päätöstä on mukautettava vuoden 2003 liittymisasiakirjan tarkoituksessa.Mukautuksen tarkoituksena on toisaalta valtuuttaa Tsekki, Viro, Unkari ja Slovakia liittymään viiteasiakirjoihin ja vuoden 2003 pöytäkirjaan ja toisaalta kehottaa kyseisiä uusia jäsenvaltioita ilmaisemaan suostumuksensa tulla mainittujen viiteasiakirjojen ja pöytäkirjan sitomiksi ennen joulukuun 2005 loppua.Mukautuksessa 2. maaliskuuta 2004 tehdyn päätöksen tekstiä muutetaan siten, että kaikkiin nykyisiin Itävaltaa ja Luxemburgia koskeviin viittauksiin lisätään viittaus Tsekkiin, Viroon, Unkariin ja Slovakiaan.Tällaisesta mukautuksesta ei säädetty vuoden 2003 liittymisasiakirjassa eikä sen liitteissä. Kyseessä on tekninen mukautus, joka voidaan toteuttaa liittymisasiakirjan 57 artiklassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti.Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖS neuvoston päätöksen 2004/246/EY muuttamisesta Tsekin, Viron, Kyproksen, Latvian, Liettuan, Unkarin, Maltan, Puolan, Slovenian ja Slovakian liittymisen vuoksiEUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon Tsekin, Viron, Kyproksen, Latvian, Liettuan, Unkarin, Maltan, Puolan, Slovenian ja Slovakian liittymissopimuksen,ottaa huomioon Tsekin, Viron, Kyproksen, Latvian, Liettuan, Unkarin, Maltan, Puolan, Slovenian ja Slovakian liittymisasiakirjan ja erityisesti sen 57 artiklan 1 kohdan,ottaa huomioon komission ehdotuksen [1],[1]  EUVL C [...], [...], s. [...].sekä katsoo seuraavaa:(1) Tiettyjen säädösten, joiden voimassaolo jatkuu yli 1 päivän toukokuuta 2004 ja joita on liittymisen johdosta mukautettava, osalta tarvittavista mukautuksista ei määrätä vuoden 2003 liittymisasiakirjassa tai niistä määrätään, mutta niihin on tehtävä lisämukautuksia. Kaikki nämä mukautukset on tehtävä ennen liittymistä, jotta ne voisivat tulla voimaan liittymisestä alkaen.(2) Liittymisasiakirjan 57 artiklan 2 kohdan mukaan neuvosto hyväksyy tällaiset mukautukset tapauksissa, joissa se yksin tai yhdessä Euroopan parlamentin kanssa on antanut alkuperäisen säädöksen.(3) Jäsenvaltiot valtuutetaan neuvoston päätöksen 2004/246/EY [2] perusteella allekirjoittamaan tai ratifioimaan yhteisön etujen mukaisesti öljyn aiheuttamien pilaantumisvahinkojen kansainvälisen korvausrahaston perustamisesta vuonna 1992 tehtyyn kansainväliseen yleissopimukseen liittyvä vuoden 2003 pöytäkirja tai liittymään siihen, ja samalla Itävalta ja Luxemburg valtuutetaan liittymään yhteisön etujen mukaisesti viiteasiakirjoihin.[2]  EUVL L 78, 16.3.2004, s. 1.(4) Vuoden 2003 liittymisasiakirjan 53 artiklan mukaan päätöstä 2004/246/EY sovelletaan uusiin jäsenvaltioihin liittymisestä alkaen. Niiden uusien jäsenvaltioiden osalta, jotka eivät ole viiteasiakirjojen sopimuspuolia, toisin sanoen Tsekki, Viro, Unkari ja Slovakia, tarvitaan kuitenkin neuvoston erityisvaltuutus, jonka perusteella kyseiset valtiot voivat liittyä viiteasiakirjoihin ja vuoden 2003 pöytäkirjaan. Neuvosto kehottaa näitä valtioita myös ilmaisemaan suostumuksensa tulla mainittujen viiteasiakirjojen ja mainitun pöytäkirjan sitomiksi ennen joulukuun 2005 loppua.(5) Päätös 2004/246/EY olisi muutettava vastaavasti.(6) Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn Tanskan asemaa koskevan pöytäkirjan 1 ja 2 artiklan mukaisesti Tanska ei osallistu tämän päätöksen antamiseen eikä se siten sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskaan,ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:1 artiklaMuutetaan päätös 2004/246/EY seuraavasti:(1) Korvataan 1 artiklan 2 kohta seuraavasti: "2. Lisäksi Tsekki, Viro, Luxemburg, Unkari, Itävalta ja Slovakia valtuutetaan liittymään viiteasiakirjoihin."(2) Muutetaan 2 artikla seuraavasti:(a)  Korvataan 1 kohta seuraavasti: "1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet ilmaistakseen suostumuksensa tulla lisärahastopöytäkirjan sitomiksi 19 artiklan 2 kohdan mukaisesti kohtuullisessa ajassa, mahdollisuuksien mukaan ennen 30 päivää kesäkuuta 2004, lukuun ottamatta Tsekkiä, Viroa, Luxemburgia, Unkaria, Itävaltaa ja Slovakiaa, jotka ilmaisevat suostumuksensa tulla pöytäkirjan sitomiksi tämän artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen ehtojen mukaisesti."(b) Korvataan 3 kohta seuraavasti: "3. Tsekin, Viron, Luxemburgin, Unkarin, Itävallan ja Slovakian on toteutettava tarvittavat toimenpiteet ilmaistakseen suostumuksensa tulla viiteasiakirjojen ja lisärahastopöytäkirjan sitomiksi mahdollisuuksien mukaan ennen 31 päivää joulukuuta 2005."2 artiklaTämä päätös tulee voimaan Tsekin, Viron, Kyproksen, Latvian, Liettuan, Unkarin, Maltan, Puolan, Slovenian ja Slovakian liittymissopimuksen voimaantulopäivänä.3 artiklaTämä päätös on osoitettu jäsenvaltioille Euroopan yhteisön perustamissopimuksen mukaisesti.Tehty BrysselissäNeuvoston puolestaPuheenjohtaja


|

52010PC0708

/* KOM/2010/0708 lopull. - APP 2010/0347 */  Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖS asetuksen (EY) N:o 168/2007 täytäntöönpanosta monivuotisen toimintakehyksen hyväksymiseksi Euroopan unionin perusoikeusvirastolle vuosiksi 2007–2012  28 päivänä helmikuuta 2008 tehdyn neuvoston päätöksen (2008/203/EY) muuttamisesta

	[pic] | EUROOPAN KOMISSIO |Bryssel 2.12.2010KOM(2010) 708 lopullinen2010/0347 (APP)EhdotusNEUVOSTON PÄÄTÖSasetuksen (EY) N:o 168/2007 täytäntöönpanosta monivuotisen toimintakehyksen hyväksymiseksi Euroopan unionin perusoikeusvirastolle vuosiksi 2007–2012 28 päivänä helmikuuta 2008 tehdyn neuvoston päätöksen (2008/203/EY) muuttamisestaPERUSTELUTEHDOTUKSEN TAUSTAEhdotuksen perustelut ja tavoitteetNeuvosto antoi 15. helmikuuta 2007 asetuksen (EY) N:o 168/2007, jäljempänä ’asetus’[1], Euroopan unionin perusoikeusviraston, jäljempänä ’virasto’, perustamisesta. Virasto aloitti toimintansa 1. maaliskuuta 2007.Asetuksen 5 artiklan mukaisesti neuvosto määrittää viraston toiminnan kohdealueet monivuotisessa toimintakehyksessä. Tätä varten neuvosto teki 28. helmikuuta 2008 neuvoston päätöksen (2008/203/EY) asetuksen (EY) N:o 168/2007 täytäntöönpanosta monivuotisen toimintakehyksen hyväksymiseksi Euroopan unionin perusoikeusvirastolle vuosiksi 2007–2012 (monivuotinen toimintakehys)[2].Tämän ehdotuksen tarkoituksena on muuttaa viraston monivuotista toimintakehystä niin, että virasto voi hoitaa tehtäviään rikosasioissa tehtävän oikeudellisen yhteistyön ja poliisiyhteistyön alalla.Yleinen taustaKomissio ehdotti perusoikeusviraston perustamista[3] 30. kesäkuuta 2005. Tätä varten laadittiin kaksi ehdotusta: i) EY:n perustamissopimuksen 308 artiklaan perustuva neuvoston asetus ”Euroopan unionin perusoikeusviraston perustamisesta” ja ii) Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 30 ja 31 artiklaan sekä 34 artiklan 2 kohdan c alakohtaan perustuva neuvoston päätös ”Euroopan unionin perusoikeusviraston valtuuttamisesta harjoittamaan toimintaa Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osastoon kuuluvilla aloilla”.Neuvostossa käytyjen neuvottelujen tuloksena voitiin kuitenkin hyväksyä (15. helmikuuta 2007) ainoastaan säädös, jonka nojalla virasto voi hoitaa tehtäviään yhteisön toimivallan puitteissa (asetus (EY) N:o 168/2007). Neuvosto päätti olla hyväksymättä säädöstä, jonka nojalla virasto olisi voinut hoitaa tehtäviä myös Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osastoon kuuluvilla aloilla[4].Komissio katsoo kuitenkin edelleen, että perusoikeusviraston pitäisi voida hoitaa (asetuksessa määriteltyjä) tehtäviään myös rikosasioissa tehtävän oikeudellisen yhteistyön ja poliisiyhteistyön alalla. Perusoikeuskirjan oikeudellisesti sitova luonne ja nk. pilarirakenteesta luopuminen puoltavat entistä vahvemmin näiden alojen lisäämistä viraston toiminta-alaan.Asetus (EY) N:o 168/2007 annettiin entisen EY:n perustamissopimuksen 308 artiklan nojalla. Lissabonin sopimuksen voimaantulon seurauksena tätä artiklaa on muutettu ja siitä on tullut Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä SEUT-sopimus, 352 artikla.Asiat, jotka aiemmin kuuluivat Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osastoon (nk. kolmanteen pilariin), muodostavat nyt SEUT-sopimuksen V osaston (Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue) luvut 4 (Oikeudellinen yhteistyö rikosoikeuden alalla) ja 5 (Poliisiyhteistyö).SEUT-sopimuksen 352 artiklan määräyksiä sovelletaan kaikkiin tämän sopimuksen soveltamisalaan kuuluviin kysymyksiin. Tämän vuoksi ei ole tarpeen muuttaa asetusta (EY) N:o 168/2007 siten, että sen soveltamisalaan sisällytettäisiin nyt SEUT-sopimuksen V osastoon kuuluvat asiat. Sen sijaan nykyisessä monivuotisessa toimintakehyksessä ei mainita rikosoikeuden alalla tehtävää oikeudellista yhteistyötä ja poliisiyhteistyötä niiden kohdealueiden joukossa, joilla virasto voi hoitaa tehtäviään. Siksi toimintakehystä on tarpeen muuttaa niin, että virasto voi hoitaa tehtäviään myös näillä aloilla.KUULEMISET JA VAIKUTUSTEN ARVIOINTIKomissio oli toteuttanut laajan kuulemisen ennen kuin se esitti perusoikeusviraston perustamista koskevan ehdotuksensa. Eri sidosryhmät ilmaisivat kuulemisen yhteydessä selkeän toiveen siitä, että rikosoikeuden alalla tehtävä oikeudellinen yhteistyö ja poliisiyhteistyö sisällytettäisiin viraston toiminta-alaan. Kuulemisen tulokset olivat osa ehdotukseen liittyvää vaikutusten arviointia[5], jonka yhteydessä oli jo otettu huomioon entisen Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osastoon kuuluvien alojen sisällyttäminen viraston toiminta-alaan.Siitä lähtien sidosryhmät ovat toistuvasti tuoneet esiin toiveensa siitä, että virasto voisi toimia myös näillä aloilla.EHDOTUKSEEN LIITTYVÄT OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDATEhdotetun toimen lyhyt kuvausEhdotetun muutoksen tarkoituksena on lisätä neuvoston päätöksen 2 artiklassa vahvistettuihin kohdealueisiin yksi uusi kohta.OikeusperustaKomissio katsoo, että asetuksen (EY) N:o 168/2007 5 artiklan 1 kohta on Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-133/06 antamassa tuomiossa[6] tarkoitettu toissijainen oikeusperusta. Tämän ehdotuksen oikeusperustan tulisi siten olla sama kuin asetuksella eli SEUT-sopimuksen 352 artikla.TALOUSARVIOVAIKUTUKSETEhdotus ei vaikuta talousarvioon. Sillä laajennetaan viraston monivuotista toimintakehystä siten, että se voi toimia rikosoikeuden alalla tehtävän oikeudellisen yhteistyön ja poliisiyhteistyön alalla sellaisten hankkeiden puitteissa, joita varten budjettivallan käyttäjä on jo osoittanut resurssit.EHDOTUKSEN YKSITYISKOHTAINEN KUVAUSEhdotuksella lisätään rikosoikeuden alalla tehtävä oikeudellinen yhteistyö ja poliisiyhteistyö nykyisen monivuotisen toimintakehyksen kohdealueisiin. SEUT-sopimuksen V osaston 4 ja 5 luvun nojalla Euroopan unioni voi hyväksyä erilaisia toimenpiteitä näillä aloilla, joihin toisinaan voi liittyä arkaluonteisia perusoikeuskysymyksiä.Hoitamalla tehtäviään rikosoikeuden alalla tehtävän oikeudellisen yhteistyön ja poliisiyhteistyön alalla virasto edistää unionin tavoitetta varmistaa, että sen hyväksymät toimenpiteet ja niiden täytäntöönpano ovat perusoikeuskirjan mukaiset.2010/0347 (APP)EhdotusNEUVOSTON PÄÄTÖSasetuksen (EY) N:o 168/2007 täytäntöönpanosta monivuotisen toimintakehyksen hyväksymiseksi Euroopan unionin perusoikeusvirastolle vuosiksi 2007–2012 28 päivänä helmikuuta 2008 tehdyn neuvoston päätöksen 2008/203/EY muuttamisestaEUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 352 artiklan,ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen[7],sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,ottaa huomioon Euroopan parlamentin hyväksynnän[8],noudattaa erityistä lainsäätämisjärjestystä,sekä katsoo seuraavaa:(1) Jotta Euroopan unionin perusoikeusvirasto voisi suorittaa tehtävänsä asianmukaisesti, sen toiminnan kohdealueet olisi määritettävä tarkoin viisi vuotta kattavassa monivuotisessa toimintakehyksessä, kuten asetuksen (EY) N:o 168/2007 5 artiklan 2 kohdassa säädetään.(2) Neuvosto vahvisti ensimmäisen monivuotisen toimintakehyksen 28 päivänä helmikuuta 2008 tekemällään päätöksellä 2008/203/EY asetuksen (EY) N:o 168/2007 täytäntöönpanosta monivuotisen toimintakehyksen hyväksymiseksi Euroopan unionin perusoikeusvirastolle vuosiksi 2007–2012[9].(3) Nykyisen monivuotisen toimintakehyksen kohdealueisiin eivät kuitenkaan kuulu rikosoikeuden alalla tehtävä oikeudellinen yhteistyö eikä poliisiyhteistyö.(4) Asetuksen (EY) N:o 168/2007 antamisen yhteydessä neuvosto sopi tarkastelevansa uudelleen ennen joulukuun 31. päivää 2009 perusoikeusviraston toimeksiantoa sen laajentamiseksi mahdollisesti koskemaan rikosasioissa tehtävän poliisi- ja oikeudellisen yhteistyön aloja ja kehotti komissiota toimittamaan tarvittaessa tätä koskevan ehdotuksen.(5) Rikosoikeuden alalla tehtävästä oikeudellisesta yhteistyöstä ja poliisiyhteistyöstä määrätään Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen V osaston 4 ja 5 luvussa. Monivuotista toimintakehystä olisi muutettava niin, että perusoikeusvirasto voi hoitaa tehtäviään näillä aloilla,ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:1 artiklaMuutetaan päätös 2008/203/EY seuraavasti:Lisätään 2 artiklaan kohta seuraavasti:”j) rikosoikeuden alalla tehtävä oikeudellinen yhteistyö ja poliisiyhteistyö.”2 artiklaTämä päätös tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä .3 artiklaTämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä .. päivänä …kuuta 2010.Neuvoston puolestaPuheenjohtaja [1] EUVL L 53, 22.2.2007, s. 1.[2] EUVL L 63, 7.3.2008, s.14.[3] KOM(2005) 280 lopullinen.[4] Neuvosto antoi tässä yhteydessä seuraavan lausuman: ”Neuvosto sopii tarkastelevansa uudelleen ennen joulukuun 31. päivää 2009 perusoikeusviraston toimeksiantoa sen laajentamiseksi mahdollisesti koskemaan rikosasioissa tehtävän poliisi- ja oikeudellisen yhteistyön aloja. Neuvosto pyytää komissiota toimittamaan tarvittaessa tätä koskevan ehdotuksen.” (Lisäys ehdotukseen Brysselissä 15. helmikuuta 2007 pidettyä Euroopan unionin neuvoston 2781. istuntoa koskevaksi pöytäkirjaksi (oikeus- ja sisäasiat). Neuvoston asiakirja 6396/07 ADD 1, PV/CONS 7 JAI 80, 27. helmikuuta 2007).[5] Ks. selvitys SEC(2005) 849, 30.6.2005.[6] Asia C-133/06, Euroopan parlamentti vs. Euroopan unionin neuvosto, tuomio 6.5.2008.[7] EUVL C… , …, s…[8] EUVL C… , …, s…[9] EUVL L 63, 7.3.2008, s. 14.


Avis juridique important

|

51997PC0175

Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi sisämarkkinoiden välillisen verotuksen järjestelmien toimintaa vahvistavan yhteisön toimintaohjelman (Fiscalis-ohjelma) hyväksymisestä  /* KOM/97/0175 lopull. - COD 97/0128 */

Virallinen lehti nro C 177 , 11/06/1997 s. 0008

Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi sisämarkkinoiden välillisen verotuksen järjestelmien toimintaa vahvistavan yhteisön toimintaohjelman (FISCALIS-ohjelma) hyväksymisestä (97/C 177/05) KOM(97) 175 lopull. - 97/0128(COD)(Komission esittämä 29 päivänä huhtikuuta 1997)EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotkaottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 a artiklan,ottavat huomioon komission ehdotuksen,ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon,noudattavat Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 189 b artiklassa säädettyä menettelyä,sekä katsovat seuraavaa:(1) Yhteisön lainsäädännön tuloksellinen, yhdenmukainen ja tehokas soveltaminen on välttämätöntä välillisen verotuksen järjestelmän toiminnalle sisämarkkinoilla; erityisesti kansallisten ja yhteisön taloudellisten etujen suojaamiseksi torjumalla veronkiertoa ja veropetoksia, välttämällä kilpailun vääristymistä sekä vähentämällä viranomaisten ja veronmaksajien tarpeetonta kuormittamista,(2) Yhteisön lainsäädännön tuloksellinen, yhdenmukainen ja tehokas soveltaminen on sekä yhteisön että jäsenvaltioiden vastuulla; vaikka jäsenvaltiot kantavat suurimman osan vastuusta voimavarojen osalta, yhteisön merkittävänä tehtävänä on perusrakenteiden ja tarvittavien kannustinten luominen,(3) Yhteisön lainsäädännön yhdenmukainen soveltaminen edellyttää välillisestä verotuksesta vastaavilta virkamiehiltä tätä lainsäädäntöä (ja sen jäsenmaissa tapahtuvaa soveltamista) koskevaa yhtenäistä korkeatasoista tietämystä; tämä tietämyksen taso voidaan saavuttaa vain antamalla virkamiehille riittävä perustason ammatillinen koulutus ja sen jälkeen jatkuvaa koulutusta; yhteisön lisätoimet ovat tarpeen tällaisen koulutuksen yhteensovittamiseksi ja siihen kannustamiseksi,(4) Tuloksellinen, tehokas ja laaja-alainen jäsenvaltioiden välinen yhteistyö sekä yhteistyö jäsenvaltioiden ja komission välillä ovat välttämättömiä välillisen verotuksen järjestelmän toiminnan osatekijöitä sisämarkkinoilla; yhteisön viestinnän ja tietojen-yhteistyötä ei saavuteta ilman yhteisön aloitetta,(5) Hallinnollisten menettelyjen jatkuva parantaminen on välttämätöntä välillisen verotuksen järjestelmien toiminnalle sisämarkkinoilla; vaikka jäsenvaltiolla onkin ensisijainen vastuu näistä menettelyistä, yhteisön lisätoimia tarvitaan tämän jatkuvan parantamisen yhteensovittamiseksi ja edistämiseksi,(6) Siten perustamissopimuksen 3 b artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen ja suhteellisuusperiaatteen mukaisesti jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tässä päätöksessä säädettyjen toimenpiteiden tavoitteita ja ne voidaan tämän vuoksi saavuttaa paremmin yhteisön tasolla; tässä päätöksessä ainoastaan siitä, mikä on tarpeen, eikä siinä ylitetä sitä, mikä on tarpeen ohjelman tavoitteiden saavuttamiseksi.(7) Neuvoston asetuksella (ETY) N:o 218/92 (1) vahvistetun arvonlisäveron tietojenvaihtojärjestelmän (VAT Information Exchange System eli VIES) toiminnasta saadut kokemukset ovat osoittaneet tietotekniikan merkityksen tulojen turvaamisessa ja hallinnon mahdollisimman vähäisessä kuormittamisessa; tietotekniikka on osoittautunut korvaamattomaksi yhteistyön apuvälineeksi, joka on myös edistänyt aikaisempaa laajempaa yhteistyötä jäsenvaltioiden välillä,(8) Olisi luotava viestinnän ja tietojenvaihdon järjestelmät ja varmistettava niiden toiminta yhteistyön jatkumisen varmistamiseksi välillisen verotuksen tarpeiden kehittyessä,(9) Neuvoston päätöksellä 93/588/ETY (2) perustetun yhteisön Matthaeus-Tax-ohjelman toteuttamisesta ja monenvälisten valvontatoimien järjestämisestä saama kokemus on osoittanut, että vaihdoilla, seminaareilla ja monenvälisillä valvontatoimilla, joissa eri viranomaisten virkamiehet tekevät yhteistyötä, voidaan saavuttaa ohjelman tavoitteet, näitä toimia olisi siksi laajennettava ja jatkettava,(10) Matthaeus-Tax-ohjelmasta saatu kokemus on osoittanut, että komission päätöksellä 95/279/EY (3) vahvistetun yhteisen ammatillisen koulutuksen ohjelman yhteensovitetun kehittämisen ja toteuttamisen avulla voidaan saavuttaa tämän ohjelman tavoitteet erityisesti yhteisön lainsäädäntöä koskevan tietämyksen korkean tason osalta; näitä ohjelmia pitäisi kehittää edelleen; tämän vuoksi jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että kaikki virkamiehet saavat yhteisessä ammatillisen koulutuksen ohjelmassa määritellyn perustason koulutuksen sekä säännöllistä ja jatkuvaa lisäkoulutusta,(11) Välillisestä verotuksesta vastaavien virkamiesten riittävän kielitaidon on osoitettu helpottavan yhteistyötä olennaisesti; jäsenvaltioiden olisi sen vuoksi annettava virkamiehilleen asianmukainen kielikoulutus,(12) Keski- ja Itä-Euroopan assosioituneilla mailla olisi oltava mahdollisuus osallistua ohjelmaan, ja myös Kyproksella olisi oltava mahdollisuus osallistua ohjelmaan,(13) Ohjelman rahoittavat yhteisö ja jäsenvaltiot yhdessä ja yhteisön osuus rahoitetaan komission talousarviosta, ja(14) Tällä päätöksellä luodaan ohjelman koko kestoajaksi rahoitusjärjestelmä, jota budjettivallan käyttäjä käyttää pääasiallisena vertailukohtana vuosittaisessa talousarviomenettelyssä varainhoitoa koskevien säännösten sisällyttämistä säädöksiin 6 päivänä maaliskuuta 1995 annetun Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission julistuksen (4) 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla,OVAT TEHNEET TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:1 artikla FISCALIS-ohjelmaPerustetaan monivuotinen yhteisön toimintaohjelma (FISCALIS-ohjelma), jäljempänä "ohjelma", 1 päivän tammikuuta 1998 ja 31 päivän joulukuuta 2002 väliseksi ajanjaksoksi vahvistamaan välillisen verotuksen järjestelmien toimintaa sisämarkkinoilla.Ohjelma koostuu 4, 5 ja 6 artiklassa tarkoitetuista toiminta-aloista.2 artikla MääritelmätTässä päätöksessä tarkoitetaana) "välillisellä verotuksella" yhteisön lainsäädännön soveltamisalaan kuuluvia välillisiä veroja;b) "viranomaisilla" jäsenvaltioiden verotuksesta vastaavia viranomaisia ja komissiota;c) "virkamiehellä" virkamiestä, joka on vastuussa välillistä verotusta koskevien yhteisön tai kansallisten lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten soveltamisesta;d) "vaihdolla" ohjelman mukaisesti järjestettyä yhteisön edun mukaista yhden viranomaisen välillisestä verotuksesta vastaavan virkamiehen suorittamaa työvierailua toisen jäsenvaltion viranomaisen luona;e) "kahdenvälisillä ja monenvälisillä valvontatoimilla" yhteistyötä koskevan yhteisön lainsäädännöllisen kehyksen mukaisesti kahden tai useamman jäsenvaltion viranomaisen tekemää yhteistyötä sellaisiin verovelvollisiin, jotka ovat velvollisia maksamaan välillisiä veroja jokaisessa kyseisessä jäsenvaltiossa, kohdistuvien valvontatoimien yhdistämiseksi;f) "yhteisön yhteistyötä koskevalla oikeudellisella kehyksellä" yhteisön lainsäädäntöä, jossa säädetään jäsenvaltioiden keskinäisestä avunannosta ja hallinnollisesta yhteistyöstä välillistä verotusta koskevissa asioissa.3 artikla TavoitteetOhjelman tavoitteena on tukea yhteisön toimin jäsenvaltioiden pyrkimyksiäa) varmistaa viranomaisten korkeatasoinen tietämys yhteisön lainsäädännöstä ja sen jäsenvaltioissa tapahtuvasta soveltamisesta;b) taata jäsenvaltioiden sekä jäsenvaltioiden ja komission välinen tuloksellinen, tehokas ja laaja-alainen yhteistyö;c) varmistaa hallinnollisten menettelyjen jatkuva parantaminen kehittämällä ja levittämällä parhaita menetelmiä, joilla otetaan huomioon viranomaisten ja veronmaksajien tarpeet.4 artikla Viestintä- ja tietojenvaihtojärjestelmät, käsikirjat ja oppaat1. Komissio ja jäsenvaltiot perustavat ja laativat tarvittavat viestintä- ja tietojenvaihtojärjestelmät, käsikirjat ja oppaat sekä varmistavat niiden toimivuuden.2. Yhteisön käyttämiin osiin kuuluvat kaikille jäsenvaltioille yhteiset laitteistot, ohjelmistot ja näiden väliset verkkoyhteydet, riippumatta siitä asennetaanko ne komission (tai valitun alihankkijan) tiloihin tai jäsenvaltioiden (tai valitun alihankkijan) tiloihin.3. Sellaisiin osiin, joita yhteisö ei käytä kuuluvat yllä mainittujen järjestelmien osana olevat kansalliset tietokannat, yhteisön käyttämien osien ja sellaisten osien, joita yhteisö ei käytä, väliset verkkoyhteydet ja kunkin jäsenvaltion kyseisten järjestelmien täysipainoisen kaikkialla hallinnossaan tapahtuvan hyödyntämisen kannalta asianmukaisina pitämät ohjelmisto- ja laitteistosovellukset.5 artikla Vaihdot, seminaarit ja monenväliset valvontatoimet1. Komissio ja jäsenvaltiot järjestävät vaihtoja. Vaihtojen kesto voi vaihdella tarpeen mukaan, mutta kesto ei saa ylittää yhtä vuotta. Jokaisen vaihdon on kohdistuttava määrättyyn työtehtävään, ja siihen osallistuvan virkamiehen on valmistauduttava siihen asianmukaisesti ja arvioitava sitä jälkeenpäin.Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavia toimia, jotta vaihtoihin osallistuvat virkamiehet voisivat osallistua vastaanottavan viranomaisen toimintaan tuloksellisesti, ja tämän vuoksi vastaanottavan viranomaisen on annettava vaihtoihin osallistuville virkamiehille uskottujen velvollisuuksien suorittamisen edellyttämät valtuudet lakiensa mukaisesti.Vaihdon aikana vaihtoon osallistuvan virkamiehen yksityisoikeudellinen vastuu tehtäviään suorittaessaan on sama kuin vastaanottavan viraston kansallisten virkamiesten vastuu.Vaihtoon osallistuviin virkamiehiin sovelletaan samoja ammattisalaisuuksia koskevia sääntöjä kuin kansallisiin virkamiehiin.2. Komissio ja jäsenvaltiot järjestävät seminaareja.3. Komissio ja jäsenvaltiot järjestävät yhteisön yhteistyötä koskevan oikeudellisen kehyksen mukaisia kokeiluluontoisia kahden- ja monenvälisiä valvontatoimia.6 artikla Yhteinen koulutusaloite1. Komissio ja jäsenvaltiot kehittävät nykyisiä ja uusia yhteisiä koulutusaloitteita kaikille virkamiehille annettavan yhteisen ammatillisen koulutuksen rungoksi. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikille virkamiehille annetaan yhteisissä koulutusohjelmissa määritelty perustason koulutus sekä säännöllinen ja jatkuva lisäkoulutus.2. Jäsenvaltioiden on varmistettava virkamiestensä kielitaidon riittävä taso antamalla heille tarvittavaa kielikoulutusta.3. Komissio ja jäsenvaltiot kehittävät välillistä verotusta koskevaa koulutusta varten yhteisön välineitä, mukaan lukien kielikoulutuksen välineitä.7 artikla Assosioituneiden maiden osallistuminenKeski- ja Itä-Euroopan assosioituneet maat voivat osallistua ohjelmaan Eurooppa-sopimuksissa tai niiden osallistumista yhteisön ohjelmiin koskevissa Eurooppa-sopimusten lisäpöytäkirjoissa vahvistetuin edellytyksin siinä mittakaavassa kuin välillistä verotusta koskeva yhteisön lainsäädäntö antaa tähän mahdollisuuden. Myös Kyproksella olisi oltava mahdollisuus osallistua ohjelmaan järjestelmällisten keskustelujen aloittamisesta Euroopan unionin ja Kyproksen välillä annetun yhteisen päätöslauselman mukaisesti ja siinä määrin kuin välillistä verotusta koskeva yhteisön lainsäädäntö antaa tähän mahdollisuuden.8 artikla Meno1. Yhteisö ja jäsenvaltiot vastaavat yhdessä ohjelman täytäntöönpanoon tarvittavista menoista jäljempänä 2 ja 3 kohdassa säädetyllä tavalla.2. Yhteisö maksaa seuraavat menot:a) 5 artiklassa tarkoitettuihin toimintoihin toisessa jäsenvaltiossa osallistuvien virkamiesten matka- ja ylläpitokulut sekä 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen seminaarien järjestämiseen liittyvät menot.b) 6 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen yhteisön välillistä verotusta koskevan koulutuksen välineiden sekä 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen käsikirjojen ja oppaiden kehittämisestä aiheutuvat menot.c) 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen viestintä- ja tietojenvaihtojärjestelmien kehitys-, hankinta- ja asennusmenot ja yhteisön käyttämien jatkuvasta käytöstä aiheutuvat menot.3. Jäsenvaltiot maksavat seuraavat menot:a) 6 artiklan 1 kohdan mukaiset virkamiestensä perustason koulutuksen ja jatkuvan lisäkoulutuksen menot sekä 6 artiklan 2 kohdan mukaiset henkilöstönsä kielikoulutuksen menot. Jäsenvaltiot maksavat myös menot, jotka liittyvät sen virkamiesten osallistumisen 5 artiklan mukaisesti komission kustannuksella toteutettavien toimintojen lisäksi järjestettyihin ylimääräisiin toimintoihin.b) 4 artiklan 3 kohdassa viestintä- ja tietojenvaihtojärjestelmien sellaisten osien, joita yhteisö ei käytä, perustamiseen ja toimintakuntoon saattamiseen liittyvät menot ja tiloihinsa (tai valitun alihankkijan tiloihin) asennettujen järjestelmien yhteisön käytössä olevista osista aiheutuvat päivittäiset menot.9 artikla Rahoitukselliset puitteetOhjelman täytäntöönpanon rahoitukselliset puitteet 1 päivän tammikuuta 1998 ja 31 päivän joulukuuta 2002 väliseksi ajanjaksoksi on 45 miljoonaa ecua. Budjettivallan käyttäjä päättää kehyksen vuosittaisesta jakamisesta rahoituskehyksien rajoissa.10 artikla TäytäntöönpanoKomissio päättää tämän päätöksen täytäntöönpanon edellyttämistä järjestelyistä 11 artiklassa määrätyn menettelyn mukaisesti.11 artikla Komitea1. Komissiota avustaa sille annettujen tehtävien suorittamisessa asetuksen (ETY) N:o 218/92 10 artiklassa perustettu välillisen verotuksen alan hallinnollisen yhteistyön pysyvä komitea (SCAC), jonka tehtävä on neuvoa-antava.2. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa, tarvittaessa äänestettyään, lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan.Lausunto merkitään pöytäkirjaan; lisäksi jokaisella jäsenvaltiolla on oikeus pyytää, että sen kanta merkitään pöytäkirjaan.Komission on, niin suurelta osin kuin mahdollista, otettava huomioon komitean lausunto. Sen on ilmoitettava, millä tavoin lausunto on otettu huomioon.12 artikla Arviointi1. Komissio ja jäsenvaltiot yhteistyössä arvioivat tätä ohjelmaa jatkuvasti. Arviointi toteutetaan 2 ja 3 kohdassa tarkoitettujen kertomusten avulla.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle:a) viimeistään 30 päivään kesäkuuta 2000 alustava kertomus, jab) viimeistään 31 päivään joulukuuta 2002 lopullinen kertomus tämän ohjelman täytäntöönpanosta ja vaikutuksista.3. Komission on annettava Euroopan parlamentille ja neuvostolle:a) viimeistään 30 päivään kesäkuuta 2001 tiedonanto siitä, onko toivottavaa jatkaa tätä ohjelmaa sekä tarvittaessa sopiva ehdotus, jab) viimeistään 30 päivään kesäkuuta 2003 lopullinen kertomus tämän ohjelman täytäntöönpanosta.Nämä kertomukset annetaan tiedoksi myös talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle.13 artikla VoimaantuloTämä päätös tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 1998.14 artikla VastaanottajatTämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.(1) EYVL N:o L 24, 1.2.1992, s. 1.(2) EYVL N:o L 280, 13.11.1993, s. 27.(3) EYVL N:o L 172, 22.7.1995, s. 24.(4) EYVL N:o C 102, 4.4.1996, s. 4.


               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 20.11.2015
            COM(2015) 581 final
            2015/0266(NLE)
            Ehdotus
            NEUVOSTON PÄÄTÖS
            Euroopan unionin, Euroopan atomienergiayhteisön ja niiden jäsenvaltioiden sekä Moldovan tasavallan välisellä assosiaatiosopimuksella perustetussa assosiaationeuvostossa Euroopan unionin puolesta esitettävästä kannasta

               PERUSTELUT

               1.EHDOTUKSEN TAUSTA

               Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet

               Oheinen ehdotus on oikeudellinen väline, jolla määritetään Euroopan unionin, Euroopan atomienergiayhteisön ja niiden jäsenvaltioiden sekä Moldovan tasavallan välisellä assosiaatiosopimuksella, jäljempänä 'sopimus', perustetussa elimessä unionin puolesta esitettävä kanta.

               Sopimus allekirjoitettiin 27. kesäkuuta 2014, ja sitä on sovellettu väliaikaisesti 1. syyskuuta 2014 alkaen odotettaessa jäsenvaltioiden suorittamaa ratifiointia. Sopimuksen allekirjoittaminen Euroopan unionin, Euroopan atomienergiayhteisön ja niiden jäsenvaltioiden puolesta sekä sopimuksen tiettyjen määräysten väliaikainen soveltaminen hyväksyttiin 16. kesäkuuta 2014 annetulla neuvoston päätöksellä 2014/492/EU
                  1
               .

               Sopimuksella perustettiin assosiaationeuvosto, joka valvoo ja seuraa sopimuksen soveltamista ja täytäntöönpanoa sekä tarkastelee määräajoin sopimuksen toimivuutta suhteessa sen tavoitteisiin. Assosiaationeuvosto tekee päätöksen siitä, milloin täysimääräinen täytäntöönpano ja noudattaminen on varmistettu koko Moldovan tasavallan alueella.

               Johdonmukaisuus suhteessa tällä politiikan alalla voimassa oleviin politiikkaa koskeviin säännöksiin

               Ehdotettavalla säädöksellä pannaan edellä mainitun sopimuksen määräysten perusteella täytäntöön Euroopan unionin yhteinen kauppapolitiikka itäisen kumppanimaan suhteen. Tarkoituksena on varmistaa, että pitkälle menevän ja laaja-alaisen vapaakauppa-alueen taloudelliset hyödyt ulottuvat koko Moldovan tasavallan alueelle.

               Johdonmukaisuus suhteessa unionin muuhun politiikkaan

               Tämä ehdotus on johdonmukainen unionin muun ulkosuhteita koskevan politiikan, erityisesti Moldovan tasavaltaan liittyvän Euroopan naapuruuspolitiikan ja kehitysyhteistyöpolitiikan, kanssa ja täydentää sitä.

               2.Oikeusperusta sekä toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaate

               Oikeusperusta

               Unionin ja Moldovan tasavallan välisellä sopimuksella perustetuissa elimissä esitettävän unionin kannan määrittämisen oikeusperusta on Euroopan unionin toiminnasta tehty sopimus ja erityisesti sen 207 artiklan 4 kohta yhdessä sen 218 artiklan 9 kohdan kanssa.

               Toissijaisuusperiaate (muun kuin yksinomaisen toimivallan osalta)

               Yhteinen kauppapolitiikka kuuluu SEUT-sopimuksen 3 artiklan mukaan unionin yksinomaiseen toimivaltaan. Sen vuoksi toissijaisuusperiaatetta ei sovelleta.

               Oikeasuhteisuus

               Tämä ehdotus on tarpeen, jotta voidaan panna täytäntöön unionin kansainväliset sitoumukset, jotka sisältyvät Moldovan tasavallan kanssa tehtyyn sopimukseen.

               Sääntelytavan valinta

               Tämä ehdotus noudattaa SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohtaa, jonka mukaan päätöksiä tekee neuvosto. Ei ole olemassa muuta oikeudellista välinettä, jota voitaisiin käyttää tässä ehdotuksessa esitetyn tavoitteen saavuttamiseksi.

               3.JÄLKIARVIOINTIEN, SIDOSRYHMÄKUULEMISTEN JA VAIKUTUSTENARVIOINTIEN TULOKSET

               Voimassa olevan lainsäädännön jälkiarvioinnit/toimivuustarkastukset

                  Ei sovelleta.

               Sidosryhmien kuuleminen

               Sidosryhmäkuulemisia ei sovelleta tähän ehdotukseen.

               •Asiantuntijatiedon käyttö

                  Komissio on ottanut huomioon unionia naapuruuspolitiikan toteuttamisessa avustavien ulkopuolisten asiantuntijoiden ja elinten näkemykset.

               Vaikutusten arviointi

                  Ehdotus liittyy sopimuksen täytäntöönpanoon koko Moldovan tasavallan alueella, mistä tehtiin vuonna 2009 ennakkoarviointi ja vuonna 2012 komission kauppapolitiikan pääosaston kaupan kestävään kehitykseen kohdistuvien vaikutusten arviointi, joiden tuloksia käytettiin pitkälle menevää ja laaja-alaista vapaakauppa-aluetta koskevan sopimuksen neuvotteluprosessissa.

               Sääntelyn tila ja yksinkertaistaminen

                  Unionin ja Moldovan tasavallan väliseen sopimukseen ei sovelleta REFIT-ohjelman menettelyjä.

               Perusoikeudet

               Ehdotuksella ei ole kielteisiä seurauksia perusoikeuksien suojeluun.

               4.TALOUSARVIOVAIKUTUKSET

                  Ei sovelleta.

               5.MUUT ASIAT

               Täytäntöönpanosuunnitelmat sekä seuranta-, arviointi- ja raportointijärjestelyt

                  Sopimuksen täytäntöönpanoa tarkastellaan säännöllisesti EU:n ja Moldovan tasavallan assosiaationeuvostossa. Lisäksi Euroopan komissio on sitoutunut raportoimaan Euroopan parlamentille vuosittain sopimuksen V osaston (Kauppa ja kaupan liitännäistoimenpiteet) täytäntöönpanosta.

               Perusteluasiakirjat (direktiivien osalta)

                  Ei sovelleta.

               Yksityiskohtainen selvitys ehdotuksen säännöksistä

                  Ehdotuksen tarkoituksena on hyväksyä sopimuksen V osaston (Kauppa ja kaupan liitännäistoimenpiteet) soveltamista koko Moldovan tasavallan alueella koskeva unionin kanta. Sopimuksen 462 artiklan 2 kohdassa määrätään, että sopimuksen V osaston tai koko sopimuksen soveltaminen koko Moldovan tasavallan alueella on aloitettava sen jälkeen, kun Moldovan tasavalta takaa V osaston tai sopimuksen täysimääräisen täytäntöönpanon ja noudattamisen alueilla, jotka eivät kuulu Moldovan tasavallan hallituksen tosiasialliseen hallintaan. Moldovan tasavalta on ilmoittanut Euroopan komissiolle voivansa taata sopimuksen V osaston täysimääräisen täytäntöönpanon ja noudattamisen 1. päivästä tammikuuta 2016. Näin ollen ehdotetaan, että assosiaationeuvosto tekee päätöksen sopimuksen 462 artiklan 3 kohdan mukaisesti.

               2015/0266 (NLE)

               Ehdotus

               NEUVOSTON PÄÄTÖS

               Euroopan unionin, Euroopan atomienergiayhteisön ja niiden jäsenvaltioiden sekä Moldovan tasavallan välisellä assosiaatiosopimuksella perustetussa assosiaationeuvostossa Euroopan unionin puolesta esitettävästä kannasta

               EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

               ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 207 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan yhdessä sen 218 artiklan 9 kohdan kanssa,

               ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen

               sekä katsoo seuraavaa:

               1)Euroopan unionin, Euroopan atomienergiayhteisön ja niiden jäsenvaltioiden sekä Moldovan tasavallan välisen assosiaatiosopimuksen, jäljempänä ’sopimus’, 464 artiklan 3 ja 4 kohdassa määrätään, että osaa sopimuksesta sovelletaan väliaikaisesti.

               2)Väliaikaisesti sovellettavat sopimuksen määräykset, joihin kuuluvat V osaston (Kauppa ja kaupan liitännäistoimenpiteet) määräykset, täsmennetään 16 päivänä kesäkuuta 2014 annetun neuvoston päätöksen 2014/492/EU
                  2
                3 artiklassa.

               3)Sopimuksen 462 artiklassa määrätään, että sopimuksen V osaston soveltaminen niiden Moldovan tasavallan alueiden osalta, jotka eivät kuulu Moldovan tasavallan hallituksen tosiasialliseen hallintaan, on aloitettava sen jälkeen, kun Moldovan tasavalta takaa V osaston täysimääräisen täytäntöönpanon ja noudattamisen koko alueellaan.

               4)Lisäksi sopimuksen 462 artiklassa määrätään, että assosiaationeuvosto tekee päätöksen siitä, milloin sopimuksen V osaston täysimääräinen täytäntöönpano ja noudattaminen on varmistettu koko Moldovan tasavallan alueella.

               5)Moldovan tasavalta on ilmoittanut Euroopan komissiolle, että se voi taata sopimuksen V osaston täysimääräisen täytäntöönpanon ja noudattamisen koko alueellaan 1 päivästä tammikuuta 2016.

               6)Sopimuksen V osaston soveltamista koko Moldovan tasavallan alueella on tarpeen seurata ja tarkastella säännöllisesti.

               7)Sen vuoksi on aiheellista määrittää unionin kanta, joka koskee sopimuksen V osaston soveltamista koko Moldovan tasavallan alueella,

               ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               1 artikla

               1.Euroopan unionin, Euroopan atomienergiayhteisön ja niiden jäsenvaltioiden sekä Moldovan tasavallan välisen assosiaatiosopimuksen 434 artiklalla perustetussa assosiaationeuvostossa esitettävä unionin kanta, joka koskee sopimuksen V osaston (Kauppa ja kaupan liitännäistoimenpiteet) täysimääräistä täytäntöönpanoa ja noudattamista ja sen soveltamista koko Moldovan tasavallan alueella, perustuu tähän päätökseen liitettyyn assosiaationeuvoston päätösluonnokseen.

               2.Unionin edustajat assosiaationeuvostossa voivat hyväksyä pieniä muutoksia päätösluonnokseen ilman uutta neuvoston päätöstä.

               2 artikla

               Euroopan komissio raportoi neuvostolle assosiaatiosopimuksen V osaston soveltamisesta koko Moldovan tasavallan alueella 8 kuukauden kuluessa tämän päätöksen voimaantulosta ja sen jälkeen vuosittain. Jos Moldovan tasavalta ei enää takaa assosiaatiosopimuksen V osaston täysimääräistä täytäntöönpanoa ja noudattamista niillä Moldovan tasavallan alueilla, jotka eivät kuulu sen tosiasialliseen hallintaan, unionin edustajat assosiaationeuvostossa voivat pyytää assosiaationeuvostoa harkitsemaan uudelleen sopimuksen V osaston soveltamisen jatkumista kyseisillä alueilla.

               3 artikla

               Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se hyväksytään.

               Tehty Brysselissä

                     Neuvoston puolesta

                     Puheenjohtaja

                     (1)
                  EUVL L 260, 30.8.2014, s. 1.

                     (2)
                  Neuvoston päätös, annettu 16 päivänä kesäkuuta 2014, Euroopan unionin, Euroopan atomienergiayhteisön ja niiden jäsenvaltioiden sekä Moldovan tasavallan välisen assosiaatiosopimuksen allekirjoittamisesta Euroopan unionin puolesta ja sen väliaikaisesta soveltamisesta (EUVL L 260, 30.8.2014, s. 1).

    ---documentbreak---

               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 20.11.2015
            COM(2015) 581 final
            LIITE
            asiakirjaan
            Ehdotus: Neuvoston päätös
            Euroopan unionin, Euroopan atomienergiayhteisön ja niiden jäsenvaltioiden sekä Moldovan tasavallan välisellä assosiaatiosopimuksella perustetussa assosiaationeuvostossa Euroopan unionin puolesta esitettävästä kannasta

               LIITE

               Luonnos

               EU:n ja Moldovan tasavallan assosiaationeuvoston päätös N:o 1/2015,

               annettu … päivänä …kuuta 2015,

               Euroopan unionin, Euroopan atomienergiayhteisön ja niiden jäsenvaltioiden sekä Moldovan tasavallan välisen assosiaatiosopimuksen V osaston soveltamisesta koko Moldovan tasavallan alueella

               ASSOSIAATIONEUVOSTO, joka

               ottaa huomioon Euroopan unionin, Euroopan atomienergiayhteisön ja niiden jäsenvaltioiden sekä Moldovan tasavallan välisen assosiaatiosopimuksen, jäljempänä ’sopimus’, joka allekirjoitettiin Brysselissä 27 päivänä kesäkuuta 2014, ja erityisesti sen 462 artiklan

               sekä katsoo seuraavaa:

               1)Osia sopimuksesta sovelletaan väliaikaisesti 1 päivästä syyskuuta 2014 sopimuksen 464 artiklan mukaisesti.

               2)Moldovan tasavalta on ilmoittanut Euroopan komissiolle voivansa taata sopimuksen V osaston  (Kauppa ja kaupan liitännäistoimenpiteet) täysimääräisen täytäntöönpanon ja noudattamisen koko alueellaan 1 päivästä tammikuuta 2016.

               3)On aiheellista, että assosiaationeuvosto tarkastelee säännöllisesti sopimuksen V osaston soveltamista koko Moldovan tasavallan alueella.

               4)On aiheellista, että kauppaan liittyviä kysymyksiä käsittelevä assosiaatiokomitea seuraa sopimuksen V osaston soveltamista koko Moldovan tasavallan alueella ja raportoi säännöllisesti assosiaationeuvostolle,

               ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               1 artikla

               1.Assosiaatiosopimuksen V osastoa (Kauppa ja kaupan liitännäistoimenpiteet) sovelletaan koko Moldovan tasavallan alueella 1 päivästä tammikuuta 2016.

               2.Assosiaationeuvosto tarkastelee uudelleen sopimuksen V osaston soveltamista koko Moldovan tasavallan alueella 10 kuukauden kuluessa tämän päätöksen hyväksymisestä ja sen jälkeen kerran vuodessa.

               3.Kauppaan liittyviä kysymyksiä käsittelevä assosiaatiokomitea seuraa 1 kohdassa tarkoitettua V osaston soveltamista. Se raportoi assosiaationeuvostolle kerran vuodessa ja olosuhteiden sitä vaatiessa.

               4.VII osastoa sovelletaan siltä osin kuin sitä sovelletaan V osaston yhteydessä.

               2 artikla

               Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se hyväksytään.

               Tehty …

                        Assosiaationeuvoston puolesta

                        Puheenjohtaja


Avis juridique important

|

52004PC0535

Ehdotus neuvoston päätös Itävallalle annettavasta luvasta soveltaa jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin 77/388/ETY 21 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä  /* KOM/2004/0535 lopull. */

Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖS Itävallalle annettavasta luvasta soveltaa jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin 77/388/ETY 21 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä(komission esittämä)PERUSTELUT1. Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin [1] 27 artiklan mukaan neuvosto voi yksimielisesti komission ehdotuksesta antaa jäsenvaltioille luvan ottaa käyttöön tästä direktiivistä poikkeavia erityistoimenpiteitä veronkannon yksinkertaistamiseksi tai tietyntyyppisten veropetosten ja veron kiertämisen estämiseksi.[1]  EYVL L 145, 13.6.1977, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2003/92/EY (EUVL L 260, 11.10.2003, s. 8).2. Itävallan hallitus on komission pääsihteeristössä 3.3.2004 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä pyytänyt lupaa soveltaa kolmea direktiivin 77/388/ETY 21 artiklan 1 kohdan a alakohdasta poikkeavaa toimenpidettä.3. Komissio ilmoitti kuudennen direktiivin 27 artiklan 2 kohdan mukaisesti muille jäsenvaltioille 26.3.2004 päivätyllä kirjeellä Itävallan hallituksen esittämästä pyynnöstä, ja 30.3.2004 päivätyllä kirjeellä komissio ilmoitti Itävallalle saaneensa kaikki tiedot, joita se pitää tarpeellisina pyynnön käsittelemiseksi.4. Direktiivin 77/388/ETY 21 artiklan 1 kohdassa, sellaisena kuin se on mainitun direktiivin 28 g artiklassa, säädetään, että alv:tä on velvollinen maksamaan sisäisen järjestelmän mukaan yleensä verovelvollinen, joka suorittaa verollisen tavaroiden luovutuksen tai palvelun.5. Itävallan pyytämän poikkeavan toimenpiteen tarkoituksena on määrätä tavaran luovutuksen vastaanottaja alv-velvolliseksi kolmessa erityistapauksessa: ensinnäkin luovutettaessa sellaisia tavaroita, jotka alv-velvollinen on antanut vakuudeksi toisen alv-velvollisen hyväksi tämän vakuuden toteuttamiseksi; toiseksi luovutettaessa tavaroita siirronsaajalle suoritettavan omistuksenpidätyksen luovutuksen yhteydessä siirronsaajan käyttäessä kyseistä oikeuttaan; ja kolmanneksi sellaisen kiinteän omaisuuden luovutuksissa, joka on kiinteän omaisuuden omistaneen yrityksen tuomioistuimessa tapahtuvan selvitysmenettelyn yhteydessä myyty toiselle alv-velvolliselle julkisella huutokaupalla, mikäli luovuttaja on käyttänyt kuudennen direktiivin 13 artiklan C kohdan mukaista oikeuttaan verotuksen valitsemiseen. Ehdotettuja toimenpiteitä pidetään tiettyjen veropetosten ja veronkierron estämiseen tähtäävinä toimenpiteinä kuvatuilla aloilla.6. Usein alv-velvollinen luovuttaa tavaroita pantiksi toiselle alv-velvolliselle vakuuden toteuttamiseksi. Tällöin kyseessä on usein tilanne, jossa vakuuden antajan velanmaksukyky on heikentynyt, ja tämä koskee myös verovelkoja. Kun vastaanottava vakuuden haltija käyttää oikeuttaan myydä vakuus kolmannelle osapuolelle, tämä myynti aiheuttaa luovutuksen myös vakuuden antajalta vakuuden ottajalle. Tällöin vakuuden ottaja saa sekä vakuutena olevien tavaroiden myyntituoton että vähennettävän alv-saamisen, joka syntyy omaisuuden siirtyessä vakuuden antajalta hänelle. Tavallisesti hän ei maksa vakuuden antajalle siirrosta kertyvää liikevaihtoveroa. Vaikka osa myyntituotosta maksettaisiin vakuuden antajalle, ei silti ole takeita siitä, että hän käyttäisi sitä liikevaihtoveron maksamiseen. Monissa tapauksissa alv-menetyksiä onkin syntynyt siitä, että ei ole voitu evätä vakuuden ottajan oikeutta vähentää veroja ja vakuuden antajaa ei ole voitu saada vastuuseen, koska hän on maksukyvytön tai on kadonnut. Tällaisten tapausten määrä estää Itävallan veroviranomaisia toteuttamasta nimenomaisia veroluonteisia ja muita toimenpiteitä yritysten hallinnollisen valvonnan lisäämiseksi. Ne eivät olisi riittäviä, koska Itävallan veroviranomaiset eivät pystyisi havaitsemaan niin monia verojen maksua välttäviä toimijoita tai havaitsisivat ne alv:n perimisen kannalta liian myöhään. Itävallan viranomaisten kohtaamien ongelmien laajuuden vuoksi tarvitaan oikeudellisia toimia. Saajan suunniteltu alv-velvollisuus koskee vain yrityksiä, jotka voivat normaalisti käyttää vähennysoikeuttaan, eikä se kata yksityishenkilöitä. Vastaavanlainen poikkeus on jo myönnetty Saksalle (neuvoston päätös 2002/439/EY, tehty 4 päivänä kesäkuuta 2002 - EYVL L 151, 11.6.2002, s. 12).7. Toinen tapaus koskee tavaroiden luovutuksia, jotka tapahtuvat siirronsaajalle suoritettavan omistuksenpidätyksen luovutuksen yhteydessä siirronsaajan käyttäessä kyseistä oikeuttaan: Jos tavaroiden ostajan kyky hoitaa ostosta aiheutuneet velat on heikentynyt, tavaroiden luovuttaja saattaa pidättää itsellään omistusoikeuden ja luovuttaa tämän oikeuden ja ostohinnan vaatimisoikeuden kolmannelle osapuolelle, tavallisesti pankille, vakuudeksi lainasta, jonka kolmas osapuoli myöntää ostajalle. Jos ostaja keskeyttää lainansa hoitamisen, pankki toteuttaa omistusoikeutensa; tämä merkitsee tavaroiden luovuttamista alkuperäiseltä ostajalta pankille. Tällaisessa tapauksessa pankki ei tavallisesti maksa alkuperäiselle ostajalle luovutuksesta syntyvää liikevaihtoveroa vaan käyttää sen alkuperäisen ostajan velan kuittaamiseen. Näin ollen Itävallan veroviranomaiset eivät voi periä alv:tä alkuperäiseltä ostajalta. Vaikka osa myyntituotosta olisikin maksettu alkuperäiselle ostajalle, ei silti ole takeita siitä, että hän käyttäisi sitä liikevaihtoveron maksamiseen. Näin ollen tämä toinen tapaus on samankaltainen kuin edellä kuvattu vakuuden toteuttaminen. Useimmissa tapauksissa alkuperäiset ostajat ovat maksukyvyttömiä tai katoavat, ennen kuin Itävallan verohallinto ehtii havaita heidät ja periä alv:n.8. Kolmas tapaus koskee sellaisen kiinteän omaisuuden luovutuksia, joka on kiinteän omaisuuden omistaneen yrityksen tuomioistuimessa tapahtuvan selvitysmenettelyn yhteydessä myyty toiselle alv-velvolliselle julkisella huutokaupalla. Kyseisissä tapauksissa luovuttaja on valinnut verovelvollisuuden, vaikka sillä ei luovutuksen tapahtuessa ole taloudellisia mahdollisuuksia maksaa veroviranomaisille veroa, jonka hän on laskuttanut ostajalta. Ostaja voi yleensä käyttää vähennysoikeuttaan, ja luovuttaja ei maksa alv:tä veroviranomaisille. Seurauksena on, että myyjän velkojat saavat velalliseltaan takaisin enemmän rahaa kuin ne normaalisti saisivat, jos myynti olisi ollut arvonlisäverotonta. Tämä on kuitenkin verottajan edun vastaista, koska se ei voi periä alv:tä luovuttajalta, joka on tällä välin hakeutunut selvitystilaan. Itävallan viranomaisten kohtaaman ongelman laajuuden vuoksi tarvitaan oikeudellisia toimia. Kiinteä omaisuus on arvotavaraa; näin ollen myös veron peruste ja alv-menetykset ovat erityisen suuria - jopa yksittäisessä kaupassa. Ongelmaa ei voida ratkaista sillä, että lakkautettaisiin oikeus saattaa kiinteän omaisuuden luovuttaminen verolliseksi. Kiinteän omaisuuden arvo sisältää tavallisesti piilevää alv:tä, ja valintamahdollisuuden säilyttäminen on siksi välttämätöntä alv-järjestelmän tasapuolisuuden säilyttämiseksi. Aiottu järjestely, jossa vastaanottaja on alv-velvollinen, näyttää siten olevan sopivin ratkaisu ottaen huomioon erityisolosuhteet ja tilanteeseen liittyvä erityisen suuri riski. Ehdotettu poikkeus eliminoi alv-menetykset, koska verottaja ei ole maksanut alv:tä kummallekaan osapuolelle. Ratkaisulla vältetään myös luovuttajan ja vastaanottajan kaksinkertainen verovelvollisuus, joka voisi merkitä suurempaa taloudellista riskiä vastaanottajalle, jos vastuu on yhteinen. Ratkaisulla vapautetaan veroviranomaiset hankalista perintämenettelyistä, jotka ne voisivat kohdistaa vastaanottajaan vain, jos luovuttajalta periminen osoittautuisi mahdottomaksi. Sen ansiosta ei tarvita kolmannen henkilön, kuten notaarin, vastuuta, joka yleensä aiheuttaa suuremmat kulut luovuttajalle ja vastaanottajalle. Koska poikkeus kattaa käytännössä vain verovelvollisten väliset luovutukset, se rajoittuu erityistapauksiin; itse asiassa mahdollisuutta saattaa luovutus verolliseksi käytetään vain silloin, kun vastaanottaja voi tavallisesti käyttää vähennysoikeuttaan. Vastaavanlaiset poikkeukset on jo myönnetty Saksalle (neuvoston päätös 2002/439/EY, tehty 4 päivänä kesäkuuta 2002 - EYVL L 151, 11.6.2002 - s. 12, ja 2004/291/EY, tehty 30 päivänä maaliskuuta 2004 - EYVL 151, 30.3.2004).Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖS Itävallalle annettavasta luvasta soveltaa jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin 77/388/ETY 21 artiklasta poikkeavaa toimenpidettäEUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY [2] ja erityisesti sen 27 artiklan 1 kohdan,[2]  EYVL L 145, 13.6.1977, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2003/92/EY (EUVL L 260, 11.10.2003, s. 8).ottaa huomioon komission ehdotuksen [3],[3]  EUVL C , , s. .sekä katsoo seuraavaa:(1) Komission pääsihteeristö kirjasi 3 päivänä maaliskuuta 2004 Itävallan hallituksen komissiolle esittämän pyynnön saada toteuttaa kolme toimenpidettä, jotka poikkeavat direktiivin 77/388/ETY 21 artiklan 1 kohdan a alakohdasta.(2) Itävallan pyytämän poikkeavan toimenpiteen tarkoituksena on määrätä tavaran luovutuksen vastaanottaja alv-velvolliseksi kolmessa erityistapauksessa: ensinnäkin luovutettaessa sellaisia tavaroita, jotka alv-velvollinen on antanut vakuudeksi toisen alv-velvollisen hyväksi, kyseisen vakuuden toteuttamiseksi; toiseksi tavaroiden luovutuksissa, jotka tapahtuvat siirronsaajalle suoritettavan omistuksenpidätyksen luovutuksen yhteydessä siirronsaajan käyttäessä kyseistä oikeuttaan; ja kolmanneksi luovutettaessa sellaista kiinteää omaisuutta, joka on kiinteän omaisuuden omistaneen yrityksen tuomioistuimessa tapahtuvan selvitysmenettelyn yhteydessä myyty toiselle alv-velvolliselle julkisella huutokaupalla, mikäli luovuttaja on käyttänyt kuudennen direktiivin 13 artiklan C kohdan mukaista oikeuttaan verotuksen valitsemiseksi. Ehdotettuja toimenpiteitä pidetään tiettyjen veropetosten ja veronkierron estämiseen tähtäävinä toimenpiteinä kuvatuilla aloilla.(3) Kun tavaroita luovutetaan pantiksi toiselle alv-velvolliselle vakuuden toteuttamiseksi, kyseessä on usein tilanne, jossa vakuuden antajan velanmaksukyky on heikentynyt, ja tämä koskee myös verovelkoja. Kun tavarat vastaanottava vakuuden haltija käyttää oikeuttaan myydä vakuus kolmannelle osapuolelle, tämä myynti aiheuttaa luovutuksen myös vakuuden antajalta vakuuden ottajalle. Tällaisissa tapauksissa alv-menetyksiä on syntynyt siitä, että ei ole voitu evätä vakuuden ottajan oikeutta vähentää veroja ja vakuuden antajaa ei ole voitu saada vastuuseen, koska hän on maksukyvytön tai on kadonnut. Itävallan viranomaisten kohtaamien ongelmien laajuuden vuoksi tarvitaan oikeudellisia toimenpiteitä. Saajan suunniteltu alv-velvollisuus koskee vain yrityksiä, jotka voivat normaalisti käyttää vähennysoikeuttaan, eikä se kata yksityishenkilöitä. Vastaavanlainen poikkeus on jo myönnetty Saksalle (neuvoston päätös 2002/439/EY, tehty 4 päivänä kesäkuuta 2002 [4]).[4]  EYVL L 151, 11.6.2002, s. 12.(4) Jos tavaroiden ostajan kyky hoitaa ostosta aiheutuneet velat on heikentynyt, tavaroiden luovuttaja pidättää itsellään omistusoikeuden ja saattaa luovuttaa tämän oikeuden ja ostohinnan vaatimisoikeuden kolmannelle osapuolelle, tavallisesti pankille, vakuudeksi lainasta, jonka pankki myöntää ostajalle. Jos ostaja keskeyttää velkansa hoitamisen, pankki toteuttaa omistusoikeutensa; tämä merkitsee tavaroiden luovuttamista alkuperäiseltä ostajalta pankille. Tällaisessa tapauksessa pankki ei tavallisesti maksa alkuperäiselle ostajalle luovutuksesta syntyvää liikevaihtoveroa vaan käyttää sen alkuperäisen ostajan velan kuittaamiseen. Tämän vuoksi verottajalta jää saamatta alv-tuloja, koska alkuperäiset ostajat ovat tavallisesti maksukyvyttömiä tai ovat kadonneet, ennen kuin veroviranomaiset havaitsevat heidät ja perivät alv:n. Näin ollen tämä tapaus on samankaltainen kuin edellä kuvattu vakuuden toteuttaminen.(5) Alv-menetyksiä on syntynyt myös tapauksissa, joissa kiinteää omaisuutta on myyty julkisella huutokaupalla toiselle alv-velvolliselle kiinteän omaisuuden omistaneen yrityksen selvitysmenettelyn yhteydessä ja joissa luovuttaja on valinnut verovelvollisuuden, vaikka sillä ei luovutuksen tapahtuessa ole ollut taloudellisia mahdollisuuksia maksaa veroviranomaisille veroa, jonka hän on laskuttanut ostajalta. Ostaja on yleensä voinut käyttää vähennysoikeuttaan ja luovuttaja ei ole maksanut alv:tä veroviranomaisille. Itävallan viranomaisten kohtaaman ongelman laajuuden vuoksi tarvitaan oikeudellisia toimia. Kiinteä omaisuus on arvotavaraa; näin ollen myös veron peruste ja alv-menetykset ovat erityisen suuria - jopa yksittäisessä kaupassa. Kiinteän omaisuuden arvo sisältää tavallisesti piilevää alv:tä, ja valintamahdollisuuden säilyttäminen on välttämätöntä alv-järjestelmän tasapuolisuuden säilyttämiseksi. Aiottu järjestely, jossa vastaanottaja on alv-velvollinen, näyttää siten olevan sopivin ratkaisu ottaen huomioon erityisolosuhteet ja tilanteeseen liittyvä erityisen suuri riski. Ehdotettu poikkeus eliminoi alv-menetykset, koska verottaja ei ole maksanut alv:tä kummallekaan osapuolelle. Ratkaisulla vältetään myös luovuttajan ja vastaanottajan kaksinkertainen verovelvollisuus, joka merkitsisi vastaanottajalle suurempaa taloudellista riskiä ja veroviranomaisille vaivalloisia perintämenettelyjä, jotka voisivat kohdistua vastaanottajaan vain, jos luovuttajalta periminen osoittautuisi mahdottomaksi. Sen ansiosta ei tarvita kolmannen henkilön, kuten notaarin, vastuuta, joka yleensä aiheuttaa suuremmat kulut luovuttajalle ja vastaanottajalle. Koska poikkeus kattaa käytännössä vain verovelvollisten väliset luovutukset, se rajoittuu tiettyihin tapauksiin. Vastaavanlaiset poikkeukset on jo myönnetty Saksalle (neuvoston päätös 2002/439/EY, tehty 4 päivänä kesäkuuta 2002 [5] ja 2004/291/EY, tehty 30 päivänä maaliskuuta 2004 [6]).[5]  EYVL L 151, 11.6.2002, s. 12.[6]  EUVL L 94, 30.3.2004, s. 59.(6) Kyseinen poikkeus ei vaikuta loppukulutusvaiheessa perittävän alv:n määrään eikä se vaikuta kielteisesti alv:stä saataviin Euroopan yhteisöjen omiin varoihin,ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:1 artiklaPoiketen siitä, mitä direktiivin 77/388/ETY 21 artiklan 1 kohdan a alakohdassa, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivin 28 g artiklassa, säädetään, Itävallalle annetaan lupa määrätä tämän päätöksen 2 artiklassa tarkoitettujen tavaroiden luovutusten vastaanottaja alv-velvolliseksi.2 artiklaTavaroiden luovutuksen vastaanottaja voidaan määrätä alv-velvolliseksi seuraavissa tapauksissa:1. luovutettaessa tavaroita, jotka alv-velvollinen on antanut vakuudeksi toisen alv-velvollisen hyväksi tämän vakuuden toteuttamiseksi;2. luovutettaessa tavaroita siirronsaajalle suoritettavan omistuksenpidätyksen luovutuksen yhteydessä siirronsaajan käyttäessä kyseistä oikeuttaan;3. luovutettaessa sellaista kiinteää omaisuutta, joka on kiinteän omaisuuden omistaneen yrityksen tuomioistuimessa tapahtuvan selvitysmenettelyn yhteydessä myyty toiselle alv-velvolliselle julkisella huutokaupalla, jos luovuttaja on käyttänyt oikeuttaan verotuksen valitsemiseksi.3 artiklaTämän päätöksen voimassaolo päättyy 31 päivänä joulukuuta 2008.4 artiklaTämä päätös on osoitettu Itävallalle.Tehty Brysselissä .Neuvoston puolestaPuheenjohtaja


				|

		52012PC0661

			Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖS luvan antamisesta Portugalin tasavallalle soveltaa yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä annetun direktiivin 2006/112/EY 168, 193 ja 250 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä annetun päätöksen 2010/39/EU muuttamisesta /* COM/2012/0661 final - 2012/0314 (NLE) */

			   	PERUSTELUT
1.           EHDOTUKSEN TAUSTA
Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet
Neuvosto voi yhteisestä
arvonlisäverojärjestelmästä 28. marraskuuta 2006 annetun direktiivin
2006/112/EY 395 artiklan 1 kohdan mukaisesti antaa yksimielisesti
komission ehdotuksesta jäsenvaltiolle luvan ottaa käyttöön mainitusta
direktiivistä poikkeavia erityistoimenpiteitä veronkannon yksinkertaistamiseksi
tai tietyntyyppisten veropetosten tai veron kiertämisen estämiseksi.
Portugalin tasavalta pyysi 18. huhtikuuta 2012
komissiossa saapuneeksi kirjatulla kirjeellä lupaa jatkaa direktiivin
2006/112/EY 168, 193 ja 250 artiklasta poikkeavan toimenpiteen voimassaoloa
valinnaisen erityisjärjestelyn soveltamiseksi kotimyynnin alalla.
Komissio antoi direktiivin 2006/112/EY 395
artiklan 2 kohdan mukaisesti Portugalin tasavallan hakemuksen tiedoksi muille
jäsenvaltioille 1. kesäkuuta 2012 päivätyllä kirjeellä. Komissio ilmoitti
Portugalin tasavallalle 6. kesäkuuta 2012 päivätyllä kirjeellä saaneensa kaikki
hakemuksen arviointiin tarvitsemansa tiedot.
Yleinen tausta
Direktiivin 2006/112/EY 168 artiklan mukaan
verovelvollisella on oikeus vähentää verollisia liiketoimia varten tehdyistä
hankinnoista kannettu arvonlisävero. Direktiivin 2006/112/EY 193 artiklassa
säädetään, että arvonlisäveron on velvollinen maksamaan verovelvollinen, joka
suorittaa verollisen tavaroiden luovutuksen tai verollisen palvelun, lukuun
ottamatta 194–199 ja 202 artiklassa tarkoitettuja tapauksia, joissa toinen
henkilö on velvollinen maksamaan veron. Direktiivin 2006/112/EY 250 artiklan 1
kohdassa säädetään, että jokaisen verovelvollisen on annettava
arvonlisäveroilmoitus, jossa on kaikki tiedot, jotka ovat tarpeen syntyneen
verosaatavan määrän ja suoritettavien vähennysten määrän toteamiseksi, mukaan
lukien tätä veroa ja näitä vähennyksiä koskevien liiketoimien sekä verosta
vapautettujen liiketoimien kokonaisarvo, jos se on tarpeen veron
määräytymisperusteen toteamiseksi.
Portugalin tasavallan pyytämä toimenpide
kuitenkin eroaa edellä mainituista säännöksistä. Tämä valinnainen erityisjärjestely
koskee yrityksiä, jotka toimivat kotimyynnin alalla ja täyttävät
erityisedellytykset ja joilla on toimivaltaisten veroviranomaisten lupa
soveltaa kyseistä järjestelyä. Kyseiset yritykset käyttävät välissä toimivia
vähittäismyyjiä myymällä tuotteensa suoraan kyseisille vähittäismyyjille, jotka
puolestaan myyvät samat tuotteet suoraan lopullisille kuluttajille.
Direktiivin 2006/112/EY 193 artiklasta
poiketen yritykset, joihin järjestelyä sovelletaan, maksavat arvonlisäveron
vähittäismyyjiensä lopullisille kuluttajille suorittamista tavaroiden
luovutuksista. Direktiivin 2006/112/EY 168 artiklasta poiketen yrityksillä on
oikeus vähentää arvonlisävero, jonka niiden vähittäismyyjät ovat
tosiasiallisesti maksaneet niille luovutetuista tavaroista tai joka lankeaa
niiden maksettavaksi niille luovutetuista tavaroista. Direktiivin 2006/112/EY
250 artiklasta poiketen luvan saaneille yrityksille siirretään vähittäismyyjien
velvollisuus antaa arvonlisäveroilmoitus luvan saaneiden yritysten niille
luovuttamista tavaroista ja kyseisten tavaroiden luovutuksesta lopullisille
asiakkaille.
Vain yritykset, joiden koko liikevaihto on
peräisin vähittäismyyjien omissa nimissään ja omaan lukuunsa harjoittamasta
kotimyynnistä, voivat saada luvan soveltaa erityisjärjestelyä edellyttäen, että
kaikki myytävät tuotteet sisältyvät ennalta laadittuun lopullisen
kulutusvaiheen hinnastoon ja yritys myy tuotteet suoraan vähittäismyyjille,
jotka puolestaan myyvät ne suoraan lopullisille kuluttajille.
Portugalin tasavallalle oli alun perin annettu
lupa poikkeustoimenpiteeseen neuvoston päätöksellä 2004/738/EY[1] 31.
joulukuuta 2009 saakka. Poikkeustoimenpiteen voimassaoloa jatkettiin neuvoston
päätöksellä 2010/39/EU[2]
31. joulukuuta 2012 saakka.
Uudessa hakemuksessaan Portugalin tasavalta
ilmoitti komissiolle, että syyt, joiden perusteella neuvosto antoi päätöksen
2010/39/EU, pätevät edelleen. Sen mukaan erityistoimenpidettä on sovellettu
tähän asti ja se on osoittautunut erittäin hyödylliseksi, sillä se
yksinkertaistaa arvonlisäveron kantoa ja tehostaa arvonlisäveron valvontaa
kyseisellä alalla.
Poikkeukset myönnetään yleensä rajoitetuksi
ajaksi, jotta voidaan arvioida, onko erityistoimenpide aiheellinen ja tehokas.
Komissio ymmärtää Portugalin tasavallan toimittamien tietojen perusteella, että
kyseinen erityistoimenpide helpottaa niin veroviranomaisten kuin
liikeyritystenkin työtä, sillä se koskee pääosin erittäin pieniä
verovelvollisia, joilla ei ole asianmukaista rakennetta tai organisatorisia
valmiuksia noudattaa arvonlisäverolainsäädännössä asetettuja vaatimuksia.
Toimenpide vaikuttaa ainoastaan vähäisessä määrin lopullisessa kulutusvaiheessa
kannettavan veron määrään. Sen vuoksi on asianmukaista pidentää
poikkeustoimenpiteen voimassaoloa.
Poikkeuksen voimassaoloa olisi kuitenkin
jatkettava vain määräajaksi, jotta voidaan arvioida, ovatko poikkeuksen
perusteena olevat edellytykset edelleen voimassa. Sen vuoksi ehdotetaan, että
poikkeuksen voimassaoloa jatketaan vuoden 2015 loppuun ja että Portugalin
tasavaltaa pyydetään esittämään viimeistään 1. huhtikuuta 2015 kertomus, jossa
mm. tarkastellaan erityistoimenpiteen soveltamista, sekä toimenpiteen
jatkamista koskeva hakemus, jos se suunnittelee hakevansa poikkeuksen
voimassaolon jatkamista vuoden 2015 jälkeen.
Voimassa olevat aiemmat säännökset
Ei koske tätä ehdotusta.
Johdonmukaisuus suhteessa unionin muuhun
politiikkaan ja muihin tavoitteisiin
Ei koske tätä ehdotusta.
2.           KUULEMISTEN JA VAIKUTUSTENARVIOINTIEN
TULOKSET
Intressitahojen kuuleminen
Ei ollut tarpeen.
Asiantuntijatiedon käyttö
Ulkopuolisia asiantuntijoita ei tarvittu.
Vaikutusten arviointi
Ehdotuksella on mahdollisia myönteisiä
vaikutuksia sekä yrityksiin että viranomaisiin, koska sillä voidaan
yksinkertaistaa veronkantoa. Portugalin tasavalta on pitänyt tätä ratkaisua
sopivana toimenpiteenä.
3.           EHDOTUKSEEN LIITTYVÄT OIKEUDELLISET
NÄKÖKOHDAT
Ehdotetun toimen lyhyt kuvaus
Ehdotuksen tavoitteena on antaa Portugalin
tasavallalle lupa jatkaa sellaisen toimenpiteen soveltamista, joka poikkeaa
direktiivin 2006/112/EY 168, 193 ja 250 artiklasta, jotta tietyiltä luvan
saaneilta yrityksiltä voidaan kantaa arvonlisävero välissä toimivien
vähittäismyyjien lopullisille kuluttajille suorittamista tavaranluovutuksista,
jolla kyseisille luvan saaneille yrityksille myönnetään oikeus vähentää
kyseisten tavaroiden myynnistä maksettava tai vähittäismyyjien niistä maksama
arvonlisävero ja jolla luvan saaneille yrityksille siirretään vähittäismyyjien
velvollisuus antaa arvonlisäveroilmoitus luvan saaneiden yritysten niille
luovuttamista tavaroista ja kyseisten tavaroiden luovutuksesta lopullisille
asiakkaille.
Portugalin tasavallan on tarkasteltava
uudelleen poikkeustoimenpiteiden soveltamista ja tarpeellisuutta sekä
raportoitava siitä aina, kun se pyytää toimenpiteen voimassaolon jatkamista.
Päätöksen voimassaolo päättyy siinä ilmoitettuna päivänä.
Oikeusperusta
Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä
28 päivänä marraskuuta 2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 395
artiklan 1 kohta.
Toissijaisuusperiaate
Ehdotus kuuluu unionin yksinomaiseen
toimivaltaan. Sen vuoksi siihen ei sovelleta toissijaisuusperiaatetta.
Suhteellisuusperiaate
Ehdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen
seuraavista syistä:
Päätös koskee jäsenvaltiolle sen omasta
pyynnöstä annettavaa lupaa, eikä siihen liity mitään velvollisuuksia.
Koska poikkeuksen soveltamisala on kapea,
erityistoimenpide on tavoitteeseensa nähden oikeasuhteinen.
Sääntelytavan valinta
Ehdotettu sääntelytapa: neuvoston päätös.
Muut vaihtoehdot eivät soveltuisi seuraavista
syistä:
Neuvoston direktiivin 2006/112/EY 395 artiklan
mukaan yhteisistä alv-säännöistä voidaan poiketa vain, jos neuvosto antaa
siihen luvan komission ehdotuksesta tekemällään yksimielisellä päätöksellä.
Neuvoston päätös on ainoa soveltuva sääntelytapa, koska se voidaan osoittaa
yksittäiselle jäsenvaltiolle.
4.           TALOUSARVIOVAIKUTUKSET
Ehdotus ei vaikuta kielteisesti
arvonlisäverosta saataviin unionin omiin varoihin,
5.           VALINNAISET TIEDOT
Ehdotus sisältää uudelleentarkastelu- ja
raukeamislausekkeet.
2012/0314 (NLE)
Ehdotus
NEUVOSTON PÄÄTÖS
luvan antamisesta Portugalin tasavallalle
soveltaa yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä annetun direktiivin 2006/112/EY
168, 193 ja 250 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä annetun päätöksen
2010/39/EU muuttamisesta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon yhteisestä
arvonlisäverojärjestelmästä 28 päivänä marraskuuta 2006 annetun
neuvoston direktiivin 2006/112/EY[3]
ja erityisesti sen 395 artiklan 1 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Portugali pyysi 18 päivänä huhtikuuta 2012
komissiossa saapuneiksi kirjatulla kirjeellä lupaa jatkaa sellaisen
erityistoimenpiteen soveltamista, johon oli aiemmin annettu lupa neuvoston
päätöksellä 2010/39/EU[4]
ja joka poikkeaa direktiivin 2006/112/EY vähennysoikeutta,
arvonlisäverovelvollista ja velvollisuutta antaa arvonlisäveroilmoitus
koskevista säännöksistä.
(2)
Komissio antoi direktiivin 2006/112/EY 395 artiklan
2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti Portugalin esittämän hakemuksen tiedoksi
muille jäsenvaltioille 1 päivänä kesäkuuta 2012 päivätyllä kirjeellä.
Komissio ilmoitti Portugalille 6 päivänä kesäkuuta 2012 päivätyllä kirjeellä
saaneensa kaikki hakemuksen arviointia varten tarpeellisina pitämänsä tiedot.
(3)
Portugalin pyytämä poikkeustoimenpide eroaa
direktiivin 2006/112/EY säännöksistä, sillä sen ansiosta on mahdollista
soveltaa valinnaista erityisjärjestelyä, joka koskee yrityksiä, jotka toimivat
kotimyynnin alalla ja täyttävät erityisedellytykset, kun toimivaltaiset
veroviranomaiset ovat antaneet tähän luvan. Kyseiset yritykset soveltavat
erityistä liiketoimintamallia myymällä tuotteensa suoraan välissä toimiville
vähittäismyyjille, jotka puolestaan myyvät samat tuotteet suoraan lopullisille
kuluttajille.
(4)
Erityistoimenpide poikkeaa direktiivin 2006/112/EY
168 artiklasta, joka koskee verovelvollisen oikeutta vähentää arvonlisävero,
joka on kannettu verovelvollisen verollisia liiketoimiaan varten
vastaanottamien tavaroiden luovutuksista ja palvelujen suorituksista, myöntämällä
näille yrityksille oikeus vähentää arvonlisävero, jonka niiden vähittäismyyjät
ovat tosiasiallisesti maksaneet niille luovutetuista tavaroista tai joka
lankeaa niiden maksettavaksi niille luovutetuista tavaroista.
(5)
Erityistoimenpide poikkeaa direktiivin 2006/112/EY
193 artiklasta, joka koskee velvollisuutta maksaa arvonlisävero, tekemällä
yrityksistä, joihin järjestelyä sovelletaan, arvonlisäverovelvollisia
vähittäismyyjiensä lopullisille kuluttajille suorittamien tavaroiden
luovutusten osalta.
(6)
Erityistoimenpide poikkeaa direktiivin 2006/112/EY
250 artiklasta, joka koskee velvollisuutta antaa arvonlisäveroilmoitus,
siirtämällä vähittäismyyjien velvollisuus antaa arvonlisäveroilmoitus yritysten
niille luovuttamista tavaroista ja kyseisten tavaroiden luovutuksesta
lopullisille asiakkaille.
(7)
Erityistoimenpidettä voidaan soveltaa vain
yrityksiin, joiden koko liikevaihto on peräisin vähittäismyyjien omissa
nimissään ja omaan lukuunsa harjoittamasta kotimyynnistä, edellyttäen, että
kaikki myytävät tuotteet sisältyvät ennalta laadittuun lopullisen
kulutusvaiheen hinnastoon ja yritys myy tuotteet suoraan vähittäismyyjille,
jotka puolestaan myyvät ne suoraan lopullisille kuluttajille.
(8)
Tällä erityisjärjestelyllä varmistetaan, että
näiden yritysten luovuttamien tuotteiden vähittäismyynnistä kannettava
arvonlisävero todella maksetaan veroviranomaisille, ja ehkäistään siten
veropetoksia. Sen avulla voidaan niin ikään helpottaa veroviranomaisten työtä
yksinkertaistamalla arvonlisäveron kantomenettelyä ja keventämällä
vähittäismyyjien arvonlisäverovelvoitteita.
(9)
Portugalin toimittamien tietojen mukaan nykyisen
erityistoimenpiteen soveltamisen perusteena ollut oikeudellinen ja
tosiasiallinen tilanne on pysynyt muuttumattomana. Portugalille olisi sen
vuoksi annettava lupa jatkaa tämän erityistoimenpiteen soveltamista määräajan,
joka päättyy viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2015, jotta poikkeustoimenpiteen
tarpeellisuutta ja tehokkuutta voidaan tarkastella uudelleen.
(10)
Jos Portugali katsoo, että toimenpidettä on tarpeen
jatkaa vielä vuoden 2015 jälkeen, sen olisi toimitettava komissiolle
toimenpiteen soveltamista koskeva kertomus ja toimenpiteen jatkamista koskeva
hakemus viimeistään 31 päivänä maaliskuuta 2015, jotta komissiolla on
riittävästi aikaa tarkastella hakemusta ja, jos komissio päättää tehdä
ehdotuksen, jotta neuvostolla olisi riittävästi aikaa sen hyväksymiseksi.
(11)
Poikkeuksella on vähäinen vaikutus lopullisessa
kulutusvaiheessa kannettavan arvonlisäveron kokonaismäärään, eikä se vaikuta
kielteisesti arvonlisäverosta saataviin unionin omiin varoihin.
(12)
Sen vuoksi päätöstä 2010/39/EU olisi muutettava,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Korvataan päätöksen 2010/39/EU 4 artikla
seuraavasti:
”4 artikla
1.
Tämän päätöksen voimassaolo päättyy 31 päivänä
joulukuuta 2015.
2.
Mahdollinen hakemus tässä päätöksessä tarkoitetun
erityistoimenpiteen voimassaolon jatkamiseksi on jätettävä komissiolle
viimeistään 31 päivänä maaliskuuta 2015.
Tällaiseen hakemukseen on liitettävä kertomus erityistoimenpiteen
soveltamisesta.”
2 artikla
Tätä päätöstä sovelletaan 1 päivästä
tammikuuta 2013.
3 artikla
Tämä päätös on
osoitettu Portugalin tasavallalle.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
[1]               EUVL L 325, 28.10.2004,
s. 62.
[2]               EUVL L 19, 23.1.2010,
s. 5.
[3]               EUVL L 347, 11.12.2006,
s. 1.
[4]               EUVL L 19, 23.1.2010,
s. 5.