				|

		52011PC0752

			Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS turvapaikka- ja maahanmuuttorahastoon ja poliisiyhteistyön, rikollisuuden ehkäisemisen ja torjumisen sekä kriisinhallinnan rahoitusvälineeseen sovellettavista yleisistä säännöksistä /* KOM/2011/0752 lopullinen - 2011/0367 (COD) */

			   	PERUSTELUT

1.
EHDOTUKSEN TAUSTA

Sisäpolitiikan painoarvo EU:ssa on kasvanut
tasaisesti viime vuosina. Tämä politiikanala on keskeinen osa eurooppalaista
hanketta, jonka tavoitteena on luoda sisärajaton alue, jonne sekä unionin että
kolmansien maiden kansalaiset voivat saapua ja missä he voivat liikkua, asua ja
työskennellä vapaasti ja tuoda kansallisille työmarkkinoille uusia ideoita,
pääomaa, tietoa ja innovaatioita tai täydentää niiden vajeita luottaen siihen,
että heidän oikeuksiaan noudatetaan ja että heidän turvallisuutensa on taattu.
Sisäpolitiikan kasvava merkitys todettiin Tukholman ohjelmassa. Sisäpolitiikka
on myös yksi niistä aloista, joilla on tapahtunut merkittäviä muutoksia
Lissabonin sopimuksen johdosta.
Komissio hyväksyi 29. kesäkuuta 2011 ehdotuksen
uudesta monivuotisesta rahoituskehyksestä vuosiksi 2014–2020[1] (Eurooppa
2020 ‑strategiaa tukeva talousarvio). Siinä ehdotettiin sisäpolitiikan
(joka kattaa turvallisuusasiat, maahanmuuton ja ulkorajojen hallinnan)
rahoituksen rakenteen yksinkertaistamista vähentämällä rahoitusohjelmien määrä
kahteen eli turvapaikka- ja maahanmuuttorahastoon sekä sisäisen turvallisuuden
rahastoon.
Yksinkertaistaminen on ilmoitettu keskeiseksi
tavoitteeksi EU:n talousarvion kokonaistarkastelua koskevassa komission tiedonannossa[2], järkevää
sääntelyä koskevassa toimintaohjelmassa[3]
sekä edellä mainitussa seuraavaa monivuotista rahoituskehystä koskevassa
tiedonannossa. Meno-ohjelmia koskevat moninaiset ja hajanaiset säännöt on
kuluvalla ohjelmakaudella koettu usein tarpeettoman monimutkaisiksi sekä
vaikeiksi panna täytäntöön ja valvoa. Tämä aiheuttaa tuensaajille, komissiolle
ja jäsenvaltioille raskaan hallinnollisen taakan, mikä saattaa vähentää
kiinnostusta osallistua ohjelmiin, lisätä virheriskiä ja viivästyttää täytäntöönpanoa.
Tämä tarkoittaa sitä, että EU:n ohjelmien potentiaaliset hyödyt eivät toteudu
kokonaan.
Tämä asetus on yksi neljästä asetuksesta,
joilla luodaan unionin puitteet sisäasioiden rahoitukselle edellä mainittujen
kahden rahaston kautta. Tässä asetuksessa vahvistetaan säännöt, joita
sovelletaan ohjelmasuunnitteluun, hallinnointiin ja valvontaan,
rahoitushallintoon, tilien tarkastamiseen ja hyväksymiseen, ohjelmien
päättämiseen sekä raportointiin ja evaluointiin. Siinä siis vahvistetaan
täytäntöönpanomekanismit, kun taas rahastojen tarkoitus ja soveltamisala,
resurssit ja täytäntöönpanokeinot määritellään rahastokohtaisissa
erityisasetuksissa. Tällä horisontaalisella säädöksellä varmistetaan, että
molemmat rahastot toimivat yhdenmukaisesti ja että tuensaajia kohdellaan
samalla tavalla kaiken sisäasioiden alalla annettavan unionin tuen suhteen.
Neljästä eri asetuksesta koostuva rakenne on
välttämätön, jotta voidaan täyttää perussopimuksen asettamat velvoitteet.
Vaikka toiminnan tavoitteet ovat keskenään yhtäpitävät, sisäisen turvallisuuden
rahastoa ei voida perustaa yhdellä kattavalla säädösehdotuksella siksi, että
äänestyssääntöihin neuvostossa vaikuttaa ns. eriytetty yhdentyminen eli se,
sovelletaanko pöytäkirjaa N:o 19 (Schengenin säännöstöstä) vai pöytäkirjaa N:o
21 (Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemasta vapauden, turvallisuuden ja
oikeuden alueen osalta). Lisäksi yleistavoitteeksi asetettujen
yksinkertaistamisen ja valtavirtaistamisen mukaisesti on pidetty tärkeänä, että
sisäisen turvallisuuden rahastolla ja turvapaikka- ja maahanmuuttorahastolla
olisi mahdollisimman samanlaiset täytäntöönpanomekanismit. Sitä paitsi
vahvistamalla horisontaalisessa asetuksessa yhteiset säännökset voidaan
vähentää huomattavasti säännösten kokonaismäärää, kun säännöksiä ei tarvitse
toistaa erikseen kussakin säädöksessä.
Tässä asetuksessa vahvistetaan pelkästään
rahoitukseen liittyvät ja tekniset velvoitteet. Sen sijaan tavoitteet ja
tukikelpoiset toimet, resurssien jakautuminen ja kullakin politiikanalalla toteutettavien
toimien laajuus määritellään erikseen kummassakin oikeusperustassa eli
erillisasetuksessa.
Asetuksessa esitettävillä mekanismeilla
pyritään kattamaan tärkein unionin rahoituksen lähde sisäasioiden alalla. Näin
ollen asetuksen on tarkoitus korvata ne lukuisat, enemmän tai vähemmän
yksityiskohtaiset ja monimutkaiset säännökset, jotka sisältyvät seuraavia
sisäasioiden rahoitusvälineitä koskeviin oikeusperustoihin: yhteisvastuuta ja
maahanmuuttovirtojen hallintaa koskevan yleisohjelman neljä rahastoa eli
ulkorajarahasto, Euroopan pakolaisrahasto, eurooppalainen rahasto kolmansien
maiden kansalaisten kotouttamista varten sekä Euroopan paluurahasto, ja
turvallisuutta ja vapauksien suojelua koskevan yleisohjelman erityisohjelmat
eli ISEC (rikosten ennalta ehkäisyä ja torjuntaa koskeva erityisohjelma) ja
CIPS (terrorismin ja muiden turvallisuuteen liittyvien riskien ennalta
ehkäisyä, torjuntavalmiutta ja niiden seurausten hallintaa koskeva
erityisohjelma).

2.
INTRESSITAHOJEN KUULEMISEN JA VAIKUTUSTEN ARVIOINNIN TULOKSET

Nykyisin korostetaan arvioinnin merkitystä
päätöksenteon perusteena. Sen mukaisesti tämä ehdotus perustuu arviointien
tuloksiin, sidosryhmien kuulemiseen ja vaikutusten arviointiin.
Tulevien sisäpoliittisten rahoitusvälineiden
valmistelu alkoi vuonna 2010 ja jatkui vuoteen 2011. Valmistelutyön yhteydessä
annettiin ulkopuolisen arvioijan tehtäväksi toteuttaa selvitys näiden
välineiden vaikutuksista. Selvitys käynnistettiin joulukuussa 2010, ja se
valmistui heinäkuussa 2011. Selvityksessä tarkastellut ongelmat, tavoitteet ja
mahdolliset toimintalinjaukset sekä arviot niiden vaikutuksista perustuivat
nykyisiä rahoitusvälineitä koskevien vaikutustenarviointien tuloksiin. Komissio
laati selvityksen perusteella vaikutustenarviointikertomuksen, josta vaikutustenarviointilautakunta
antoi lausuntonsa 9. syyskuuta 2011.
Vaikutustenarvioinnin mukaan ongelmat
liittyvät toisaalta sisäasioiden nykyisten rahoitusohjelmien soveltamisalaan ja
ensisijaisiin tavoitteisiin ja toisaalta rahoituksen toteutukseen. Jälkimmäisen
osalta vaikutustenarvioinnissa tarkasteltiin vaihtoehtoja, jotka liittyivät
yhteistyössä toteutettavaan hallinnointiin, keskitettyyn hallinnointiin ja
mahdollisuuteen reagoida nopeasti hätätilanteissa.
·
Yhteistyössä toteutettavasta hallinnoinnista
vaikutustenarvioinnissa todettiin, että paras vaihtoehto on poliittinen
vuoropuhelu ja sen pohjalta laadittava monivuotinen ohjelma. Verrattuna
nykytilanteeseen, jossa yhdistyvät vuotuiset ohjelmat ja monivuotinen
rahoituskehys, voitaisiin selvästi vähentää hallinnollista rasitusta. Vaikka
siirtyminen monivuotiseen ohjelmasuunnitteluun tarjoaisi enemmän joustavuutta,
se ei toisi ratkaisua jatkuvaan tarpeeseen reagoida jäsenvaltioiden ja
kolmansien maiden tilanteen muuttumiseen, mikä on sisäasioiden alalla
tyypillistä. Sen sijaan tämä puute voitaisiin korjata yhdistämällä
monivuotiseen ohjelmasuunnitteluun säännöllinen poliittinen vuoropuhelu.
Lisäksi tämä vaihtoehto johtaisi tulospainotteisempaan lähestymistapaan.
·
Tarkasteltaessa rahoituksen täytäntöönpanon
parantamista yhteistyössä toteutettavassa hallinnoinnissa hylättiin
nykytilanteen säilyttämiseen tähtäävä vaihtoehto, sillä se ei juurikaan tarjoa
mahdollisuuksia yksinkertaistamiseen tai hallinnollisen rasituksen
vähentämiseen. Myös siirtyminen pelkkiin hankintoihin hylättiin, sillä sen
myötä poistuisi kokonaan mahdollisuus edistää politiikkaan perustuvia toimia,
vahvistaa valtioiden välistä yhteistyötä ja tukea kansalaisyhteiskuntaa
avustuksilla. Parhaaksi arvioitu vaihtoehto on kohdennetumpi, vähemmän
resursseja vaativa ja monipuolisempi keskitetty hallinnointi, sillä se
parantaisi suhteita keskeisiin sidosryhmiin ja vähentäisi kokonaistyömäärää.
·
Vaikutustenarvioinnissa todettiin, että nykyinen
hätätilannemekanismi ei selvästikään vastaa tarpeeseen reagoida nopeammin ja
tehokkaammin maahanmuuttoa ja turvallisuutta koskeviin kriiseihin. Parhaaksi
vaihtoehdoksi arvioitiin parannettu mekanismi, joka ulotetaan kattamaan myös
muut maahanmuuttoon ja turvallisuuteen liittyvät kriisit.
Vaikutustenarvioinnissa on otettu huomioon
EU:n sisäasioiden rahoituksesta verkkokyselyn muodossa järjestetyn julkisen
kuulemisen tulokset. Kuuleminen järjestettiin 5. tammikuuta –
20. maaliskuuta 2011, ja se oli avoin kaikille sidosryhmille. Kyselyyn
saatiin yhteensä 115 vastausta kansalaisilta ja järjestöiltä. Vastauksista
kahdeksan oli lausunnon muodossa. Vastaajia oli kaikista jäsenvaltioista ja
lisäksi muutamista kolmansista maista.
Huhtikuussa 2011 järjestettiin konferenssi The
future of EU funding for Home Affairs: A fresh look, johon osallistui
keskeisten sidosryhmien (jäsenvaltiot, kansainväliset järjestöt,
kansalaisjärjestöt ym.) edustajia. Konferenssissa vaihdettiin näkemyksiä EU:n
sisäasioiden tulevasta rahoituksesta ja vahvistettiin vaikutustenarvioinnin ja
julkisen kuulemisen tulokset.
Kysymys sisäasioiden tulevasta rahoituksesta
on noussut esiin keskusteluissa toimielinten edustajien kanssa useaan
otteeseen, mm. oikeus- ja sisäasioiden neuvoston epävirallisissa
lounaskeskusteluissa 21. tammikuuta 2011, Euroopan parlamentin
poliittisten koordinaattorien epävirallisessa aamiaistilaisuudessa
26. tammikuuta 2011, komissaari Malmströmin kuulemisessa EU:n poliittisia
haasteita ja rahoitusta käsittelevässä Euroopan parlamentin
erityisvaliokunnassa 10. maaliskuuta 2011 sekä sisäasioiden pääosaston
pääjohtajan ja Euroopan parlamentin kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja
sisäasioiden valiokunnan jäsenten mielipidevaihdossa 17. maaliskuuta 2011.
Lisäksi jäsenvaltioiden asiantuntijoiden näkemyksiä kuultiin keskusteluissa, joita
käytiin yhteisvastuuta ja maahanmuuttovirtojen hallintaa koskevan yleisohjelman
hallinnointikomiteassa.
Edellä mainittujen neuvottelujen,
konferenssien ja asiantuntijakeskustelujen perusteella keskeiset toimijat ovat
yhtä mieltä siitä, että täytäntöönpanomekanismeja olisi yksinkertaistettava ja
joustavuutta olisi lisättävä etenkin siksi, että pystyttäisiin reagoimaan
nopeammin hätätilanteissa. Sidosryhmät kannattivat rahoitusvälineiden määrän
vähentämistä kahteen edellyttäen, että tämä todella johtaa menettelyjen
yksinkertaistumiseen. Sidosryhmät kannattivat myös joustavan
hätätilannemekanismin käyttöönottoa, jotta unioni voisi reagoida maahanmuuttoon
ja turvallisuuteen liittyviin kriiseihin nopeasti ja tehokkaasti. Sisäasioiden
varainkäytössä pidettiin yleisesti asianmukaisena hallinnointimenetelmänä
yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa toteutettavaa hallinnointia ja siirtymistä
kohti monivuotisia ohjelmia sekä unionin tasolla määriteltäviä yhteisiä
tavoitteita, vaikka kansalaisjärjestöt katsoivatkin, että myös suoraa
hallinnointia olisi jatkettava. Sidosryhmät kannattivat myös sisäasioiden alan
virastojen roolin vahvistamista yhteistyön edistämiseksi ja synergian
lisäämiseksi.

3.
EHDOTUKSEEN LIITTYVÄT OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDAT

Toiminnan oikeusperusta on Euroopan unionista
tehdyn sopimuksen 3 artiklan 2 kohta, jonka mukaan ”unioni tarjoaa
kansalaisilleen vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen, jolla ei ole
sisärajoja ja jolla taataan henkilöiden vapaa liikkuvuus, toteuttaen samalla
ulkorajoilla tehtäviä tarkastuksia, turvapaikkaa, maahanmuuttoa sekä
rikollisuuden ehkäisyä ja torjuntaa koskevat aiheelliset toimenpiteet”.
Tällä asetuksella edistetään samanaikaisesti
useita kiinteästi yhteen kuuluvia tavoitteita, joista yksikään ei ole
toissijainen tai epäsuora suhteessa muihin. Asetuksen oikeusperusta on
vapauden, turvallisuuden ja oikeuden aluetta koskeva Euroopan unionin
toiminnasta tehdyn sopimuksen eli SEUT-sopimuksen V osasto, tarkemmin
78 artiklan 2 kohta, 79 artiklan 2 ja 4 kohta,
82 artiklan 1 kohta, 84 artikla ja 87 artiklan
2 kohta. Nämä säännökset muodostavat oikeusperustan EU:n toiminnalle
turvapaikka- ja maahanmuuttoasioissa, muuttovirtojen hallinnassa,
jäsenvaltioissa laillisesti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten
oikeudenmukaisessa kohtelussa, laittoman maahanmuuton torjumisessa,
luvattomasti maassa oleskelevien henkilöiden maastapoistamisessa ja
palauttamisessa, ihmiskaupan ehkäisemisessä, rikosoikeudellisessa yhteistyössä,
rikollisuuden (esim. terrorismin, lahjonnan ja järjestäytyneen rikollisuuden)
ehkäisemisessä ja torjumisessa sekä poliisiyhteistyössä.
Nämä säännökset muodostavat oikeusperustan,
joka on sovitettavissa Yhdistyneen kuningaskunnan, Irlannin [ja Tanskan]
asemaan suhteessa säännösten kattamiin aloihin. Näin ollen tästä ehdotuksesta
voidaan äänestää neuvostossa. Koska kaikkiin valittuihin oikeusperustoihin
sovelletaan tavallista lainsäätämisjärjestystä, niiden yhdistelmä ei vaikuta
Euroopan parlamentin erioikeuksiin.
Lisäksi on otettava huomioon SEUT-sopimuksen
80 artikla, jonka mukaan eräissä unionin politiikoissa ja niiden
toteuttamisessa noudatetaan jäsenvaltioiden yhteisvastuun ja oikeudenmukaisen
vastuunjaon periaatetta, myös rahoituksen osalta.
Edellä mainitun päätöksentekomenettelyn
mukaisesti tässä asetuksessa vahvistetaan turvapaikka- ja maahanmuuttorahaston
sekä sisäisen turvallisuuden rahaston yhden osa-alueen eli poliisiyhteistyön,
rikollisuuden ehkäisemisen ja torjumisen sekä kriisinhallinnan rahoitusvälineen
yhteiset, horisontaaliset täytäntöönpanosäännökset.
Niiden sisäisen turvallisuuden rahaston alaan
kuuluvien sisäasioiden toimintapolitiikkojen osalta, joiden oikeusperustat
eivät ole sovitettavissa yhteen edellä esitetyn kanssa, tätä asetusta olisi
sovellettava sisällyttämällä asiasta erityinen lauseke siihen erityisasetukseen,
jossa säädetään rahoituksesta ulkorajojen valvontaa ja yhteistä
viisumipolitiikkaa varten SEUT-sopimuksen 77 artiklan 2 kohdan
nojalla, sillä kyseisillä politiikoilla kehitetään sellaisia Schengenin
säännöstön määräyksiä, joihin Yhdistynyt kuningaskunta ja Irlanti eivät
osallistu.
Sen jälkeen kun tämä asetus ja
erityisasetukset on hyväksytty, tämän asetuksen säännöksiä sovelletaan kaikkeen
unionin sisäasioiden rahoitukseen.
Kaiken kaikkiaan tämä on ala, missä unionin
talousarviovarojen käytöllä voidaan saavuttaa selkeää lisäarvoa.
Unionin toiminta
on oikeutettua SEUT-sopimuksen 67 artiklassa vahvistettujen tavoitteiden
nojalla, sillä siinä määritellään keinot vapauden, turvallisuuden ja oikeuden
alueen toteuttamiseksi. Rahoituksen täytäntöönpanon hallinnointi yhteistyössä
jäsenvaltioiden kanssa on tärkeä osa unionin sisäasioiden rahoitusta.
Yhteistyössä toteutettavan hallinnoinnin katsotaan sopivan kaikille
sisäasioiden toiminta-aloille, joten se on laajennettu kattamaan myös sisäinen
turvallisuus, johon sitä ei aiemmin sovellettu. Keskitettyä hallinnointia
sovelletaan myös jatkossa toimintapoliittisiin toimiin.
Yhteistyössä
toteutettavan hallinnoinnin painopisteen siirtyminen vuosiohjelmista
monivuotiseen ohjelmasuunnitteluun ja sitä edeltävään unionin tasolla
määritellyissä strategisissa puitteissa käytävään poliittiseen vuoropuheluun
varmistaa sen, että unionin talousarviosta rahoitettavat toimet täyttävät
yksittäisten jäsenvaltioiden tarpeet ja samalla vastaavat unionin ensisijaisia tavoitteita.
Tässä ehdotuksessa esitetään ohjelmasuunnittelua, raportointia, varainhoitoa,
valvontaa ja arviointia koskevat yleiset säännöt, jotka ovat tarpeen unionin
sisäasioiden rahoituksen asianmukaista täytäntöönpanoa varten, mutta jättävät
mahdollisuuksien mukaan jäsenvaltioille vapauden päättää, miten sääntöjä
sovelletaan kansallisella tasolla. Esimerkiksi menojen tukikelpoisuus
määritetään noudattaen kansallisia sääntöjä, joissa on otettava huomioon
joitakin tässä asetuksessa esitettyjä yhteisiä ja yksinkertaisia periaatteita.
Tällä tavoin
toimet toteutetaan tarkoituksenmukaisella tasolla, eikä EU:n toimissa mennä
pidemmälle kuin on tarpeen. Kuten talousarvion kokonaistarkastelussa
korostetaan, ”EU:n talousarviosta olisi rahoitettava EU:n julkisia hyödykkeitä,
toimia, joita jäsenvaltiot ja alueet eivät itse pysty rahoittamaan, ja toimia,
joissa EU:n rahoituksella voidaan varmistaa paremmat tulokset”.[4]
Tarkemmat
perustelut unionin toiminnalle tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvilla
politiikanaloilla esitetään erityisasetusten perusteluissa.

4.
TALOUSARVIOVAIKUTUKSET

Komission ehdotus uudesta monivuotisesta
rahoituskehyksestä sisältää 3 869 miljoonan euron määrärahan
turvapaikka- ja maahanmuuttorahastoa varten sekä 4 648 miljoonan
euron määrärahan sisäisen turvallisuuden rahastoa varten (määrät ovat
nykyhintoina).

5.
PÄÄKOHDAT

Tällä asetuksella luodaan unionin uudet
yleiset puitteet sisäasioiden rahoitukselle, ja siinä vahvistetaan menojen
rahoittamiseen sovellettavat yleiset säännöt, jotka koskevat erityisesti
kumppanuuksia, ohjelmasuunnittelua, raportointia, seurantaa ja arviointia,
jäsenvaltioissa perustettavia hallinnointi- ja valvontajärjestelmiä sekä tilien
tarkastamista ja hyväksymistä:
–
Kumppanuuksia, ohjelmasuunnittelua, seurantaa ja
arviointia koskevat säännöt on laadittu niiden kokemusten pohjalta, joita on
saatu yhteisvastuuta ja maahanmuuttovirtojen hallintaa koskevan yleisohjelman
neljästä nykyisestä rahastosta.
–
Hallinnointi- ja valvontajärjestelmiä,
varainhoitoa, tilien tarkastamista ja hyväksymistä sekä raportointia ja
ohjelmien päättämistä koskevien sääntöjen perustana on käytetty yhteiseen
strategiakehykseen kuuluvia rahastoja koskevista yhteisistä säännöksistä
annettavaa asetusta koskevan komission ehdotuksen[5]
II osaa sekä komission ehdotusta asetukseksi yhteisen maatalouspolitiikan
rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta[6], samalla kun tarvittaessa on pyritty
varmistamaan jatkuvuus neljään nykyiseen rahastoon sovellettavien sääntöjen
kanssa.
Tässä asetuksessa on tarkoitus luoda edellytykset

(1)
politiikkaan perustuvalle ja tulospainotteiselle
rahoitukselle esimerkiksi vahvistamalla strategista ohjelmasuunnittelua;
(2)
täytäntöönpanomekanismien merkittävälle
yksinkertaistamiselle nykytilanteeseen verrattuna;
(3)
joustavuuden lisäämiselle varainhoidossa ja
täytäntöönpanossa, jotta voidaan reagoida uusiin ja odottamattomiin
käänteisiin, jotka ovat tyypillisiä sisäasioiden alalla;
(4)
tehokkaalle seuranta- ja arviointikehykselle, jonka
avulla varmistetaan vastuullisuus, avoimuus ja tietoon perustuva asioiden
käsittely sisäasioiden tulevassa rahoituksessa.

5.1.
Politiikkaan perustuva ja tulospainotteinen
asialista

Yhteistyössä toteutettava hallinnointi
·
Seuraavan monivuotisen rahoituskehyksen alussa
jokaisen jäsenvaltion kanssa käydään sisäasioista kattava poliittinen
vuoropuhelu, jossa käsitellään rahastojen käyttöä jäsenvaltioissa eli sitä,
miten kukin jäsenvaltio voi osaltaan edistää vapauden, turvallisuuden ja
oikeuden alueen tavoitteita unionin talousarviovaroilla. Ennen vuoropuhelun
käynnistämistä komissio antaa tiedonannon vuoropuheluun liittyvistä yleisistä
odotuksista ja vuoropuhelun laajuudesta. Lisäksi tiedonannossa esitetään
komission suunnitelmat unionin toimia varten ja niiden täytäntöönpanon puitteet
(esim. sovellettavat hallinnointimenetelmät).
·
Poliittisen vuoropuhelun tulosten pohjalta komissio
ja jäsenvaltiot sopivat ohjelmista, joissa kuvataan lähtötilanne ja
vahvistetaan tavoitteet, jotka jäsenvaltioiden on saavutettava kyseisellä
politiikanalalla, sekä unionin varojen käytölle asetetut päämäärät.
Kansallisessa ohjelmassa määritetään kunkin tavoitteen osalta päämäärät ja
annetaan esimerkkejä toimista. Lisäksi seitsenvuotisessa rahoitussuunnitelmassa
esitetään, miten toimintaan osoitetut määrärahat on tarkoitus sitoa ja käyttää
käytettävissä olevien enimmäismäärien puitteissa. Toimilla, jotka toteutetaan
kolmansissa maissa tai liittyvät niihin, ei saa tukea suoraan kehitystä, ja
niitä koskevassa poliittisessa vuoropuhelussa olisi pyrittävä kattavaan
yhdenmukaisuuteen kyseistä maata tai aluetta koskevien unionin ulkoisten
toimien ja ulkopolitiikan periaatteiden ja yleisten tavoitteiden kanssa.
·
Vaikka tarkoitus on kaikin keinoin varmistaa, että
kansalliset ohjelmat hyväksytään vuonna 2014, on kuitenkin mahdollista, että
osa ohjelmista hyväksytään vasta vuonna 2015. Jotta vuodeksi 2014 osoitettuja
maksusitoumusmäärärahoja ei menetettäisi, komissio aikoo muuttaa ehdotustaan
neuvoston asetukseksi vuosia 2014–2020 koskevan monivuotisen rahoituskehyksen
vahvistamisesta (KOM(2011) 398, 29.6.2011) laajentaakseen kyseisen asetuksen
7 artiklan säännökset koskemaan ohjelmia, joiden täytäntöönpanoa
hallinnoidaan yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa turvapaikka- ja
maahanmuuttorahastosta sekä sisäisen turvallisuuden rahastosta myönnettävän
rahoituksen avulla.
·
Jäsenvaltioiden on raportoitava vuosittain
varainhoidosta ja ohjelmien tuloksista.
·
Vuonna 2017 toteutetaan väliarviointi, jonka
yhteydessä tarkastellaan uudelleen kunkin jäsenvaltion tilannetta. Samalla
voidaan osoittaa uusia määrärahoja vuosiksi 2018–2020.
Suora ja välillinen hallinnointi
·
Kansallisten ohjelmien mukaisia tavoitteita
täydennetään unionin toimilla ja hätätilanteita varten käyttöön otettavalla
nopean toiminnan mekanismilla. Unionin toimilla tuetaan unionin politiikkojen
täytäntöönpanoa avustusten ja julkisten hankintojen avulla. Nämä käsittävät
monivuotista rahoituskehystä koskevassa tiedonannossa[7] tarkoitettuja, kolmansissa
maissa toteutettavia tai niihin liittyviä toimia. Toimet eivät liity suoraan
kehityksen tukemiseen, vaan niillä täydennetään tarvittaessa rahoitusapua, jota
annetaan EU:n ulkoisen avun välineistä. Nämä ovat jatkossakin tärkein
rahoituslähde tuettaessa valmiuksien kehittämistä kolmansissa maissa. Tällaisen
tuen toteuttamisessa pyritään noudattamaan johdonmukaisesti asianomaista maata
tai aluetta koskevan unionin ulkoisen toiminnan ja ulkopolitiikan periaatteita
ja yleistavoitteita. Toimien täydentävyys varmistetaan tehostamalla
koordinointia Euroopan ulkosuhdehallinnon ja asianomaisten komission yksiköiden
kanssa.
·
Unionin toimia ja hätäapuun liittyviä
toimenpiteitä voivat toteuttaa myös sisäasioiden alalla toimivat unionin
virastot (Cepol, Europol, Euroopan turvapaikka-asioiden tukivirasto, Euroopan
unionin jäsenvaltioiden operatiivisesta ulkorajayhteistyöstä huolehtiva virasto
ja tietotekniikkavirasto), jos tämä on unionin etujen mukaista ja jos toimet
ovat luonteeltaan tilapäisiä ja niiden onnistunut täytäntöönpano edellyttää
kyseisen viraston operatiivista ja teknistä asiantuntemusta. Toimien
täytäntöönpanossa otetaan huomioon, että tehtävät kuuluvat virastojen
toimenkuvaan, vastaavat niiden oikeusperustoja ja täydentävät niiden
työohjelmia, eikä toimilla ole vaikutusta suunniteltuun henkilöstön
vähentämiseen.
·
Komission aloitteesta annettavalla teknisellä
tuella autetaan jäsenvaltioita ja tuensaajia, edistetään vastavuoroista
oppimista ja parannetaan viestintää (tarvittaessa myös ulkoista
tiedotustoimintaa) ja arviointia. Lisäksi määrärahoilla tuetaan rahoitettaviin
toimiin kohdistuvia riittäviä valvontatoimenpiteitä unionissa ja kolmansissa
maissa sekä rahoitetaan jäsenvaltioiden ja komission keskinäiseen viestintään
yhteistyössä toteutettavassa hallinnoinnissa tarvittavan
tietotekniikkajärjestelmän toimintaa.

5.2.
Täytäntöönpanomekanismien yksinkertaistaminen

Yhteistyössä toteutettava hallinnointi
·
Jokaisella jäsenvaltiolla on oltava kutakin
rahastoa varten yksi kansallinen ohjelma, jossa yhdistyvät useat
politiikanalat, jotta unionin talousarviosta voidaan turvapaikka- ja
maahanmuuttorahaston kautta tukea yhdennettyä maahanmuuttopolitiikkaa, joka
käsittää esimerkiksi kotouttamisen, turvapaikka-asiat ja palauttamisen, sekä
sisäisen turvallisuuden rahaston kautta kattavaa kansainvälistä
turvallisuusstrategiaa, johon sisältyvät mm. poliisiyhteistyö,
rajaturvallisuus, vakavan rajatylittävän rikollisuuden torjunta ja
asiakirjarikokset.
·
Uusilla puitteilla voidaan huomattavasti
yksinkertaistaa menettelyjä ja keventää hallinnollista rasitusta verrattuna
nykyisiin neljään rahastoon, joiden pohjana ovat monivuotinen strategia ja
vuosiohjelmat. Turvapaikka- ja maahanmuuttorahaston osalta ohjelmien
enimmäismäärä on 26 (lukuun ottamatta Tanskaa ja olettaen, että Yhdistynyt
kuningaskunta ja Irlanti osallistuvat) ja sisäisen turvallisuuden rahaston
osalta 27 (kaikki jäsenvaltiot). Lisäksi myös Schengenin säännöstöön
assosioituneet maat osallistuvat sisäisen turvallisuuden rahastoon ulkorajoja,
viisumiasioita ja poliisiyhteistyötä koskevilta osin.
·
Kansallisiin ohjelmiin odotetaan vain muutamia
tarkistuksia, sillä ohjelmissa keskitytään tavoitteisiin ja päämääriin eikä
määritellä toimia tyhjentävästi. Tavoitteena on, että kunkin jäsenvaltion ja
rahaston osalta annetaan mahdollisuuksien mukaan yksi päätös, jolla hyväksytään
monivuotinen ohjelma, ja tarvittaessa yksi päätös, jolla ohjelmaa tarkistetaan väliarvioinnin
yhteydessä, ellei ilmene uusia tai odottamattomia seikkoja.
·
Yhteiseen strategiakehykseen kuuluvien rahastojen
tavoin myös näillä rahastoilla olisi oltava seurantakomitea, jotta voidaan
noudattaa kumppanuusperiaatetta.
·
Jokainen jäsenvaltio perustaa kumpaakin rahastoa
varten yhden hallinnointi- ja valvontajärjestelmän. Vaihtoehtoisesti sama
järjestelmä voi kattaa kummankin rahaston. Jäsenvaltiot voivat kansallisten
institutionaalisten erityispiirteidensä niin vaatiessa perustaa valtuutettuja viranomaisia,
joille vastuuviranomaiset voivat delegoida (ohjelmasuunnitteluun ja
täytäntöönpanoon liittyviä) tehtäviä.
·
Menojen tukikelpoisuus määritetään noudattaen
kansallisia sääntöjä, joissa on otettava huomioon joitakin yhteisiä ja
yksinkertaisia periaatteita. Tämän lähestymistavan avulla voidaan merkittävästi
yksinkertaistaa hankkeiden hallinnointia tuensaajien tasolla.
Yksinkertaistettuun kustannusten korvaamiseen liittyvät vaihtoehdot, kuten
kiinteämääräiset maksut ja kertakorvaukset, tarjoavat jäsenvaltioille keinoja
ottaa käyttöön tulossuuntautunut hallinnointi tuensaajien tasolla.
Suora ja välillinen hallinnointi
·
Hätätilanteita varten on käytettävissä
rahoitustukea erityisasetusten säännösten mukaisesti. Mekanismin käynnistää
komissio, mutta sen käyttöönottoa voivat ehdottaa myös jäsenvaltiot tai
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 71 artiklassa tarkoitettu
sisäisen turvallisuuden operatiivisen yhteistyön pysyvä komitea (COSI), jota
edustaa unionin puheenjohtajavaltio, tai muut sidosryhmät, kuten kansainväliset
järjestöt (Yhdistyneiden Kansakuntien pakolaisasiain päävaltuutettu,
Kansainvälinen siirtolaisuusjärjestö jne.) tai sisäasioiden alalla toimivat
unionin virastot.
·
Toimien pirstaloitumista pyritään välttämään kaikin
mahdollisin keinoin siten, että resurssit keskitetään tiettyjen unionin
tavoitteiden saavuttamiseen ja hyödynnetään keskeisten sidosryhmien
asiantuntemusta, tarvittaessa kumppanuus- ja puitesopimusten avulla.
·
Vuotuiset rahoituspäätökset, joiden avulla komissio
on tähän asti tukenut uusien tietotekniikkajärjestelmien keskeisten osien
kehittämistä (älykkäitä rajoja koskeva paketti), korvataan monivuotisella
kehyksellä.

5.3.
Joustavuus

Yhteistyössä
toteutettava hallinnointi
·
Väliarvioinnin vaikutukset riippuvat
jäsenvaltioiden tilanteesta. Jäsenvaltioita, joihin arvioidaan liittyvän
erityisiä riskejä tai jotka saavat lisäresursseja unionin erityistavoitteiden
toteuttamiseksi, kehotetaan tarkistamaan rahoitussuunnitelmaan sisältyvät
määrät ja tarvittaessa sisällyttämään ohjelmaansa uusia osia.
·
Rahoituksen joustavuus on olennainen osa
talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta tehtyä toimielinten sopimusta sekä
komission ehdotusta asetukseksi vuosia 2014–2020 koskevasta monivuotisesta
rahoituskehyksestä. Joustavuus on otettu huomioon myös ehdotuksessa
varainhoitoasetuksen ja sen soveltamissääntöjen tarkistamiseksi. Se on
tarkoitus toteuttaa erityisesti kyseisissä ehdotuksissa esitettyjen mekanismien
avulla, joiden täytäntöönpanossa keskeistä ovat monivuotinen
rahoitussuunnitelma ja sen vuotuiset tarkistukset, vuotuiset määrärahat sekä
vuotuisen talousarvion toteutus.
·
Erityisasetuksissa vahvistetaan määrät, jotka
osoitetaan kansallisiin ohjelmiin, unionin toimiin ja muihin toimiin. Tämän
asetuksen ja erityisasetusten muodostamassa kokonaisuudessa säädetään
kuitenkin, että komissio voi delegoiduilla säädöksillä muuttaa eräitä määriä
varmistaakseen, että unionin talousarviota hyödynnetään tehokkaimmalla
mahdollisella tavalla.
Suora
ja välillinen hallinnointi
·
Unionin toimiin ja hätäapuun sekä komission
aloitteesta vuotuisten enimmäismäärien puitteissa annettavaan tekniseen apuun
tarkoitetut vuotuiset määrärahat katsotaan yhdeksi kokonaisuudeksi. Näin
resurssien käytöstä voidaan päättää erityistarpeiden perusteella mahdollisimman
joustavasti kunakin varanhoitovuonna.
·
Unionin toimet määritellään hyvin laajasti, jotta
komissiolla olisi käytettävissään kaikki keinot, joita se tarvitsee voidakseen
toteuttaa lainsäädäntöön ja politiikan koordinointiin liittyvät tehtävänsä.
–
Toimissa keskitytään kansainvälisiin näkökohtiin
(yhteistyö, vertaileva analyysi, verkostot), jotka edellyttävät kaikkien
jäsenvaltioiden yhteistä toimintaa, ja niillä tuetaan aktiivisesti
jäsenvaltioiden ja muiden toimijoiden kollektiivista ja vastavuoroisesti
tukevaa toimintaa, jolla lujitetaan yhteistyötä unionissa ja edistetään
vastavuoroista oppimista ja innovointia.
–
Ne voivat olla myös muita kuin kansainvälisiä
toimia, joilla on erityistä merkitystä näiden alojen politiikan kehittämiselle
koko unionin kannalta.
–
Niihin voi kuulua kolmansissa maissa toteutettavia
tai niihin liittyviä toimia.
–
Kaikkien rahastoista tuettavien politiikkojen ja
tavoitteiden täytäntöönpanosta ja myös rahastojen toimintaan liittyvien
politiikkapainotteisten näkökohtien rahoittamisesta säädetään erityisasetuksissa.
Ulkorajoja ja viisumeja koskevan, sisäisen turvallisuuden rahaston osa-alueen
kohdalla tähän voi sisältyä Schengenin säännöstön arviointi- ja
valvontamekanismin täytäntöönpano.
·
Erityisasetuksissa säädetään näin ollen myös
tuesta kansalaisyhteiskunnan ja kansainvälisten verkostojen kehittämiselle
(erityisesti turvapaikka- ja maahanmuuttorahastosta) sekä testauksesta ja
tutkimustyön validoinnista, kuten soveltavista tutkimushankkeista, joilla
kurotaan kiinni välimatka Horisontti 2020 ‑ohjelmasta käytännön
toteutukseen (erityisesti sisäisen turvallisuuden rahastosta).

5.4.
Johdonmukainen ja tehokas raportointi-, seuranta-
ja arviointikehys

Yhteistyössä
toteutettava hallinnointi
·
Jäsenvaltioiden on raportoitava monivuotisen
ohjelman täytäntöönpanosta vuosittain tilien tarkastamisen ja hyväksymisen
yhteydessä. Vuonna 2017 niiltä pyydetään väliarviointia varten lisätietoja
siitä, miten ne ovat edistyneet tavoitteiden saavuttamisessa. Näin tehdään myös
vuonna 2019, jotta tarvittaessa voidaan tehdä mukautuksia vielä viimeisen
varainhoitovuoden (2020) aikana.
·
Kun sisäasioiden alalla tuetaan arviointeihin
perustuvan toimintakulttuurin kehittämistä, rahastoille voidaan laatia yhteinen
arviointi- ja seurantakehys, jonka yhteydessä sovelletaan laaja-alaisia
indikaattoreita, jotka korostavat rahastojen tulossuuntautunutta
lähestymistapaa ja sitä, miten niillä voisi olla keskeinen tehtävä vapauden,
turvallisuuden ja oikeuden alueen luomiseen liittyvien tavoitteiden
saavuttamisessa. Nämä indikaattorit kuvastavat rahastojen toiminnan vaikutusta:
rajaturvallisuutta, poliisiyhteistyötä ja kriisinhallintaa koskevan yhteisen
kulttuurin kehittämistä, unioniin suuntautuvien muuttovirtojen tehokasta
hallinnointia, kolmansien maiden kansalaisten oikeudenmukaista ja tasapuolista
kohtelua, jäsenvaltioiden välistä solidaarisuutta ja yhteistyötä maahanmuuttoon
ja sisäiseen turvallisuuteen liittyvissä kysymyksissä sekä unionin yhteistä
lähestymistapaa kolmansiin maihin maahanmuuttoa ja turvallisuutta koskevissa
kysymyksissä.
·
Jotta voidaan varmistaa arviointiperiaatteiden
asianmukainen soveltaminen ja ottaa huomioon unionin nykyisen sisäasioiden
rahoituksen arvioinnista jäsenvaltioissa saadut käytännön kokemukset, komissio
ja jäsenvaltiot kehittävät yhteisten täytäntöönpanotoimien avulla yhteisen
arviointi- ja seurantakehyksen muun muassa määrittämällä toimintamallit ja
yhteiset tuotos- ja tulosindikaattorit.
·
Kaikki toimenpiteet vahvistetaan ohjelmakauden
alussa, niin että jäsenvaltiot voivat laatia raportointi- ja arviointijärjestelmänsä
yhteisesti sovittujen periaatteiden ja vaatimusten pohjalta.
·
Jotta voitaisiin vähentää hallinnollista rasitusta
ja hyödyntää raportoinnin ja arvioinnin välisiä synergiaetuja,
arviointikertomuksissa vaadittavat tiedot perustuvat jäsenvaltioiden
kansallisten ohjelmien vuotuisissa täytäntöönpanokertomuksissa esitettäviin
tietoihin ja täydentävät niitä.
·
Vuonna 2018 on laadittava väliarviointikertomus,
jota on tarkoitus hyödyntää seuraavaa ohjelmakautta silmällä pitäen.
2011/0367 (COD)
Ehdotus
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS
turvapaikka- ja maahanmuuttorahastoon ja
poliisiyhteistyön, rikollisuuden ehkäisemisen ja torjumisen sekä
kriisinhallinnan rahoitusvälineeseen sovellettavista yleisistä säännöksistä
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN
NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 78 artiklan 2 kohdan,
79 artiklan 2 ja 4 kohdan, 82 artiklan 1 kohdan,
84 artiklan sekä 87 artiklan 2 kohdan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen kun esitys
lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu
kansallisille parlamenteille,
ottavat huomioon Euroopan talous- ja
sosiaalikomitean lausunnon[8],

ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon[9],
noudattavat tavallista
lainsäätämisjärjestystä,
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Euroopan unionin sisäpolitiikan tavoitteena on
luoda vapauden, turvallisuuden ja oikeuden sisärajaton alue, jonne ihmiset
voivat saapua ja jonka sisällä he voivat liikkua, asua ja työskennellä vapaasti
luottaen siihen, että heidän oikeuksiaan noudatetaan ja että heidän
turvallisuutensa on taattu, ottaen huomioon yhteiset haasteet, kuten kattavan
EU:n maahanmuuttopolitiikan kehittäminen unionin kilpailukyvyn ja sosiaalisen
koheesion parantamiseksi, Euroopan yhteisen turvapaikkajärjestelmän luominen
sekä vakavan ja järjestäytyneen rikollisuuden, tietoverkkorikollisuuden ja
terrorismin ehkäiseminen ja torjuminen
(2)
Tämän alueen kehittämiseen tarkoitettu unionin
rahoitus olisi konkreettinen osoitus yhteisvastuun ja vastuunjaon periaatteiden
noudattamisesta, joka on välttämätöntä yhteisiin haasteisiin vastaamiseksi.
(3)
Yhteisillä puitteilla olisi varmistettava
rahoituksen johdonmukaisuus ja yksinkertaisuus sekä yhtenäinen toteutus
kaikilla keskeisillä politiikanaloilla.
(4)
Yhteisissä puitteissa olisi vahvistettava avun
periaatteet ja määritettävä jäsenvaltioiden ja komission vastuualueet
periaatteiden soveltamisessa.
(5)
Unionin rahoitus olisi tehokkaampaa ja se
voitaisiin kohdentaa paremmin, jos tukikelpoisten toimien osarahoitus
perustuisi strategisiin monivuotisiin ohjelmiin, jotka kukin jäsenvaltio laatii
komission kanssa käymänsä vuoropuhelun pohjalta.
(6)
Kun toteutetaan erityisasetuksista tuettavia,
kolmansissa maissa toteutettavia tai niihin liittyviä toimenpiteitä, olisi
hyödynnettävä synergiaa ja noudatettava johdonmukaisuutta muiden unionin
ulkopuolella toteutettavien, sekä maantieteellisistä että temaattisista unionin
ulkoisen avun välineistä tuettujen toimien kanssa. Näiden toimien
toteuttamisessa olisi etenkin pyrittävä noudattamaan johdonmukaisesti
asianomaista maata tai aluetta koskevan unionin ulkoisen toiminnan ja
ulkopolitiikan periaatteita ja yleistavoitteita. Niillä ei ole tarkoitus tukea
kehitykseen suoraan suunnattuja toimia, vaan niillä täydennetään tarvittaessa
ulkoisen avun välineiden perusteella myönnettyä rahoitusta. Lisäksi olisi
varmistettava johdonmukaisuus suhteessa humanitaarista apua koskevaan unionin
politiikkaan erityisesti hätäavun toteuttamisen osalta.
(7)
Ulkoisen toiminnan on oltava johdonmukaista ja
koordinoitua, kuten Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 18 artiklan
4 kohdassa säädetään.
(8)
Ennen kuin laaditaan monivuotiset ohjelmat, joilla
pyritään saavuttamaan unionin rahoitukselle asetetut tavoitteet,
jäsenvaltioiden ja komission olisi käytävä poliittista vuoropuhelua ja sitä
kautta luotava johdonmukainen strategia kutakin jäsenvaltiota varten.
(9)
Strategiasta olisi laadittava väliarviointi, jotta
voidaan varmistaa asianmukainen rahoitus vuosina 2018–2020.
(10)
Jäsenvaltioiden olisi luotava kumppanuussuhde
asianomaisiin viranomaisiin ja elimiin kansallisten ohjelmien valmistelua,
toteutusta ja seurantaa varten koko monivuotisen ohjelmakauden ajan.
Jäsenvaltioiden olisi perustettava seurantakomiteoita valvomaan kansallisia
ohjelmia ja autettava niitä arvioimaan täytäntöönpanoa sekä edistymistä
tavoitteiden saavuttamisessa.
(11)
Kansallisiin ohjelmiin liittyvien menojen
tukikelpoisuudesta olisi säädettävä kansallisessa lainsäädännössä yhteisten
periaatteiden mukaisesti. Menojen tukikelpoisuuden alkamis- ja päättymispäivä
olisi määriteltävä, jotta kansallisiin ohjelmiin sovellettaisiin yhtenäisiä ja
tasapuolisia sääntöjä.
(12)
Teknisen avun tarkoituksena on antaa
jäsenvaltioille mahdollisuus tukea kansallisten ohjelmien täytäntöönpanoa sekä
auttaa tuensaajia noudattamaan niille asetettuja velvoitteita ja unionin
lainsäädäntöä.
(13)
Hätäavun nopeaa toimittamista varten tarvittavien
riittävien puitteiden turvaamiseksi tässä asetuksessa olisi mahdollistettava
tuki toimille, joiden menot ovat aiheutuneet ennen hätäapua koskevan hakemuksen
tekemistä, varainhoitoasetuksen[10]
sen säännöksen mukaisesti, jossa säädetään tällaisesta joustosta
asianmukaisesti perustelluissa poikkeustapauksissa.
(14)
Euroopan unionin taloudellisia etuja olisi menojen
hallinnoinnin kaikissa vaiheissa suojattava oikeasuhteisin toimenpitein, joita
ovat sääntöjenvastaisuuksien ehkäiseminen, havaitseminen ja tutkiminen sekä
hukattujen, aiheettomasti maksettujen tai virheellisesti käytettyjen varojen
takaisinperintä ja soveltuvin osin seuraamukset.
(15)
Jäsenvaltioiden olisi toteutettava tarvittavat
toimenpiteet varmistaakseen hallinnointi- ja valvontajärjestelmän asianmukaisen
toiminnan ja laadukkaan toteutuksen. Sitä varten on vahvistettava kyseisten
järjestelmien yleiset periaatteet ja tarpeelliset toiminnot.
(16)
Sen vuoksi olisi täsmennettävä hallinnointi- ja
valvontajärjestelmiin sekä sääntöjenvastaisuuksien ja unionin lainsäädännön
rikkomusten ehkäisyyn, toteamiseen ja oikaisuun liittyvät jäsenvaltioiden
velvoitteet, jotta voidaan varmistaa kansallisten ohjelmien tehokas ja
asianmukainen täytäntöönpano.
(17)
Toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteen
mukaisesti jäsenvaltioiden olisi oltava ensisijaisesti vastuussa kansallisten
ohjelmien täytäntöönpanosta ja valvonnasta hallinnointi- ja
valvontajärjestelmiensä kautta.
(18)
Ainoastaan jäsenvaltioiden hyväksymät
vastuuviranomaiset antavat riittävän varmuuden siitä, että tarvittavat
tarkastukset on tehty ennen unionin tuen myöntämistä tuensaajille. Sen vuoksi
olisi säädettävä selvästi, että unionin talousarviosta voidaan korvata
ainoastaan hyväksyttyjen vastuuviranomaisten toteuttamat menot.
(19)
Olisi säädettävä komission vallasta ja vastuusta
tarkistaa hallinnointi- ja valvontajärjestelmien toiminnan tosiasiallinen
tehokkuus ja vaatia jäsenvaltiolta toimien toteuttamista.
(20)
Unionin talousarviositoumukset olisi toteutettava
vuosittain. Ohjelmien hallinnoinnin tehokkuuden varmistamiseksi on tarpeen
vahvistaa vuotuisen saldon maksamista sekä loppumaksun maksamista koskevat
yhteiset säännöt.
(21)
Ohjelman alussa maksettavalla ennakkomaksulla
varmistetaan, että jäsenvaltiolla on heti ohjelman hyväksymisen jälkeen
käytettävissään varat, joilla se tukee tuensaajia ohjelman täytäntöönpanossa. Sen vuoksi olisi säädettävä ensimmäisten
ennakkomaksujen määristä. Ensimmäiset
ennakkomaksut olisi selvitettävä kokonaisuudessaan ohjelman päättämisen
yhteydessä.
(22)
Varainhoitoasetuksen kolmivuotistarkistuksessa[11] esitetään yhteistyössä
toteutettavan hallinnoinnin periaatteisiin muutoksia, jotka on otettava
huomioon.
(23)
Vuotuista tilien tarkastamista ja hyväksymistä
varten olisi vahvistettava asianmukaiset puitteet, jotta voidaan lujittaa
vastuullisuutta unionin talousarviosta tiettynä vuonna osarahoitettavista
menoista. Vastuuviranomaisen olisi näissä puitteissa toimitettava komissiolle
kansallisen ohjelman osalta hallinnollinen vahvistuslausuma, tilinpäätöstiedot,
tiivistelmäraportti sekä riippumaton tarkastuslausunto ja tarkastuskertomus.
(24)
Jotta voidaan tukea vuotuisen tilien tarkastamisen
ja hyväksymisen perustana olevaa riittävää varmuutta kaikkialla unionissa,
olisi vahvistettava yhteiset säännökset, jotka koskevat jäsenvaltioissa
suoritettavien tarkastusten luonnetta ja tasoa.
(25)
Jotta voitaisiin varmistaa unionin varojen
moitteeton hoito, komissio voi joutua tekemään rahoitusoikaisuja.
Jäsenvaltioiden oikeusvarmuuden turvaamiseksi on tärkeä määritellä tilanteet,
joissa sovellettavan unionin tai kansallisen lainsäädännön rikkominen voi
johtaa komission tekemiin rahoitusoikaisuihin. Jotta voitaisiin varmistaa, että
rahoitusoikaisut, joita komissio voi määrätä jäsenvaltioille, liittyvät unionin
taloudellisten etujen suojaamiseen, ne olisi rajoitettava tapauksiin, joissa
unionin tai kansallisen lainsäädännön rikkominen liittyy välittömästi tai
välillisesti toimien ja vastaavien menojen tukikelpoisuuteen, sääntöjenmukaisuuteen,
hallinnointiin tai valvontaan. Suhteellisuuden varmistamiseksi on tärkeää, että
komissio ottaa rahoitusoikaisun määrästä päättäessään huomioon rikkomuksen
luonteen ja vakavuuden. Tältä osin on asianmukaista määritellä perusteet,
joiden nojalla komissio voi tehdä rahoitusoikaisuja, sekä menettely, joka
saattaa johtaa rahoitusoikaisua koskevaan päätökseen.
(26)
Vastuuviranomaisten ja unionin talousarvion välisen
yhteyden vahvistamiseksi komission olisi tarkastettava ja hyväksyttävä
viranomaisten tilit vuosittain. Tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevan
päätöksen olisi koskettava toimitettujen tilinpäätösten täydellisyyttä,
täsmällisyyttä ja todenperäisyyttä mutta ei sitä, ovatko menot yhdenmukaisia
unionin lainsäädännön kanssa.
(27)
Koska komissio on Euroopan unionista tehdyn
sopimuksen 17 artiklan mukaisesti vastuussa unionin lainsäädännön
moitteettomasta soveltamisesta, sen olisi päätettävä, ovatko jäsenvaltioille
aiheutuneet menot yhdenmukaisia unionin lainsäädännön kanssa. Jäsenvaltioille
olisi annettava oikeus perustella maksupäätöksensä. Jotta jäsenvaltioilla olisi
aiemmin toteutuneiden menojen osalta oikeudelliset ja taloudelliset takeet,
olisi vahvistettava enimmäisaika, jonka kuluessa komissio voi päättää sääntöjen
noudattamatta jättämisen taloudellisista seurauksista.
(28)
Rahoituskurin lisäämiseksi on aiheellista määrittää
talousarviositoumuksen osan vapauttamista koskevat järjestelyt kansallisessa
ohjelmassa, erityisesti silloin, kun erän osalta voidaan tehdä poikkeus
vapauttamisesta, etenkin jos täytäntöönpanon viiveet johtuvat sellaisesta
oikeudellisesta menettelystä tai hallinnollisesta muutoksenhausta, jolla on
lykkäävä vaikutus, tai ylivoimaisesta esteestä.
(29)
Jotta sitoumuksen vapauttamista koskevia yleisiä
sääntöjä sovelletaan asianmukaisesti, olisi vahvistettavissa säännöissä
kuvattava yksityiskohtaisesti, miten sitoumuksen vapauttamista koskevat
määräajat vahvistetaan ja miten vastaavat määrät lasketaan.
(30)
Unionin rahoituksen saavutukset on tärkeä saattaa
yleisön tietoisuuteen. Kansalaisilla on oikeus tietää, miten unionin
rahoitusvaroja käytetään. Vastuun sen varmistamisesta, että yleisölle annetaan
asianmukaiset tiedot, olisi oltava sekä vastuuviranomaisilla että tuensaajilla.
Jotta varmistetaan tehokkaampi yleisölle suunnattu tiedotus ja vahvempi
synergia komission aloitteesta toteutettujen viestintätoimien välillä, tästä
unionin rahoituksesta viestintätoimille kohdennetuilla määrärahoilla on
tuettava myös ulkoista tiedotustoimintaa, joka koskee Euroopan unionin
poliittisia prioriteetteja, edellyttäen että ne liittyvät tämän unionin
rahoituksen yleisiin tavoitteisiin.
(31)
Jotta voitaisiin varmistaa tästä unionin
rahoituksesta annettavan tiedon laaja jakelu sekä tiedottaa mahdollisille
tuensaajille rahoitusmahdollisuuksista, olisi tämän asetuksen pohjalta
määriteltävä tiedotus- ja viestintätoimenpiteitä sekä näiden toimenpiteiden
tiettyjä teknisiä piirteitä koskevat yksityiskohtaiset säännöt, ja lisäksi
kunkin jäsenvaltion olisi perustettava verkkosivusto tai ‑portaali, jossa
esitetään tarvittavat tiedot.
(32)
Tuettavien toimien vaikutus riippuu myös toimien
arvioinnista ja niiden tulosten levittämisestä. Tämän vuoksi olisi
vahvistettava tähän liittyvät jäsenvaltioiden ja komission velvollisuudet sekä
järjestelyt, joiden avulla voidaan varmistaa arvioinnin luotettavuus ja
tietojen laatu.
(33)
Komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä
säädöksiä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan
mukaisesti, jotta voidaan muuttaa tämän asetuksen säännöksiä, jotka koskevat
menojen tukikelpoisuuteen sovellettavia yhteisiä periaatteita. On erityisen
tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset
kuulemiset, myös asiantuntijatasolla. Komission olisi delegoituja säädöksiä
valmistellessaan ja laatiessaan varmistettava, että asianomaiset asiakirjat
toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhtäaikaisesti, hyvissä ajoin
ja asianmukaisesti.
(34)
Jotta tämän asetuksen täytäntöönpanolle voitaisiin
varmistaa yhdenmukaiset edellytykset, komissiolle olisi siirrettävä
täytäntöönpanovaltaa. Tätä valtaa olisi käytettävä yleisistä säännöistä ja
periaatteista, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat komission
täytäntöönpanovallan käyttöä, 16 päivänä helmikuuta 2011 annetun Euroopan
parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011[12] mukaisesti.
(35)
Tarkastelumenettelyä olisi käytettävä annettaessa
sellaisia täytäntöönpanosäädöksiä, joissa vahvistetaan kaikkia jäsenvaltioita
koskevat velvollisuudet erityisesti tietojen toimittamisesta komissiolle, ja
neuvoa-antavaa menettelyä olisi puolestaan käytettävä annettaessa sellaisia
täytäntöönpanosäädöksiä, joissa esitetään mallilomakkeet tietojen
toimittamiseksi komissiolle ja joissa on siis kyse pelkästään teknisistä
seikoista.
(36)
Koska jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla
saavuttaa tämän asetuksen tavoitetta eli vahvistaa yhteisiä säännöksiä, vaan
tämä tavoite voidaan saavuttaa paremmin unionin tasolla, unioni voi toteuttaa
toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa
vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Kyseisessä artiklassa määrätyn
suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on
tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi. Euroopan unionista tehtyyn
sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyn,
Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemasta tehdyn pöytäkirjan 1 ja
2 artiklan mukaisesti nämä jäsenvaltiot eivät osallistu tämän asetuksen
hyväksymiseen, asetus ei sido näitä jäsenvaltioita eikä sitä sovelleta näihin
jäsenvaltioihin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta mainitun pöytäkirjan
4 artiklan soveltamista. [TAI] [Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen
ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyn, Yhdistyneen
kuningaskunnan ja Irlannin asemasta tehdyn pöytäkirjan 3 artiklan
mukaisesti Yhdistynyt kuningaskunta ja Irlanti ovat ilmoittaneet haluavansa
osallistua tämän asetuksen hyväksymiseen ja soveltamiseen.]
(37)
Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan
unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyn, Tanskan asemasta tehdyn
pöytäkirjan 1 ja 2 artiklan mukaisesti Tanska ei osallistu tämän asetuksen
hyväksymiseen, asetus ei sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskaan,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:
I LUKU
YLEISET SÄÄNNÖKSET
1 artikla
Kohde ja soveltamisala
Tässä asetuksessa vahvistetaan erityisasetusten
täytäntöönpanoon sovellettavat yleiset säännöt, jotka koskevat seuraavia
seikkoja:
a)           menojen rahoittaminen;
b)           kumppanuudet, ohjelmasuunnittelu,
raportointi, seuranta ja arviointi;
c)           jäsenvaltioissa käyttöön otettavat
hallinnointi- ja valvontajärjestelmät;
d)           tilien tarkastaminen ja
hyväksyminen.
2 artikla
Määritelmät

Tässä asetuksessa sovelletaan seuraavia
määritelmiä:
a)           ’Erityisasetuksilla’ tarkoitetaan
–
asetusta (EU) N:o …/2012 [turvapaikka- ja
maahanmuuttorahaston perustamisesta vuosiksi 2014–2020];
–
asetusta (EU) N:o …/2012 [poliisiyhteistyön,
rikollisuuden ehkäisemisen ja torjumisen sekä kriisinhallinnan rahoitusvälineen
perustamisesta osana sisäisen turvallisuuden rahastoa]; ja
–
kaikkia muita asetuksia, joissa säädetään tämän
asetuksen soveltamisesta.
b)           ’ohjelmasuunnittelulla’ tarkoitetaan
monivaiheista organisointi-, päätöksenteko- ja rahoitusmenettelyä, jonka
tavoitteena on panna täytäntöön unionin ja jäsenvaltioiden monivuotiset
yhteiset toimet erityisasetuksissa asetettujen tavoitteiden saavuttamiseksi;
c)           ’toimella’ tarkoitetaan hanketta tai
hankeryhmää, jonka kansallisen ohjelman vastuuviranomainen on valinnut tai joka
on valittu vastuuviranomaisen valvonnassa ja jolla edistetään
erityisasetuksissa vahvistettujen yleisten ja erityistavoitteiden
saavuttamista;
d)           ’unionin toimella’ tarkoitetaan
valtioiden välistä toimea tai unionin erityisen edun mukaista toimea, joka on
määritelty erityisasetuksissa;
e)           ’hankkeella’ tarkoitetaan erityisiä
käytännön keinoja, joilla unionin rahoituksen tuensaajat panevat täytäntöön
toimia tai niiden osia;
f)            ’hätäavulla’ tarkoitetaan hanketta
tai hankeryhmää, joka koskee erityisasetuksissa määriteltyä hätätilannetta;
g)           ’tuensaajalla’ tarkoitetaan
hankkeelle myönnetyn unionin rahoituksen vastaanottajaa riippumatta siitä, onko
kyse julkisesta tai yksityisestä yhteisöstä, kansainvälisistä järjestöistä,
Punaisesta Rististä (Punaisen Ristin kansainvälisestä komiteasta ICRC:stä) tai
Punaisen Ristin ja Punaisen Puolikuun yhdistysten kansainvälisestä liitosta.
II LUKU
TUEN PERIAATTEET
3 artikla
Yleiset periaatteet
1.
Erityisasetuksien nojalla myönnetään kansallisten
ohjelmien, unionin toimien ja hätäavun kautta tukea, joka täydentää
kansallista, alueellista ja paikallista toimintaa ja jolla tuetaan unionin
tavoitteiden saavuttamista.
2.
Komissio ja jäsenvaltiot huolehtivat siitä, että
erityisasetusten nojalla myönnettävä tuki ja jäsenvaltioiden myöntämä tuki ovat
johdonmukaisia suhteessa Euroopan unionin toimiin, politiikkoihin ja
prioriteetteihin sekä täydentävät Euroopan unionin muita välineitä.
3.
Erityisasetusten nojalla myönnettävän tuen
täytäntöönpano edellyttää komission ja jäsenvaltioiden tiivistä yhteistyötä.
4.
Komissio ja jäsenvaltiot varmistavat kukin oman
vastuualueensa mukaisesti yhteensovittamisen tämän asetuksen ja
erityisasetusten sekä unionin muiden politiikkojen ja välineiden, myös unionin
ulkoisiin toimiin liittyvien, välillä; kolmansissa maissa toteutettavien tai
niihin liittyvien toimien osalta yhteensovittamiseen osallistuu myös Euroopan ulkosuhdehallinto.

5.
Komissio ja jäsenvaltiot noudattavat moitteettoman
varainhoidon periaatetta varainhoitoasetuksen [26] artiklan mukaisesti.
6.
Komissio ja jäsenvaltiot varmistavat
erityisasetusten nojalla myönnettävän tuen vaikuttavuuden erityisesti seurannan,
raportoinnin ja arvioinnin kautta.
7.
Suorittaessaan tähän asetukseen ja
erityisasetuksiin liittyviä tehtäviään komissio ja jäsenvaltiot pyrkivät
tuensaajien hallinnollisen rasituksen vähentämiseen.
4 artikla
Unionin
ja kansallisen lainsäädännön noudattaminen
Erityisasetusten nojalla rahoitettavien
toimien on oltava unionin ja kansallisen lainsäädännön mukaisia.
5 artikla
Euroopan
unionin taloudellisten etujen suojaaminen
1.
Komissio varmistaa asianmukaisin toimenpitein, että
näiden erityisasetusten mukaisesti rahoitettavia toimia toteutettaessa unionin
taloudellisia etuja suojataan petoksia, lahjontaa ja muuta laitonta toimintaa
ehkäisevillä toimenpiteillä, tehokkailla tarkastuksilla ja, jos
sääntöjenvastaisuuksia havaitaan, perimällä aiheettomasti maksetut määrät
takaisin sekä soveltuvin osin käyttämällä tehokkaita, oikeasuhteisia ja ennalta
ehkäiseviä seuraamuksia.
2.
Jäsenvaltioiden on estettävä, todettava ja
oikaistava sääntöjenvastaisuudet sekä perittävä takaisin aiheettomasti maksetut
määrät ja tarvittaessa perittävä viivästyskorkoa. Jäsenvaltioiden on
ilmoitettava sääntöjenvastaisuuksista komissiolle ja tiedotettava komissiolle
vastaavien hallinnollisten ja oikeudellisten menettelyjen etenemisestä.
3.
Jos tuensaajalle aiheettomasti maksettuja määriä ei
saada perittyä takaisin jäsenvaltion virheen tai laiminlyönnin vuoksi,
jäsenvaltio vastaa menetettyjen määrien korvaamisesta unionin yleiseen
talousarvioon.
4.
Jäsenvaltioiden on tarjottava tehokas suoja
petoksia vastaan, erityisesti hyvin riskialttiilla alueilla; suojalla on oltava
ennalta ehkäisevä vaikutus ja huomioon otetaan toimenpiteiden hyödyt ja niiden
oikeasuhteisuus.
5.
Komissiolle siirretään valta antaa
54 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen delegoituja säädöksiä,
jotka koskevat 4 kohdassa määritettyjä jäsenvaltioiden velvoitteita.
6.
Komissiolla ja sen edustajilla sekä
tilintarkastustuomioistuimella on valtuudet tehdä kaikkien unionilta
erityisasetusten mukaisesti rahoitusta saaneiden avustuksensaajien,
toimeksisaajien ja alihankkijoiden osalta asiakirjoihin perustuvia ja paikalla
suoritettavia tarkastuksia.
Euroopan petostentorjuntavirasto, jäljempänä
’OLAF’, voi asetuksessa (Euratom, EY) N:o 2185/96 säädettyjen menettelyjen
mukaisesti tehdä niihin talouden toimijoihin kohdistuvia paikalla suoritettavia
todentamisia ja tarkastuksia, joille on suoraan tai välillisesti myönnetty
asianomaista rahoitusta, selvittääkseen, onko avustussopimukseen tai ‑päätökseen
taikka unionin rahoitusta koskevaan sopimukseen liittynyt unionin taloudellisia
etuja vahingoittavia petoksia, lahjontaa tai muuta laitonta toimintaa.
Tämän asetuksen ja erityisasetusten
täytäntöönpanosta seurauksena olevissa kolmansien maiden ja kansainvälisten
järjestöjen kanssa tehdyissä yhteistyösopimuksissa, avustussopimuksissa,
avustuspäätöksissä ja sopimuksissa on nimenomaisesti annettava komissiolle,
tilintarkastustuomioistuimelle ja OLAFille valtuudet tehdä tällaisia
tarkastuksia sekä paikalla suoritettavia todentamisia ja tarkastuksia, sanotun
kuitenkaan rajoittamatta ensimmäisen ja toisen alakohdan soveltamista.
6 artikla
Ohjelmasuunnittelu

Erityisasetusten tavoitteet pyritään
saavuttamaan vuosia 2014–2020 koskevan monivuotisen ohjelmakauden puitteissa,
ja niistä laaditaan 15 artiklassa tarkoitettu väliarviointi.
III LUKU
UNIONIN TOIMIA, HÄTÄAPUA JA TEKNISTÄ TUKEA
KOSKEVA RAHOITUSKEHYS
7 artikla
Täytäntöönpanokehys
1.
Komissio vahvistaa kokonaismäärän, joka on
käytettävissä unionin talousarvion vuotuisista määrärahoista unionin toimiin,
hätäapuun ja komission aloitteesta annettavaan tekniseen tukeen.
2.
Komissio hyväksyy täytäntöönpanosäädöksellä
työohjelman unionin toimia ja hätäapua varten. Täytäntöönpanosäädös annetaan
55 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
3.
Varmistaakseen, että resursseja on käytettävissä
oikeaan aikaan, komissio voi erikseen hyväksyä työohjelman hätäapua varten.
4.
Unionin toimien, hätäavun ja komission aloitteesta
annettavan teknisen avun täytäntöönpanosta voivat vastata
–
suoraan joko komissio tai täytäntöönpanovirastot
–
välillisesti muut henkilöt ja yhteisöt kuin
jäsenvaltiot varainhoitoasetuksen [57] artiklan mukaisesti.
8 artikla
Hätäapu
1.
Erityisasetuksissa määritellyssä hätätilanteessa
komissio voi päättää myöntää hätäapua.
2.
Hätäavun määrä voi olla enintään
100 prosenttia tukikelpoisista menoista käytettävissä olevien resurssien
puitteissa.
3.
Hätäapu voi käsittää avun, jota annetaan
jäsenvaltioissa ja kolmansissa maissa erityisasetuksissa määriteltyjen
tavoitteiden ja toimien mukaisesti.
4.
Hätäapua voidaan myöntää menoihin, jotka ovat
aiheutuneet ennen avustushakemuksen jättämispäivää tai avunpyynnön
esittämispäivää, jos tämä on tarpeen toimen täytäntöönpanemiseksi.
9 artikla
Kolmansissa maissa toteutettavat tai
niihin liittyvät unionin toimet ja hätäapu
1.
Komissio voi päättää rahoittaa kolmansissa maissa
toteutettavia tai niihin liittyviä unionin toimia ja hätäapua
erityisasetuksissa määriteltyjen tavoitteiden ja toimien mukaisesti.
2.
Jos tällaisia toimia toteutetaan suoraan,
seuraavilla yhteisöillä on oikeus tehdä hakemuksia:
a)      jäsenvaltiot;
b)      kolmannet maat;
c)      kolmansien maiden ja unionin tai
jäsenvaltioiden yhdessä perustamat elimet;
d)      kansainväliset järjestöt, mukaan
luettuina alueelliset järjestöt, Yhdistyneiden Kansakuntien elimet, yksiköt ja
operaatiot, kansainväliset rahoituslaitokset ja kehityspankit sekä
kansainvälistä tuomiovaltaa käyttävät laitokset sikäli kuin ne edistävät
kyseisen erityisasetuksen (kyseisten erityisasetusten) tavoitteita;
e)      Punaisen Ristin kansainvälinen komitea
(ICRC) tai Punaisen Ristin ja Punaisen Puolikuun yhdistysten kansainvälinen
liitto;
f)       valtiosta riippumattomat järjestöt,
jotka on perustettu ja rekisteröity unionissa ja Schengenin säännöstön
täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen osallistuvissa maissa.
10 artikla
Komission aloitteesta annettava
tekninen tuki
1.
Komission aloitteesta tai puolesta voidaan
erityisasetusten mukaisesti tukea tämän asetuksen ja erityisasetusten
täytäntöönpanoon tarvittavia, valmistelua, seurantaa, hallinnollista ja
teknistä tukea, arviointia, tarkastuksia ja valvontaa koskevia toimenpiteitä.
2.
Nämä toimenpiteet voivat sisältää ainakin
seuraavat:
a)      tuki hankkeiden valmisteluun ja
arviointiin;
b)      institutionaalisten ja hallinnollisten
valmiuksien lisäämiseen myönnettävä tuki tämän asetuksen ja erityisasetusten
hallinnon vaikuttavuuden parantamiseksi;
c)      tämän asetuksen ja erityisasetusten
analysointiin, hallinnointiin, seurantaan, tiedonvaihtoon ja täytäntöönpanoon
liittyvät toimenpiteet sekä toimenpiteet, jotka liittyvät valvontajärjestelmien
sekä teknisen ja hallinnollisen tuen täytäntöönpanoon;
d)      erityisasetusten toimintaa käsittelevät
arvioinnit, asiantuntijaraportit, tilastot ja selvitykset, myös
yleisluonteiset;
e)      toimet tietojen levittämiseksi,
verkottumisen tukemiseksi, viestintätoimien toteuttamiseksi, tietoisuuden
lisäämiseksi sekä yhteistyön ja kokemusten vaihdon edistämiseksi, myös
kolmansien maiden kanssa. Jotta varmistetaan tehokkaampi yleisölle suunnattu
viestintä ja vahvempi synergia komission aloitteesta toteutettujen
viestintätoimien välillä, tämän asetuksen mukaisiin viestintätoimiin
kohdennetuilla määrärahoilla tuetaan myös ulkoista tiedotustoimintaa, joka
koskee Euroopan unionin poliittisia prioriteetteja, edellyttäen että ne
liittyvät tämän asetuksen ja erityisasetusten yleisiin tavoitteisiin;
f)       hallinnoinnissa, seurannassa,
tarkastuksessa, valvonnassa ja arvioinnissa käytettävien tietokonejärjestelmien
käyttöönotto, toiminta ja keskinäiset yhteydet;
g)      yhteisen arviointi- ja seurantakehyksen
suunnittelu sekä indikaattoreiden järjestelmä, jossa otetaan tarvittaessa
huomioon kansalliset indikaattorit;
h)      toimet arviointimenetelmien ja
arviointikäytäntöjä koskevan tiedonvaihdon parantamiseksi;
i)       konferenssit, seminaarit, työpajat ja
muut tämän asetuksen ja erityisasetusten täytäntöönpanoon liittyvät yhteiset
tiedotus- ja koulutustoimenpiteet, jotka on suunnattu tietyille viranomaisille
ja tuensaajille;
j)       tarkastuksiin liittyvät toimet.
3.
Nämä toimet voivat koskea edellisiä ja seuraavia
rahoituskehyksiä.
IV LUKU
KANSALLISET OHJELMAT
1 jakso
Ohjelmasuunnittelu ja täytäntöönpanokehys
11 artikla
Tukitoimien
toissijaisuus ja suhteellisuus
1.
Jäsenvaltiot ja niiden tätä varten nimeämät elimet,
jäljempänä ’nimetyt viranomaiset’, vastaavat ohjelmien täytäntöönpanosta sekä
tämän asetuksen ja erityisasetusten mukaisten tehtäviensä suorittamisesta
asianmukaisella tasolla jäsenvaltion institutionaalisen, oikeudellisen ja
rahoituskehyksen mukaisesti, jollei tämän asetuksen ja erityisasetusten
noudattamisesta muuta johdu.
2.
Erityisasetusten nojalla myönnettävän tuen täytäntöönpanoon
ja käyttöön liittyvien järjestelyjen ja erityisesti raportointiin, arviointiin,
hallinnointiin ja valvontaan tarvittavien taloudellisten ja hallinnollisten
resurssien yhteydessä on otettava huomioon suhteellisuusperiaate myönnettävän
tuen määrän osalta.
12 artikla
Kumppanuudet
1.           Jäsenvaltioiden on luotava
omien kansallisten sääntöjensä ja käytänteidensä mukaisesti kumppanuussuhde
asianomaisiin viranomaisiin ja elimiin kansallisten ohjelmien kehittämistä ja
toteuttamista varten.
Nämä viranomaiset ja elimet voivat olla
toimivaltaisia alueellisia, paikallisia tai muita viranomaisia ja tarvittaessa
kansalaisyhteiskuntaa edustavia kansainvälisiä järjestöjä tai elimiä, kuten
valtiosta riippumattomia järjestöjä tai työmarkkinaosapuolia.
2.           Kumppanuutta harjoitetaan
kunkin osapuolen institutionaalisten, oikeudellisten ja rahoitusta koskevien
toimivaltuuksien mukaisesti.
3.
Kumppanit osallistuvat kansallisten ohjelmien
valmisteluun, täytäntöönpanoon, seurantaan ja arviointiin.
4.
Kukin jäsenvaltio perustaa seurantakomitean
tukemaan kansallisten ohjelmien täytäntöönpanoa.
5.
Komissio voi osallistua seurantakomitean työhön
neuvonantajan ominaisuudessa.
13 artikla
Poliittinen
vuoropuhelu
1.
Ohjelmakauden aluksi komissio käy kunkin
jäsenvaltion kanssa poliittista vuoropuhelua sen tarpeista ja niiden
täyttämiseen unionin talousarviosta myönnettävästä rahoituksesta ottaen
huomioon jäsenvaltion lähtötilanteen ja erityisasetuksissa asetetut tavoitteet.
Poliittisen vuoropuhelun tuloksena laaditaan yhteisesti hyväksytyt
päiväkirjamerkinnät tai kirjeenvaihto, joissa määritellään kyseisen
jäsenvaltion erityistarpeet ja ensisijaiset tavoitteet ja jotka muodostavat
puitteet kansallisten ohjelmien valmistelulle.
Toimilla, jotka toteutetaan kolmansissa maissa tai
liittyvät niihin, ei voida tukea suoraan kehitystä, sen sijaan poliittisessa
vuoropuhelussa pyritään kattavaan yhdenmukaisuuteen kyseistä maata tai aluetta
koskevien unionin ulkoisten toimien ja ulkopolitiikan periaatteiden ja yleisten
tavoitteiden kanssa.
2.
Jäljempänä 39 artiklassa tarkoitetun
maksupyynnön ja 49 artiklassa tarkoitetun täytäntöönpanokertomuksen
tarkastelun yhteydessä kyseinen jäsenvaltio ja komissio arvioivat kansallisen
ohjelman täytäntöönpanon edistymistä poliittisen vuoropuhelun tulosten
pohjalta.
14 artikla
Kansallisten
ohjelmien valmistelu ja hyväksyminen
1.
Kukin jäsenvaltio ehdottaa 13 artiklan
1 kohdassa tarkoitetun poliittisen vuoropuhelun tulosten pohjalta
kansallista ohjelmaa erityisasetusten mukaisesti.
2.
Kunkin ehdotetun kansallisen ohjelman on katettava
varainhoitovuodet 1 päivän tammikuuta 2014 ja 31 päivän joulukuuta
2020 välisellä ajanjaksolla ja koostuttava seuraavista osista:
a)      kuvaus jäsenvaltion lähtötilanteesta;
b)      analyysi jäsenvaltion tarpeista ja niiden
täyttämiseksi laadituista kansallisista tavoitteista ohjelman kattamalla
ajanjaksolla;
c)      asianmukainen strategia, jossa
määritellään unionin talousarviotuella edistettävät tavoitteet, niiden
saavuttamista koskevat päämäärät, viitteellinen aikataulu sekä esimerkkejä
toimista, joiden avulla tavoitteet on tarkoitus saavuttaa;
d)      keinot, joilla varmistetaan
erityisasetuksilla perustettavien välineiden sekä muiden unionin ja
jäsenvaltioiden välineiden keskinäinen koordinaatio;
e)      tiedot käyttöön otettavasta seuranta- ja
arviointikehyksestä sekä indikaattoreista, joilla mitataan edistymistä
tavoitteiden täytäntöönpanossa suhteessa jäsenvaltion lähtötilanteeseen;
f)       järjestelyt, joilla varmistetaan unionin
talousarviosta annettavan tuen tehokas ja tuloksekas toteutus, mukaan luettuna
suunniteltu teknisen avun käyttö sekä lähestymistapa, jota on tarkoitus
soveltaa 12 artiklassa tarkoitetun kumppanuusperiaatteen täytäntöönpanoon;
g)      luonnos rahoitussuunnitelmaksi eriteltynä
varainhoitovuosittain koko ohjelmakaudelta;
h)      keinot ja menetelmät kansallisen ohjelman
julkaisemiseksi;
i)       kansallista ohjelmaa koskevat
täytäntöönpanosäännökset, mukaan luettuna nimettyjen viranomaisten
määrittäminen.
3.
Jäsenvaltioiden on toimitettava ehdotetut
kansalliset ohjelmat komissiolle kolmen kuukauden kuluessa 13 artiklan
1 kohdassa tarkoitetun poliittisen vuoropuhelun päättymisestä.
4.
Kansalliset ohjelmat on laadittava komission
antaman mallin mukaisesti. Sitä koskeva täytäntöönpanosäädös annetaan
55 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua neuvoa-antavaa menettelyä noudattaen.
5.
Ennen kuin komissio hyväksyy ehdotetun kansallisen
ohjelman, se tarkastelee,
a)      vastaako ohjelma erityisasetuksissa
asetettuja tavoitteita ja 13 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun
poliittisen vuoropuhelun päätelmiä;
b)      ovatko ehdotetun kansallisen ohjelman
tavoitteet, päämäärät, indikaattorit, aikataulu ja suunniteltuja toimia
koskevat esimerkit esitetyn strategian kannalta olennaisia;
c)      ovatko 2 kohdan i alakohdassa
tarkoitetut täytäntöönpanosäännökset olennaisia suunniteltujen toimien
kannalta;
d)      vastaako ehdotettu ohjelma unionin
lainsäädäntöä;
e)      täydentääkö ohjelma muista unionin
rahastoista, kuten Euroopan sosiaalirahastosta, myönnettävää tukea;
f)       jos erityisasetuksessa niin säädetään,
ovatko kolmansissa maissa toteutettavia tai niihin liittyviä unionin toimia
koskevat tavoitteet ja esimerkit johdonmukaisia kyseistä maata tai aluetta
koskevan unionin ulkoisen toiminnan ja ulkopolitiikan periaatteiden ja
tavoitteiden kanssa.
6.
Komissio esittää huomautuksia kolmen kuukauden
kuluessa ehdotetun kansallisen ohjelman toimittamispäivästä. Jos komissio
katsoo, että ehdotettu kansallinen ohjelma ei vastaa erityisasetuksissa
asetettuja tavoitteita, ei ole riittävä strategian kannalta tai ei vastaa
unionin lainsäädäntöä, se pyytää kyseistä jäsenvaltiota toimittamaan kaikki
tarpeelliset lisätiedot ja tarvittaessa tarkistamaan ehdotettua kansallista
ohjelmaa. Jäsenvaltion on toimitettava komissiolle kaikki tarpeelliset
lisätiedot ja tarvittaessa tarkistettava ehdotettua kansallista ohjelmaa.
7.
Komissio hyväksyy kukin kansallisen ohjelman
täytäntöönpanosäädöksellä kuuden kuukauden kuluessa siitä kun jäsenvaltio on
virallisesti toimittanut ohjelmaehdotuksensa, edellyttäen että komission
mahdollisesti esittämät huomautukset on otettu riittävällä tavalla huomioon.
8.
Jos ilmenee uusia tai odottamattomia seikkoja, jo
hyväksyttyä kansallista ohjelmaa voidaan joko komission tai kyseisen
jäsenvaltion aloitteesta tarkastella uudelleen ja tarvittaessa muuttaa jäljellä
olevan ohjelmakauden ajaksi.
15 artikla
Väliarviointi
1.
Komissio ja kukin jäsenvaltio tarkastelevat
tilannetta uudelleen vuonna 2017 ja ottavat huomioon unionin politiikoissa ja
kussakin jäsenvaltiossa tapahtuneen kehityksen.
2.
Uudelleentarkastelun jälkeen jäsenvaltiot voivat
tarkistaa kansallisia ohjelmiaan. Kansallisia ohjelmia tarkistetaan niiden
jäsenvaltioiden osalta, jotka saavat lisämäärärahoja erityisasetusten
mukaisesti.
3.
Edellä 14 artiklassa vahvistettuja
kansallisten ohjelmien valmistelua ja hyväksyntää koskevia sääntöjä sovelletaan
tarkistettujen kansallisten ohjelmien valmisteluun ja hyväksyntään soveltuvin
osin.
4.
Komissio osoittaa täytäntöönpanosäädöksillä
jäsenvaltioille kansallisia ohjelmia varten tarkoitetut resurssit, jotka ovat
käytettävissä väliarvioinnin puitteissa erityisasetusten nojalla. Väliarvioinnin
jälkeen komissio antaa Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja
sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle kertomuksen tämän asetuksen ja
erityisasetusten säännösten mukaisesti toteutetusta väliarvioinnista.
16 artikla
Rahoituksen
rakenne
1.
Kansallisista ohjelmista myönnetään rahoitusta
avustuksina.
2.
Kansallisista ohjelmista tuetuille toimille on
hankittava yhteisrahoitusta julkisista tai yksityisistä lähteistä, niiden on
oltava voittoa tavoittelemattomia eikä niille voida myöntää rahoitusta muista
unionin talousarvioon kuuluvista rahoituslähteistä.
3.
Unionin talousarviosta maksettavan rahoituksen
osuus hankkeen kaikista tukikelpoisista menoista on enintään
75 prosenttia.
4.
Unionin talousarviosta maksettavan rahoituksen
osuus voi eräiden erityisasetuksissa määriteltyjen erityistoimien tai
strategisten prioriteettien kohdalla olla 90 prosenttia.
5.
Unionin talousarviosta maksettavan rahoituksen
osuus voidaan nostaa 90 prosenttiin myös asianmukaisesti perustelluissa
olosuhteissa erityisesti, jos hankkeita ei muuten voida toteuttaa eikä
kansallisten ohjelman tavoitteita saavuttaa.
17 artikla
Yleiset
tukikelpoisuusperiaatteet
1.
Menojen tukikelpoisuus määritetään kansallisten
sääntöjen perusteella, paitsi jos tässä asetuksessa tai erityisasetuksissa on
vahvistettu erityissääntöjä.
2.
Erityisasetusten mukaisesti tukikelpoisten menojen
on täytettävä seuraavat ehdot:
a)      niiden on kuuluttava erityisasetusten ja
niiden tavoitteiden piiriin;
b)      niiden on oltava tarpeen hankkeeseen
sisältyvien toimien toteuttamiseksi;
c)      niiden on oltava kohtuullisia ja
moitteettoman varainhoidon periaatteiden mukaisia erityisesti taloudellisuuden
ja kustannustehokkuuden osalta.
3.
Menoihin voidaan myöntää tukea erityisasetusten
nojalla, jos
–
ne ovat aiheutuneet tuensaajalle ja tuensaaja on
maksanut ne 1 päivän tammikuuta 2014 ja 31 päivän joulukuuta 2022
välisenä aikana; ja
–
hyväksytty vastuuviranomainen on todellisuudessa
maksanut ne 1 päivän tammikuuta 2014 ja 30 päivän kesäkuuta 2023
välisenä aikana.
4.
Tuensaajan on esitettävä vastuuviranomaiselle
osoittamiinsa maksupyyntöihin sisältyvien menojen tueksi maksukuitit tai
vastaavalla tavalla todistusvoimaiset kirjanpitoasiakirjat, paitsi jos kyseessä
on 18 artiklan 1 kohdan b, c tai d alakohdassa tarkoitettu tukimuoto.
Poiketen siitä, mitä 3 kohdassa säädetään, kyseisten tukimuotojen osalta
maksupyynnöissä esitettävät määrät muodostavat perustan sille korvaukselle,
jonka vastuuviranomainen suorittaa tuensaajalle.
5.
Nettotulot, jotka hanke on tuottanut suoraan
täytäntöönpanonsa aikana ja joita ei ole otettu huomioon hankkeen
hyväksymisajankohtana, on vähennettävä hankkeen tukikelpoisista menoista
tuensaajan esittämässä loppumaksupyynnössä.
18 artikla
Tukikelpoiset
menot
1.
Tukikelpoiset menot voidaan korvata seuraavasti:
a)      korvaukset, jotka kattavat
tosiasiallisesti syntyneet ja maksetut tukikelpoiset kustannukset sekä
tapauksen mukaan poistot;
b)      vakioyksikkökustannukset;
c)      kertakorvaukset;
d)      kiinteämääräinen rahoitus, joka
määritetään soveltamalla tiettyä prosenttiosuutta yhteen tai useampaan
määriteltyyn kustannuslajiin.
2.
Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja vaihtoehtoja
voidaan yhdistää, jos niistä kukin liittyy eri kustannuslajiin tai jos niitä
käytetään toimen yhtenä osana oleviin eri hankkeisiin tai toimen peräkkäisiin
vaiheisiin.
3.
Jos hanke toteutetaan yksinomaan urakka-, tavara-
tai palveluhankintojen muodossa, sovelletaan ainoastaan 1 kohdan
a alakohtaa.
4.
Edellä 1 kohdan b, c ja d alakohdassa
tarkoitetut määrät vahvistetaan etukäteen jollakin seuraavista tavoista:
a)      oikeudenmukainen, tasapuolinen ja
todennettava laskentamenetelmä, jonka perustana ovat
i)        tilastotiedot tai muut objektiiviset
tiedot; tai
ii)       yksittäisten tuensaajien todennetut
aiemmat tiedot tai kyseisten tuensaajien tavanomaiset
kustannuslaskentakäytännöt;
b)      menetelmät ja vastaavat
yksikkökustannukset, kertakorvaukset ja kiinteämääräinen rahoitus, joita
sovelletaan unionin politiikanaloilla samantyyppisiin toimiin/hankkeisiin ja
tuensaajiin;
c)      menetelmät ja vastaavat
yksikkökustannukset, kertakorvaukset ja kiinteämääräinen rahoitus, joita
sovelletaan jäsenvaltion kokonaan rahoittamissa avustusjärjestelmissä
samantyyppisiin toimiin/hankkeisiin ja tuensaajiin.
5.
Asiakirjassa, jossa määritetään kullekin
hankkeelle/toimelle asetetut tukiedellytykset, on vahvistettava toimen
kustannusten määrittämisessä sovellettava menetelmä sekä avustuksen maksamista
koskevat edellytykset.
6.
Jos hankkeen toteuttamisesta aiheutuu välillisiä
kustannuksia, ne voidaan laskea kiinteämääräisinä jollakin seuraavista
tavoista:
a)      kiinteä prosenttiosuus, joka on enintään
20 prosenttia tukikelpoisista välittömistä kustannuksista ja joka
lasketaan käyttämällä oikeudenmukaista, tasapuolista ja todennettavaa
laskentamenetelmää tai menetelmää, jota sovelletaan jäsenvaltion kokonaan
rahoittamissa avustusjärjestelmissä samantyyppisiin toimiin/hankkeisiin tai
tuensaajiin;
b)      kiinteä prosenttiosuus, joka on enintään
15 prosenttia tukikelpoisista välittömistä henkilöstökustannuksista; tai
c)      kiinteä prosenttiosuus, jota sovelletaan
tukikelpoisiin välittömiin kustannuksiin ja joka perustuu olemassa oleviin
menetelmiin ja vastaaviin rahoitusosuuksiin, joita sovelletaan unionin
politiikanaloilla samantyyppisiin toimiin/hankkeisiin ja tuensaajiin.
7.
Avustukset, joiden osalta unionin talousarviosta
maksettava tuki on enintään 50 000 euroa, maksetaan kertakorvauksina
tai vakioyksikkökustannuksina.
8.
Edellä 4 kohdassa tarkoitetut kiinteämääräinen
rahoitus, vakioyksikkökustannukset ja kertakorvaukset voidaan laskea
hankekohtaisesti ottamalla pohjaksi talousarvioluonnos, jonka
vastuuviranomainen on hyväksynyt etukäteen, jos unionin talousarviosta
myönnettävä rahoitus on enintään 100 000 euroa.
9.
Poistokustannuksia voidaan pitää tukikelpoisina
seuraavin edellytyksin:
a)      menot ovat tukikelpoisia kansallisen
ohjelman tukikelpoisuussääntöjen nojalla;
b)      menojen määrästä on näyttöarvoltaan
laskuihin rinnastettavat kirjanpitotositteet, kun kyseessä on 1 kohdan
a alakohdassa tarkoitettu korvausmuoto;
c)      kustannukset liittyvät yksinomaan
hankkeen tukikauteen;
d)      poistojen kohteena olevan omaisuuden
hankintaan ei ole saatu tukea unionin talousarviosta.
19 artikla
Menot,
jotka eivät ole tukikelpoisia
Seuraaviin menoihin ei voida myöntää
rahoitusta unionin talousarviosta erityisasetusten nojalla:
a)           lainojen korot;
b)           rakentamattoman maan hankinta;
c)           rakennetun maan hankinta, jos maa on
välttämätön hankkeen toteutuksen kannalta, siltä osin kuin siihen käytettävä
määrä on enemmän kuin 10 prosenttia kyseisen hankkeen tukikelpoisten
menojen kokonaismäärästä;
d)           arvonlisävero, jäljempänä ’alv’.
Alv-määrät ovat kuitenkin tukikelpoisia, jos ne kansallisen alv-lainsäädännön
mukaan ovat palautukseen oikeuttamattomia ja jos niiden maksajana on tuensaaja,
joka ei ole direktiivin 2006/112/EY 13 artiklan 1 kohdan
ensimmäisessä alakohdassa olevan määritelmän mukainen verovelvollinen,
edellyttäen että kyseiset alv-määrät eivät ole infrastruktuurin toimittamisen
yhteydessä syntyneitä.
20 artikla
Jäsenvaltioiden aloitteesta annettava
tekninen tuki
1.
Erityisasetusten nojalla voidaan jäsenvaltion aloitteesta
rahoittaa kunkin kansallisen ohjelman osalta toimia, jotka liittyvät
valmisteluun, hallinnointiin, seurantaan, arviointiin, tiedotukseen ja
viestintään, verkostoitumiseen, valvontaan ja tarkastukseen, sekä
toimenpiteitä, joilla vahvistetaan hallinnollista kapasiteettia tämän asetuksen
ja erityisasetusten täytäntöönpanemiseksi.
2.
Kyse voi olla seuraavista toimenpiteistä:
a)      toimien tai hankkeiden valmisteluun,
valintaan, arviointiin, hallinnointiin ja seurantaan liittyvät menot;
b)      toimien tai hankkeiden tarkastukseen ja
paikalla tehtäviin tarkastuksiin liittyvät menot;
c)      toimien tai hankkeiden arviointiin
liittyvät menot;
d)      toimia tai hankkeita koskevaan
tiedotukseen, levitykseen ja avoimuuteen liittyvät menot;
e)      tämän asetuksen ja erityisasetusten
hallinnointia, seurantaa ja arviointia varten tarvittavien
tietokonejärjestelmien hankintaan, asennukseen ja ylläpitoon liittyvät menot;
f)       toimien täytäntöönpanoon liittyvien
seurantakomiteoiden tai alakomiteoiden kokousmenot. Tähän menolajiin voidaan
sisällyttää myös näiden komiteoiden käyttämien asiantuntijoiden ja muiden
komitean työhön osallistuvien henkilöiden kulut, mukaan luettuina kolmansista
maista tulevien osallistujien kulut, jos heidän mukanaolonsa on olennaisen
tärkeää toimien tehokkaan toteuttamisen kannalta;
g)      menot toimenpiteisiin, joilla
vahvistetaan hallinnollista kapasiteettia tämän asetuksen ja erityisasetusten
täytäntöönpanemiseksi.
3.
Jäsenvaltiot voivat käyttää määrärahoja tukeakseen
toimia, joilla vähennetään tuensaajille aiheutuvaa hallinnollista rasitusta,
sähköiset tiedonvaihtojärjestelmät mukaan luettuina, ja lisätään
jäsenvaltioiden viranomaisten ja tuensaajien valmiuksia hallinnoida ja käyttää
erityisasetusten nojalla myönnettävää tukea.
4.
Toimet voivat koskea edellisiä ja seuraavia
rahoituskehyksiä.
2 jakso
Hallinnointi ja valvonta
21 artikla
Hallinnointi- ja
valvontajärjestelmien yleiset periaatteet
Hallinnointi- ja valvontajärjestelmissä on huolehdittava seuraavista:
a)           kunkin hallinnoinnista ja
valvonnasta vastaavan elimen tehtävien kuvaus samoin kuin tehtävien jako kunkin
elimen sisällä;
b)           tehtävien erottamista koskevan
periaatteen noudattaminen kyseisten elinten välillä ja kunkin elimen sisällä;
c)           menettelyt ilmoitettujen menojen
oikeellisuuden ja asianmukaisuuden varmistamiseksi;
d)           tietokonejärjestelmät kirjanpitoa,
taloudellisten tietojen ja indikaattoreita koskevien tietojen säilyttämistä ja
siirtämistä sekä seurantaa ja raportointia varten;
e)           raportointi- ja
seurantajärjestelmät, jos vastuuviranomainen siirtää tehtävien suorittamisen
toiselle elimelle;
f)            järjestelyt hallinnointi- ja
valvontajärjestelmien toiminnan tarkastamiseksi;
g)           järjestelmät ja menettelyt
asianmukaisen jäljitysketjun turvaamiseksi;
h)           sääntöjenvastaisuuksien sekä
petosten ehkäisy, toteaminen ja oikaisu sekä aiheettomasti maksettujen summien
takaisinperintä mahdolliset korot mukaan luettuina.
22 artikla
Jäsenvaltioiden
velvollisuudet
1.
Jäsenvaltioiden on täytettävä varainhoitoasetuksen
ja tämän asetuksen mukaisissa yhteistyössä toteutettavaa hallinnointia
koskevissa säännöissä vahvistetut hallinnointi-, valvonta- ja
tarkastusvelvollisuutensa ja otettava hoitaakseen niistä johtuvat kyseisissä
säännöissä vahvistetut tehtävät. Yhteistyössä toteutettavan hallinnoinnin
periaatteen mukaisesti vastuu kansallisten ohjelmien hallinnoinnista ja
valvonnasta kuuluu jäsenvaltioille.
2.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että ohjelmien
hallinnointi- ja valvontajärjestelmät perustetaan tämän asetuksen säännösten
mukaisesti ja että kyseiset järjestelmät toimivat tehokkaasti.
3.
Jäsenvaltioiden on osoitettava kullekin elimelle
riittävät resurssit, jotta elimet voivat hoitaa tehtävänsä koko ohjelmakauden
ajan.
4.
Jäsenvaltioiden on vahvistettava säännöt ja
menettelyt hankkeiden valintaa ja täytäntöönpanoa varten tämän asetuksen
mukaisesti.
5.
Jäsenvaltioiden ja komission välinen virallinen
tiedonvaihto on kokonaisuudessaan hoidettava käyttämällä komission käyttöön
ottamaa sähköistä tiedonvaihtojärjestelmää.
23 artikla
Nimetyt viranomaiset
1.
Kukin jäsenvaltio nimeää kansallisen ohjelmansa
täytäntöönpanoa varten seuraavat elimet:
a)      varainhoitoasetuksen [56] artiklassa
tarkoitettu hyväksynnän antava viranomainen;
b)      hyväksytty vastuuviranomainen:
jäsenvaltion julkisoikeudellinen elin, jolla on yksinomainen vastuu kansallisen
ohjelman moitteettomasta hallinnoinnista ja valvonnasta ja joka vastaa kaikesta
yhteydenpidosta komission kanssa;
c)      tarkastusviranomainen: kansallinen
viranomainen tai elin, joka on toiminnassaan riippumaton vastuuviranomaisesta
ja hyväksynnän antavasta viranomaisesta ja jonka tehtävänä on tarkistaa
hallinnointi- ja valvontajärjestelmien toiminnan tosiasiallinen tehokkuus;
d)      jos se on tarpeen, valtuutettu
viranomainen: julkisoikeudellinen tai yksityisoikeudellinen elin, joka
suorittaa eräitä vastuuviranomaiselle uskottuja tehtäviä kyseisen viranomaisen
valvonnassa.
2.
Kukin jäsenvaltio vahvistaa säännöt, jotka koskevat
sen suhteita 1 kohdassa tarkoitettuihin viranomaisiin sekä niiden suhteita
komissioon.
24 artikla
Vastuuviranomaisten
hyväksyntä
1.
Kukin tähän asetukseen perustuvien menojen
hallinnoinnista ja valvonnasta vastaava vastuuviranomainen on
varainhoitoasetuksen [56 artiklan 3 kohdan] mukaan hyväksyttävä
hyväksynnän antavan ministeriötason viranomaisen virallisella päätöksellä.
2.
Hyväksynnän antaminen edellyttää, että kyseinen
elin täyttää tässä asetuksessa tai tämän asetuksen pohjalta vahvistetut
hyväksymisperusteet, jotka koskevat sisäistä ympäristöä, valvontaa, tiedotusta
ja viestintää sekä seurantaa.
3.
Hyväksynnän on perustuttava riippumattoman
tarkastuselimen antamaan lausuntoon, jossa arvioidaan, täyttääkö
vastuuviranomainen hyväksymisperusteet. Riippumattoman tarkastuselimen on
tehtäviään suorittaessaan otettava huomioon kansainvälisesti hyväksytyt
tarkastusstandardit.
4.
Hyväksynnän antavan viranomaisen on valvottava
hyväksyttyä vastuuviranomaista ja peruutettava antamansa hyväksyntä
virallisella päätöksellä, jos yksi tai useampi hyväksymisperuste ei enää täyty,
paitsi jos vastuuviranomainen toteuttaa tarvittavat korjaukset koeaikana, jonka
hyväksynnän antava viranomainen määrittää ongelman vakavuuden mukaan.
Hyväksynnän antavan elimen on ilmoitettava komissiolle viipymättä mahdollisesta
hyväksytylle vastuuviranomaiselle määritetystä koeajasta ja mahdollisesta
peruuttamista koskevasta päätöksestä.
5.
Jotta voidaan varmistaa järjestelmän moitteeton
toiminta, komissio valtuutetaan antamaan 54 artiklassa tarkoitettua
menettelyä noudattaen delegoituja säädöksiä, jotka koskevat seuraavia seikkoja:
a)      vastuuviranomaisten hyväksynnän
vähimmäisedellytykset, jotka koskevat sisäistä ympäristöä, valvontaa,
tiedotusta ja viestintää sekä seurantaa, ja säännöt, jotka koskevat hyväksynnän
myöntämis- ja peruutusmenettelyä;
b)      vastuuviranomaisten hyväksynnän valvontaa
ja tarkistusmenettelyä koskevat säännöt;
c)      julkiseen interventioon liittyvät
vastuuviranomaisten velvoitteet ja hallinnointi- ja valvontavastuiden sisältö.
25 artikla
Vastuuviranomaisten
suorittamaan valvontaan sovellettavat yleiset periaatteet
1.
Vastuuviranomaiset suorittavat tuensaajien
esittämien maksupyyntöjen järjestelmällistä hallinnollista valvontaa ja
toteuttavat niiden tueksi paikalla tehtäviä tarkastuksia, jotka koskevat
tuensaajien esittämiin loppumaksupyyntöihin liittyviä ja tilinpäätöksessä
ilmoitettuja menoja, saadakseen riittävän varmuuden menojen oikeellisuudesta.
2.
Paikalla tehtävien tarkastusten osalta
vastuuviranomainen tekee kaikista tuensaajista tarkastusotoksen, johon sisältyy
tarvittaessa satunnaisotannalla valittu osa ja riskiotannalla valittu osa,
jotta saadaan edustava virheprosentti ja vähimmäisluotettavuustaso ja samalla
otokseen mukaan suurimmat virheet.
3.
Vastuuviranomainen laatii tarkastuskertomuksen
kaikista paikalla tehtävistä tarkastuksista.
4.
Jos havaitut ongelmat liittyvät itse järjestelmään
ja voivat siksi aiheuttaa muita hankkeita koskevan riskin, vastuuviranomaisen
on varmistettava, että tällaisten ongelmien laajuuden määrittämiseksi
suoritetaan lisätutkimuksia, ylimääräiset tarkastukset mukaan luettuina, ja
samalla tarkistettava, ylittääkö virheiden osuus olennaisuusrajan. Vastuuviranomaisen
on toteutettava tarvittavat ennalta ehkäisevät ja korjaavat toimenpiteet ja
ilmoitettava niistä komissiolle 39 artiklan 1 kohdan
c alakohdassa tarkoitetussa tiivistelmäraportissa.
5.
Komissio vahvistaa täytäntöönpanosäädöksissä
tarvittavat säännöt, joilla pyritään varmistamaan tämän artiklan johdonmukainen
soveltaminen. Näihin sääntöihin voivat sisältyä erityisesti seuraavat:
a)      säännöt, jotka koskevat jäsenvaltioiden
toteuttamia hallinnollisia ja paikalla tehtäviä tarkastuksia, joilla
varmistetaan tämän asetuksen ja erityisasetusten soveltamiseen liittyvien
velvoitteiden, sitoumusten ja tukikelpoisuussääntöjen noudattaminen;
b)      säännöt, jotka koskevat riskien tehokkaan
hallinnoinnin edellyttämien paikalla tehtävien tarkastusten vähimmäistasoa,
sekä edellytykset jäsenvaltioiden tekemien tarkastusten lisäämiselle tai
vähentämiselle, jos hallinnointi- ja valvontajärjestelmät toimivat
asianmukaisesti ja virheiden osuudet ovat hyväksyttävällä tasolla;
c)      säännöt ja menetelmät, jotka koskevat
suoritetuista tarkastuksista ja niiden tuloksista raportointia.
Komissio antaa kyseiset täytäntöönpanosäädökset
55 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
26 artikla
Maksut tuensaajille
Vastuuviranomaisten on varmistettava, että
tuensaajat saavat julkisen tuen kokonaisuudessaan mahdollisimman pian ja
täysimääräisenä. Siitä ei saa vähentää tai pidättää mitään määriä eikä siitä
saa periä mitään erityismaksuja tai muita vaikutukseltaan vastaavia maksuja,
jotka vähentäisivät tuensaajille maksettavia määriä.
27 artikla
Tarkastusviranomaisen
tehtävät
1.
Tarkastusviranomaisen on varmistettava, että
tehdään hallinnointi- ja valvontajärjestelmiä koskevia tarkastuksia poimimalla
tilinpäätökseen sisältyvistä menoista asianmukainen otos.
Siirretään komissiolle valta antaa
54 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen delegoituja säädöksiä,
jotka koskevat tarkastusviranomaisten asemaa ja tarkastuksille asetettuja
ehtoja.
2.         Jos tarkastukset suorittaa jokin
muu elin kuin tarkastusviranomainen, tarkastusviranomaisen on huolehdittava
siitä, että kaikki tällaiset elimet ovat vaadittavalla tavalla toiminnassaan
riippumattomia.
3.         Tarkastusviranomaisen on
huolehdittava siitä, että tarkastustyössä otetaan huomioon kansainvälisesti
hyväksytyt tarkastusstandardit.
28 artikla
Yhteistyö
tarkastusviranomaisten kanssa
1.           Komissio tekee yhteistyötä
tarkastusviranomaisten kanssa tarkastussuunnitelmien ja ‑menetelmien
yhteensovittamiseksi ja vaihtaa viipymättä tietoja hallinnointi- ja
valvontajärjestelmien tarkastusten tuloksista.

2.           Komissio ja tarkastusviranomaiset tapaavat säännöllisesti vähintään
kerran vuodessa, jolleivät ne muuta sovi, tutkiakseen yhdessä vuotuista
tarkastuskertomusta ja lausuntoa ja vaihtaakseen näkemyksiä hallinnointi- ja
valvontajärjestelmien parantamiseen liittyvistä kysymyksistä.
29 artikla
Komission suorittamat
tarkastukset
1.
Komissio varmistaa käytettävissä olevien tietojen,
myös hyväksymismenettelyn, vuotuisten hallinnollisten vahvistuslausumien,
vuotuisten tarkastuskertomusten, vuotuisten tarkastuslausuntojen, vuotuisten
täytäntöönpanokertomusten sekä kansallisten ja unionin elinten toimittamien
tarkastusten perusteella, että jäsenvaltiot ovat perustaneet tämän asetuksen
mukaiset hallinnointi- ja valvontajärjestelmät ja että kyseiset järjestelmät
toimivat tehokkaasti kansallisten ohjelmien täytäntöönpanon ajan.
2.
Rajoittamatta jäsenvaltioiden tarkastuksia,
komission virkamiehet tai komission valtuuttamat edustajat voivat asianmukaisen
ennakkoilmoituksen annettuaan tehdä tarkastuksia paikalla. Jäsenvaltion
virkamiehet tai valtuutetut edustajat voivat osallistua näihin tarkastuksiin.
3.
Tarkastuksissa voidaan erityisesti
a)      varmistaa, toimivatko kansallisen
ohjelman tai sen osan hallinnointi- ja valvontajärjestelmät tehokkaasti;
b)      tarkastaa, vastaavako hallinnolliset
järjestelyt unionin sääntöjä;
c)      varmistaa vaadittujen tositteiden
olemassaolo ja niiden suhde kansallisista ohjelmista tuettaviin toimiin;
d)      tarkistaa edellytykset, joiden mukaisesti
toimet on toteutettu ja niitä on tarkastettu;
e)      arvioida toimien ja/tai kansallisen
ohjelman moitteetonta varainhoitoa.
4.
Komission virkamiehillä tai komission
valtuuttamilla edustajilla, joilla on asianmukaiset valtuudet suorittaa
tarkastuksia paikalla, on oltava mahdollisuus tutustua kaikkiin tietoihin, asiakirjoihin
ja metatietoihin, jotka liittyvät menoihin tai hallinnointi- ja
valvontajärjestelmiin, riippumatta välineestä, jolle tiedot ja asiakirjat on
tallennettu. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle pyynnöstä jäljennökset
näistä tiedoista, asiakirjoista ja metatiedoista.
Tässä kohdassa vahvistetut valtuudet eivät vaikuta
niiden kansallisten säännösten soveltamiseen, joiden mukaan tietyt toimet
kuuluvat ainoastaan kansallisessa lainsäädännössä nimenomaisesti nimetyille
virkamiehille. Komission virkamiehet ja komission valtuuttamat edustajat eivät
esimerkiksi saa osallistua yksityisissä tiloissa suoritettaviin käynteihin tai
kansallisen lainsäädännön mukaiseen epäiltyjen viralliseen kuulusteluun. Tällä
tavoin hankittujen tietojen on kuitenkin oltava heidän saatavillaan.
5.
Komission pyynnöstä ja jäsenvaltioiden
suostumuksella jäsenvaltion toimivaltaiset elimet tekevät lisätarkastuksia tai
tutkimuksia tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluviin toimiin. Komission
henkilöstö tai komission valtuuttamat henkilöt voivat osallistua tällaisiin
tarkastuksiin.
Komissio voi tarkastusten tehostamiseksi pyytää
asianomaisen jäsenvaltion suostumuksella sen viranomaisilta apua tiettyihin
tarkastuksiin tai tutkimuksiin.
6.
Komissio voi vaatia jäsenvaltiota toteuttamaan tarvittavat
toimet varmistaakseen kansallisten hallinnointi- ja valvontajärjestelmien
tehokkaan toiminnan tai menojen oikeellisuuden, sovellettavien sääntöjen
mukaisesti.
3 jakso
Varainhoito
30
artikla
Talousarviositoumukset
1.
Kutakin kansallista ohjelmaa koskevat unionin
talousarviositoumukset tehdään vuotuisina erinä 1 päivän tammikuuta 2014
ja 31 päivän joulukuuta 2020 väliselle ajanjaksolle.
2.
Komission päätös kunkin kansallisen ohjelman
hyväksymisestä muodostaa varainhoitoasetuksen [81 artiklan
2 kohdassa] tarkoitetun rahoituspäätöksen ja, heti kun se on annettu
tiedoksi asianomaiselle jäsenvaltiolle, tuossa asetuksessa tarkoitetun
oikeudellisen sitoumuksen.
3.
Ensimmäiseen erään liittyvät talousarviositoumukset
tehdään kunkin kansallisen ohjelman osalta sen jälkeen, kun komissio on
hyväksynyt ohjelman.
4.
Komissio tekee seuraaviin eriin liittyvät
talousarviositoumukset ennen kunkin vuoden toukokuun 1 päivää tämän
artiklan 2 kohdassa tarkoitetun päätöksen perusteella, paitsi jos
sovelletaan varainhoitoasetuksen [13] artiklaa.
31 artikla
Maksuihin sovellettavat
yhteiset säännöt
1.
Komissio maksaa unionin talousarviosta
kansalliselle ohjelmalle osoitettavat rahoitusosuudet talousarviomäärärahojen
mukaisesti ja käytettävissä olevien varojen rajoissa. Kukin maksu kirjataan
aikaisimpaan avoimeen talousarviositoumukseen.
2.
Maksut suoritetaan ennakkomaksuina, vuotuisen
saldon maksuna sekä loppumaksuna.
3.
Tässä sovelletaan varainhoitoasetuksen
[87] artiklaa.
32 artikla
Ensimmäisen ennakkomaksun ja
vuotuisen saldon yhteismäärä
1.
Ensimmäisen ennakkomaksun ja vuotuisen saldon
yhteismäärä saa olla enintään 95 prosenttia unionin talousarviosta
kansalliselle ohjelmalle myönnettävästä rahoitusosuudesta.
2.
Kun tämä 95 prosentin enimmäismäärä
saavutetaan, jäsenvaltion on toimitettava edelleen maksupyyntöjä komissiolle.
33 artikla
Ensimmäistä ennakkomaksua
koskevat järjestelyt
1.
Kun komissio on antanut kansallisen ohjelman
hyväksymistä koskevan päätöksen, se maksaa ensimmäisen ennakkomaksun koko
ohjelmakaudeksi. Sen määrä on 4 prosenttia unionin talousarviosta
kansalliselle ohjelmalle myönnettävästä rahoitusosuudesta. Se voidaan maksaa
kahdessa erässä riippuen käytettävissä olevista määrärahoista.
2.
Jos kansallinen ohjelma hyväksytään vuonna 2015 tai
myöhemmin, erät maksetaan hyväksymisvuonna.
3.
Ennakkomaksua on käytettävä ainoastaan maksujen
suorittamiseen tuensaajille kansallisen ohjelman täytäntöönpanon yhteydessä. Se
on viipymättä asetettava tästä vastaavan vastuuviranomaisen käyttöön.
4.
Koko ennakkomaksu on maksettava takaisin
komissiolle, jos 39 artiklassa tarkoitettua maksupyyntöä ei esitetä
24 kuukauden kuluessa päivästä, jona komissio maksaa ensimmäisen
ennakkomaksun ensimmäisen erän.
5.
Ensimmäisestä ennakkomaksusta saatava korko
osoitetaan kyseiseen kansalliseen ohjelmaan ja vähennetään loppumaksupyynnössä
esitettävästä julkisten menojen määrästä.
6.
Ensimmäisenä ennakkomaksuna maksettu määrä
poistetaan kokonaisuudessaan komission tileistä 36 artiklan mukaisesti
viimeistään siinä vaiheessa kun kansallinen ohjelma päätetään.
34 artikla
Varainhoitovuoden
määrittäminen
Tässä asetuksessa varainhoitovuosi kattaa
maksetut menot sekä saadut, vastuuviranomaisen tileille kirjatut tulot
ajanjaksolla, joka alkaa 16 päivänä lokakuuta vuonna N-1 ja päättyy
15 päivänä lokakuuta vuonna N.
35 artikla

Vuotuisen saldon maksaminen
1.
Komissio maksaa vuotuisen saldon käytettävissä
olevien resurssien puitteissa voimassa olevan rahoitussuunnitelman, kyseiseltä
varainhoitovuodelta olevan kansallisen ohjelman tilinpäätöksen sekä vastaavan
tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevan päätöksen pohjalta.
2.
Tilinpäätöksen on katettava vastuuviranomaisen
kyseisenä varainhoitovuonna tekemät maksut, jotka täyttävät 25 artiklassa
tarkoitetut valvontaa koskevat vaatimukset.
3.
Vuotuinen saldo maksetaan kuuden kuukauden
kuluessa siitä, kun komissio hyväksyy 39 artiklan 1 kohdassa ja
49 artiklassa tarkoitetut tiedot ja asiakirjat ja kun viimeinen
tilinpäätös on tarkastettu ja hyväksytty.
36 artikla
Ohjelman päättäminen
1.
Jäsenvaltioiden on toimitettava seuraavat
asiakirjat viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2023:
a)      viimeistä tilinpäätöstä varten
tarvittavat tiedot 39 artiklan 1 kohdan mukaisesti;
b)      loppumaksupyyntö; ja
c)      jäljempänä 49 artiklan
1 kohdassa tarkoitettu kansallisen ohjelman lopullinen
täytäntöönpanokertomus.
2.
Maksut, jotka vastuuviranomainen on
suorittanut 16 päivän lokakuuta 2022 ja 30 päivän kesäkuuta 2023
välisenä aikana, sisällytetään viimeiseen tilinpäätökseen.
3.
Saatuaan 1 kohdassa luetellut asiakirjat
komissio maksaa loppumaksun käytettävissä olevien resurssien puitteissa
voimassa olevan rahoitussuunnitelman, viimeisen tilinpäätöksen ja vastaavan
tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevan päätöksen pohjalta.
4.
Loppumaksu maksetaan viimeistään kolmen kuukauden
kuluttua viimeisen varainhoitovuoden tilien tarkastamista ja hyväksymistä
koskevan päätöksen päivästä tai yhden kuukauden kuluttua lopullisen
täytäntöönpanokertomuksen hyväksymispäivästä, sen mukaan kumpi päivämäärä on
myöhempi. Komissio vapauttaa loppumaksun maksamisen jälkeen vielä jäljellä
olevat maksusitoumukset kuuden kuukauden kuluessa, sanotun kuitenkaan
rajoittamatta 47 artiklan soveltamista.
37 artikla
Maksuajan keskeytyminen
1.
Varainhoitoasetuksessa tarkoitettu valtuutettu
tulojen ja menojen hyväksyjä voi keskeyttää maksupyyntöä seuraavan maksuajan kulumisen
enintään yhdeksän kuukauden ajaksi, jos vähintään yksi seuraavista ehdoista
täyttyy:
a)      kansallisen tai unionin tarkastuselimen
toimittamien tietojen mukaan on olemassa näyttöä, joka viittaa huomattaviin
puutteisiin hallinnointi- ja valvontajärjestelmän toiminnassa;
b)      valtuutetun tulojen ja menojen hyväksyjän
on tehtävä lisätarkistuksia saatuaan tietoja, joiden perusteella hän epäilee,
että maksupyyntöön sisältyvät menot liittyvät sääntöjenvastaisuuteen, jolla on
vakavia taloudellisia seurauksia;
c)      vähintään yksi 39 artiklan
1 kohdassa tarkoitetuista asiakirjoista on toimittamatta.
2.
Valtuutettu tulojen ja menojen hyväksyjä voi rajata
keskeytyksen koskemaan ainoastaan sitä osaa maksupyynnön menoista, johon
1 kohdassa tarkoitetut seikat vaikuttavat. Valtuutetun tulojen ja menojen
hyväksyjän on ilmoitettava jäsenvaltiolle ja vastuuviranomaiselle viipymättä
keskeyttämisen syistä ja pyydettävä niitä korjaamaan tilanne. Valtuutetun
tulojen ja menojen hyväksyjän on päätettävä keskeyttäminen heti, kun tarvittavat
toimenpiteet on toteutettu.
37 a artikla
Maksujen keskeytys
1.
Komissio voi keskeyttää vuotuisen saldon maksamisen
kokonaan tai osittain, kun
a)      ohjelman hallinnointi- ja
valvontajärjestelmässä on vakava puute, joka vaikuttaa maksujen
todentamismenettelyn luotettavuuteen ja jonka osalta ei ole toteutettu
oikaisutoimenpiteitä; tai
b)      todennettuun menoilmoitukseen sisältyvät
menot liittyvät vakavaan sääntöjenvastaisuuteen, jota ei ole oikaistu; tai
c)      jäsenvaltio on vakavalla tavalla rikkonut
22 artiklan 1 ja 2 kohtaan perustuvia velvoitteitaan.
2.
Komissio voi päättää keskeyttää vuotuisen saldon
maksamisen kokonaan tai osittain annettuaan jäsenvaltiolle mahdollisuuden
esittää huomautuksensa kahden kuukauden määräajassa.
3.
Komissio lopettaa koko vuotuista saldoa tai sen
osaa koskevan keskeytyksen, kun jäsenvaltio on toteuttanut keskeytyksen
lopettamiseksi tarvittavat toimenpiteet. Jos jäsenvaltio ei ole toteuttanut
tarvittavia toimenpiteitä, komissio voi tehdä päätöksen toimintaohjelmaa
koskevan unionin rahoitusosuuden peruuttamisesta kokonaan tai osittain
42 artiklan mukaisesti.
38 artikla
Euro käyttö
1.
Jäsenvaltioiden toimittamissa ohjelmissa esitetyt
määrät, menoarviot, menoilmoitukset, maksupyynnöt, tilinpäätökset sekä
vuotuisissa ja lopullisissa täytäntöönpanokertomuksissa mainitut menot on
esitettävä euromääräisinä.
2.
Jäsenvaltiot, jotka eivät ole ottaneet käyttöön
euroa valuuttanaan maksupyynnön päivämäärään mennessä, muuntavat kansallisessa
valuutassa aiheutuneet menojen määrät euroiksi. Tämä määrä muunnetaan euroiksi
käyttäen komission kuukausittaista kirjanpitokurssia siltä kuukaudelta, jonka
aikana meno merkittiin kyseisen kansallisen ohjelman vastuuviranomaisen
tileille. Komissio julkaisee tämän kurssin sähköisesti kuukausittain.
3.
Kun eurosta tulee jonkin jäsenvaltion valuutta,
2 kohdassa kuvattua muuntomenettelyä sovelletaan edelleen kaikkiin
menoihin, jotka merkitään vastuuviranomaisen tileille ennen kansallisen
valuutan ja euron välisen kiinteän muuntokurssin voimaantulopäivää.
4 jakso
Tilien tarkastaminen ja hyväksyminen sekä rahoitusoikaisut
39 artikla
Tietojen toimittaminen
1.
Kunkin jäsenvaltion on toimitettava komissiolle
viimeistään varainhoitovuotta seuraavan vuoden helmikuun 1 päivänä
seuraavat asiakirjat ja tiedot varainhoitoasetuksen [56] artiklan
mukaisesti:
a)      vastuuviranomaisen tilinpäätös;
b)      hallinnollinen vahvistuslausuma
tilinpäätöstietojen täydellisyydestä, oikeellisuudesta ja
totuudenmukaisuudesta, sisäisten valvontajärjestelmien moitteettomasta
toiminnasta, tilien perustana olevien toimien laillisuudesta ja
asianmukaisuudesta sekä moitteettoman varainhoidon periaatteen noudattamisesta;
c)      kaikista käytettävissä olevista
tarkastuksista laadittu tiivistelmäraportti, joka sisältää myös analyysin
järjestelmään liittyvistä tai toistuvista puutteista sekä niiden korjaamiseksi
toteutetuista tai suunnitelluista toimenpiteistä;
d)      tarkastusviranomaisen antama
tarkastuslausunto hallinnollisesta vahvistuslausumasta, joka kattaa kaikki
lausumaan sisältyvät seikat, sekä lausuntoon liittyvä tarkastuskertomus, jossa
esitetään lausunnon kohteena olevan varainhoitovuoden osalta tehtyjen
tarkastusten havainnot.
2.
Jäsenvaltion on komission pyynnöstä toimitettava
lisätietoja komissiolle. Jos jäsenvaltio ei toimita pyydettyjä tietoja
komission asettamaan määräaikaan mennessä, komissio voi antaa tilien
tarkastamista ja hyväksymistä koskevan päätöksensä hallussaan olevien tietojen
perusteella.
3.
Edellä 1 kohdassa tarkoitetut asiakirjat
muodostavat loppumaksun maksamista koskevan pyynnön.
4.
Edellä 1 kohdassa tarkoitetut asiakirjat on
laadittava komission täytäntöönpanosäädöksillä vahvistamien mallien mukaisesti.
Komissio antaa kyseiset täytäntöönpanosäädökset 55 artiklan
2 kohdassa tarkoitettua neuvoa-antavaa menettelyä noudattaen.
40 artikla
Vuotuinen tilien tarkastaminen
ja hyväksyminen
1.
Komissio tekee päätöksen vuotuisen tilinpäätöksen
tarkastamisesta ja hyväksymisestä kunkin ohjelman osalta viimeistään
30 päivänä huhtikuuta kyseistä varainhoitovuotta seuraavana vuonna. Tilien
tarkastamista ja hyväksymistä koskeva päätös kattaa esitettyjen
tilinpäätöstietojen täydellisyyden, oikeellisuuden ja totuudenmukaisuuden, eikä
se rajoita mahdollisten myöhempien rahoitusoikaisujen soveltamista.
2.
Komissio vahvistaa täytäntöönpanosäädöksissä
vuotuista tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevan menettelyn
täytäntöönpanoon sovellettavat yksityiskohtaiset säännöt, jotka liittyvät
päätöksen tekemisen ja täytäntöönpanon yhteydessä toteutettaviin
toimenpiteisiin, mukaan luettuina tietojenvaihto komission ja jäsenvaltioiden
välillä sekä noudatettavat määräajat. Tällaiset täytäntöönpanosäädökset
annetaan 55 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä
noudattaen.
41 artikla
Jäsenvaltioiden tekemät
rahoitusoikaisut
Jäsenvaltioiden on tehtävä kansallisissa
ohjelmissa havaituista sääntöjenvastaisuuksista tai laiminlyönneistä johtuvia
rahoitusoikaisuja peruuttamalla asianomainen unionin rahoitus kokonaan tai
osittain. Jäsenvaltioiden on otettava huomioon sääntöjenvastaisuuksien luonne
ja vakavuus sekä niistä unionin talousarviolle aiheutunut taloudellinen tappio,
ja niiden on tehtävä oikeasuhteinen oikaisu.
Peruutetut sekä takaisin perityt määrät ja
niistä perittävä korko ohjataan takaisin kyseiseen kansalliseen ohjelmaan
lukuun ottamatta määriä, jotka ovat peräisin Euroopan tilintarkastustuomioistuimen
tai komission yksiköiden, kuten OLAFin, havaitsemista sääntöjenvastaisuuksista.
Kansallisen ohjelman päättämisen jälkeen
jäsenvaltion on palautettava takaisin perityt määrät unionin talousarvioon.
42 artikla
Sääntöjenmukaisuuden tarkastaminen
ja komission tekemät rahoitusoikaisut
1.
Komissio tekee rahoitusoikaisuja peruuttamalla
kansalliselle ohjelmalle myönnetyn unionin rahoitusosuuden kokonaan tai
osittain ja suorittamalla jäsenvaltiolta takaisinperinnän, jotta unionin
rahoituksen ulkopuolelle suljetaan menot, jotka ovat sovellettavan unionin ja
kansallisen lainsäädännön vastaisia, mukaan lukien komission tai Euroopan
tilintarkastustuomioistuimen havaitsemat jäsenvaltioiden hallinnointi- ja
valvontajärjestelmien puutteet.
2.
Sovellettavan unionin tai kansallisen lainsäädännön
rikkominen johtaa rahoitusoikaisuun vain siinä tapauksessa, että yksi
seuraavista edellytyksistä täyttyy:
a)      rikkominen on vaikuttanut tai on voinut
vaikuttaa kansallisen ohjelman tukikohteeksi otettujen hankkeiden valintaan;
b)      on mahdollista, että rikkominen on
vaikuttanut tai on voinut vaikuttaa unionin talousarviosta korvattaviksi
ilmoitettujen menojen määrään.
3.
Päättäessään 1 kohdan mukaisen
rahoitusoikaisun määrästä komissio ottaa huomioon sovellettavan unionin tai
kansallisen lainsäädännön rikkomisen luonteen ja vakavuuden sekä sen
taloudelliset vaikutukset unionin talousarvioon.
4.
Ennen rahoituksen epäämistä koskevan päätöksen
tekemistä komission tarkastuksen tulokset ja asianomaisen jäsenvaltion antamat
vastaukset annetaan tiedoksi kirjallisina, minkä jälkeen molemmat osapuolet
pyrkivät sopimukseen toteutettavista toimenpiteistä.
5.
Rahoitusta ei voi evätä, kun kyseessä ovat
a)      menot, jotka vastuuviranomainen toteuttaa yli 36 kuukautta ennen
kuin komissio antaa tarkastuksensa tulokset kirjallisina tiedoksi
asianomaiselle jäsenvaltiolle;
b)      kansallisten ohjelmien soveltamisalaan
kuuluviin monivuotisiin toimiin liittyvät menot, joiden osalta tuensaajaan
kohdistuu viimeinen velvoite yli 36 kuukautta ennen kuin komissio antaa
tarkastuksensa tulokset kirjallisina tiedoksi asianomaiselle jäsenvaltiolle;
c)      kansallisten ohjelmien soveltamisalaan kuuluviin, muihin kuin
b alakohdassa tarkoitettuihin toimiin liittyvät menot, joita varten
vastuuviranomainen suorittaa maksun tai tapauksen mukaan loppumaksun yli
36 kuukautta ennen kuin komissio antaa tarkastuksensa tulokset
kirjallisina tiedoksi asianomaiselle jäsenvaltiolle.
6.
Komissio vahvistaa täytäntöönpanosäädöksissä
sääntöjenmukaisuuden tarkastamiseen sovellettavat yksityiskohtaiset
täytäntöönpanosäännöt, jotka koskevat päätöksen tekemisen ja täytäntöönpanon
yhteydessä toteutettavia toimenpiteitä, mukaan luettuina komission ja
jäsenvaltioiden välinen tietojenvaihto ja noudatettavat määräajat. Tällaiset
täytäntöönpanosäädökset annetaan 55 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua
tarkastelumenettelyä noudattaen.

43 artikla
Jäsenvaltioiden
velvoitteet
Komission tekemä rahoitusoikaisu ei vaikuta
jäsenvaltion velvoitteeseen periä varat takaisin tämän asetuksen
21 artiklan h alakohdan mukaisesti eikä jäsenvaltion velvoitteeseen
periä perussopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valtiontuki
neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999[13]
14 artiklan mukaisesti.
44 artikla
Takaisinmaksu
1.           Kaikki unionin yleiseen
talousarvioon takaisin maksettavat määrät on suoritettava varainhoitoasetuksen
[77] artiklan mukaisesti laaditussa perintämääräyksessä vahvistettuun
määräpäivään mennessä. Määräpäivä on määräyksen antamista seuraavan toisen
kuukauden viimeinen päivä.
2.           Takaisinmaksun viivästyminen
johtaa viivästyskorkoon, joka lasketaan määräpäivästä tosiasialliseen
maksupäivään. Viivästyskoron korkokanta on puolitoista prosenttiyksikköä
korkeampi kuin korkokanta, jota Euroopan keskuspankki soveltaa pääasiallisiin
jälleenrahoitustoimiinsa sen kuukauden ensimmäisenä työpäivänä, johon
määräpäivä osuu.
5 jakso
Maksusitoumusten vapauttaminen
45 artikla
Periaatteet
1.
Kansallisiin ohjelmiin sovelletaan
vapauttamismenettelyä, jossa on lähtökohtana, että ne sitoumukseen liittyvät
määrät, joista ei ole suoritettu 33 artiklassa tarkoitettuja
ennakkomaksuja tai joista ei ole esitetty 39 artiklassa tarkoitettua
maksupyyntöä talousarviositoumuksen tekemistä seuraavan toisen vuoden joulukuun
31 päivään mennessä, vapautetaan.

2.
Kauden viimeiseen vuoteen liittyvä sitoumus
vapautetaan ohjelmien päättämisessä noudatettavien sääntöjen mukaisesti.
3.
Kaikki talousarviositoumukset, jotka ovat vielä
avoinna 17 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun menojen
tukikelpoisuuskauden viimeisenä päivänä ja joiden osalta vastuuviranomainen ei
ole esittänyt maksupyyntöä kuuden kuukauden kuluessa kyseisestä päivästä,
vapautetaan ilman eri toimenpiteitä.
46 artikla
Vapauttamista koskevat poikkeukset
1.
Vapauttamisen kohteena olevasta määrästä on
vähennettävä määrät, joita vastuuviranomainen ei ole voinut ilmoittaa
komissiolle seuraavista syistä:
a)      toimet on keskeytetty sellaisen
oikeudellisen menettelyn tai hallinnollisen muutoksenhaun vuoksi, jolla on
lykkäävä vaikutus; tai
b)      koko kansallisen ohjelman tai ohjelman
jonkin osan täytäntöönpanoa on vakavasti vaikeuttanut ylivoimainen este.
Ylivoimaiseen esteeseen vetoavien vastuuviranomaisten on osoitettava sen
välittömät seuraukset koko kansallisen ohjelman tai sen osan täytäntöönpanolle.
Vähennystä voidaan pyytää kerran sen jälkeen, kun
keskeyttäminen tai ylivoimainen este on kestänyt enintään yhden vuoden, tai
useita kertoja ylivoimaisen esteen keston mukaan tai sen mukaan, kuinka monta
vuotta on kulunut toimen täytäntöönpanon keskeyttäneen oikeudellisen tai
hallinnollisen päätöksen ja lopullisen oikeudellisen tai hallinnollisen
päätöksen välillä.
2.
Jäsenvaltion on lähetettävä komissiolle tiedot
1 kohdassa tarkoitetuista poikkeuksista viimeistään 31 päivänä
tammikuuta sen määrän osalta, joka on ilmoitettava edellisen vuoden loppuun
mennessä.
3.
Sitä osaa talousarviositoumuksista, josta on tehty
maksupyyntö mutta jota koskevaan maksuun on tehty vähennys tai jota koskevan
maksun komissio on keskeyttänyt vuoden n + 2 joulukuun
31 päivänä, ei oteta huomioon laskettaessa ilman eri toimenpiteitä
vapautettavien talousarviositoumusten määrää.
47 artikla
Menettely
1.           Komissio ilmoittaa
jäsenvaltiolle hyvissä ajoin aina, kun on olemassa vaara, että
42 artiklassa säädettyä talousarviositoumuksen vapauttamista sovelletaan.
2.           Komissio ilmoittaa
31 päivänä tammikuuta käytettävissään olevien tietojen pohjalta
vastuuviranomaiselle määrän, jota talousarviositoumuksen vapauttaminen sen
hallussa olevien tietojen perusteella koskee.
3.           Jäsenvaltiolla on kaksi
kuukautta aikaa hyväksyä vapautettava määrä tai esittää huomautuksensa.
4.           Komissio suorittaa
talousarviositoumusten vapauttamisen ilman eri toimenpiteitä yhdeksän kuukauden
kuluessa viimeisen, 1–3 kohdan soveltamisesta aiheutuvan määräajan
päättymisestä.
5.           Jos talousarviositoumuksia
vapautetaan ilman eri toimenpiteitä, kyseiselle kansalliselle ohjelmalle
unionin talousarviosta myönnettävästä rahoitusosuudesta vähennetään kyseisen
vuoden osalta ilman eri toimenpiteitä vapautettu määrä. Rahoitussuunnitelmaan
sisältyvää unionin rahoitusosuutta vähennetään vastaavassa suhteessa, ellei
jäsenvaltio esitä tarkistettua rahoitussuunnitelmaa.
V LUKU
TIEDOTTAMINEN, VIESTINTÄ, SEURANTA,
ARVIOINTI JA RAPORTOINTI
48 artikla
Tiedottaminen ja
julkistaminen
1.
Jäsenvaltioiden ja vastuuviranomaisten vastuulla on
a)      huolehtia, että perustetaan verkkosivusto
tai ‑portaali, jossa on tietoa kaikista kyseisen jäsenvaltion
kansallisista ohjelmista ja linkit niihin;
b)      tiedottaa mahdollisille tuensaajille
kansallisten ohjelmien tarjoamista rahoitusmahdollisuuksista;
c)      tehdä erityisasetusten merkitystä ja
saavutuksia tunnetuksi unionin kansalaisten keskuudessa järjestämällä tiedotus-
ja viestintätoimia, joiden aiheina ovat kansallisten ohjelmien tulokset ja
vaikutukset.
2.
Jäsenvaltioiden on varmistettava kansallisten
ohjelmien täytäntöönpanon avoimuus ja ylläpidettävä kustakin kansallisesta
ohjelmasta tuettavien toimien luetteloa, joka on saatavilla verkkosivustolla
tai ‑portaalissa.
3.
Komissio valtuutetaan antamaan delegoituja
säädöksiä 54 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen sellaisten sääntöjen
vahvistamiseksi, jotka koskevat yleisölle suunnattua tiedottamista ja
julkistamista sekä tuensaajiin kohdistettuja tiedotustoimia.
4.
Komissio vahvistaa täytäntöönpanosäädöksissä
tiedotus- ja julkistamistoimenpiteiden tekniset ominaisuudet. Komissio antaa
kyseiset täytäntöönpanosäädökset 55 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua
tarkastelumenettelyä noudattaen.
49 artikla
Täytäntöönpanokertomukset
1.
Kunkin jäsenvaltion on toimitettava komissiolle
kansallista ohjelmaansa koskeva vuotuinen täytäntöönpanokertomus edelliseltä
varainhoitovuodelta viimeistään 31 päivänä maaliskuuta 2016 ja sen jälkeen
viimeistään 31 päivänä maaliskuuta kunakin vuonna vuoteen 2022 asti.
Vuonna 2016 toimitettava kertomus kattaa
varainhoitovuodet 2014 ja 2015.
Jäsenvaltioiden on toimitettava kansallisia
ohjelmia koskevat lopulliset täytäntöönpanokertomukset viimeistään
31 päivänä joulukuuta 2023.
2.
Vuotuisissa täytäntöönpanokertomuksissa on
esitettävä tietoja seuraavista osa-alueista:
a)      kansallisen ohjelman täytäntöönpano
ottaen huomioon taloudelliset tiedot ja indikaattorit;
b)      kaikki kansallisen ohjelman
tuloksellisuuteen vaikuttavat tekijät.
3.
Vuonna 2017 toimitettavassa vuotuisessa
täytäntöönpanokertomuksessa on väliarviointi huomioon ottaen esitettävä
2 kohdassa tarkoitetut tiedot ja arvioitava niitä sekä annettava tietoja
seuraavista osa-alueista:
a)      edistyminen tavoitteiden saavuttamisessa
unionin talousarviosta kansalliseen ohjelmaan myönnetyn rahoitusosuuden avulla;
b)      kumppaneiden osallistuminen kansallisen
ohjelman täytäntöönpanoon, seurantaan ja arviointiin.
4.
Vuonna 2019 toimitettavassa vuotuisessa
täytäntöönpanokertomuksessa sekä lopullisessa täytäntöönpanokertomuksessa on 2
ja 3 kohdassa esitettyjen tietojen ja arviointien lisäksi esitettävä
tietoja ja arvio siitä, miten kansallisen ohjelman tavoitteiden saavuttamisessa
on edistytty.
5.
Edellä 1–4 kohdassa tarkoitetut vuotuiset
täytäntöönpanokertomukset katsotaan hyväksyttäviksi, jos ne sisältävät kaikki
kyseisissä kohdissa vaaditut tiedot. Komissio ilmoittaa jäsenvaltiolle
15 työpäivän kuluessa vuotuisen täytäntöönpanokertomuksen
vastaanottamispäivästä hyväksynnän epäämisestä; muussa tapauksessa kertomus
katsotaan hyväksyttäväksi.
6.
Komissio ilmoittaa jäsenvaltiolle vuotuista
täytäntöönpanokertomusta koskevat huomautuksensa kahden kuukauden kuluessa
kertomuksen vastaanottamisesta. Jos komissio ei esitä huomautuksia tässä
määräajassa, kertomus katsotaan hyväksytyksi.
7.
Komissio voi antaa suosituksia kansallisen ohjelman
täytäntöönpanoon vaikuttavien kysymysten ratkaisemiseksi. Jos tällaisia
suosituksia annetaan, vastuuviranomaisen on ilmoitettava toteutetuista
oikaisutoimenpiteistä komissiolle kolmen kuukauden kuluessa.
8.
Vuotuiset ja lopulliset täytäntöönpanokertomukset
on laadittava komission antamien mallien mukaisesti. Nämä täytäntöönpanosäädökset
annetaan 55 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua neuvoa-antavaa
menettelyä noudattaen.
50 artikla
Yhteinen
seuranta- ja arviointikehys
1.
Komissio seuraa säännöllisesti tämän asetuksen ja
erityisasetusten täytäntöönpanoa, tarvittaessa yhteistyössä jäsenvaltioiden
kanssa.
2.
Komissio arvioi erityisasetusten täytäntöönpanoa
yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa.
3.
Luodaan yhteinen seuranta- ja arviointikehys, jonka
avulla pyritään mittamaan toimien merkityksellisyyttä, tuloksellisuutta,
tehokkuutta, lisäarvoa ja kestävyyttä sekä yksinkertaistamista ja
hallinnollisen rasituksen vähentämistä tämän asetuksen ja erityisasetusten
tavoitteiden pohjalta, samoin kuin tämän asetuksen ja erityisasetusten
tuloksellisuutta välineinä, joilla edistetään vapauden, turvallisuuden ja
oikeuden alueen kehitystä.
4.
Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja
säädöksiä 54 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen yhteisen
seuranta- ja arviointikehyksen kehittämiseksi edelleen.
5.
Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kaikki
tiedot, joita tarvitaan tämän asetuksen ja erityisasetusten seurantaa ja
arviointia varten.
6.
Komissio tarkastelee myös erityisasetusten nojalla
toteutettavien toimien sekä muiden keskeisten unionin politiikkojen, välineiden
ja aloitteiden perusteella toteutettavien toimien keskinäistä täydentävyyttä.
51 artikla
Kansallisten
ohjelmien arviointi jäsenvaltioissa
1.
Jäsenvaltioiden on toteutettava yhteisen seuranta-
ja arviointikehyksen mukaisesti arviointeja, joilla pyritään parantamaan
kansallisten ohjelmien suunnittelua ja täytäntöönpanoa.
2.
Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että
käytössä on menettelyt arvioinnissa tarvittavien tietojen tuottamiseksi ja
keräämiseksi, mukaan luettuina yhteisiin ja ohjelmakohtaisiin indikaattoreihin
liittyvät tiedot.
3.
Arvioinneista vastaavat arvioinnin asiantuntijat,
jotka ovat toiminnassaan riippumattomia vastuuviranomaisista,
tarkastusviranomaisista ja valtuutetuista viranomaisista. Komissio antaa
ohjeita arviointien suorittamistavasta.
4.
Kaikki arvioinnit julkaistaan kokonaisuudessaan.
52 artikla
Jäsenvaltioiden
ja komission arviointikertomukset
1.
Yhteisen seuranta- ja arviointikehyksen mukaisesti
jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle
a)      kansallisista ohjelmista tuettavien
toimien täytäntöönpanoa koskeva väliarviointikertomus viimeistään
31 päivänä joulukuuta 2017;
b)      kansallisista
ohjelmista tuettavien toimien vaikutuksia koskeva jälkiarviointikertomus
viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2023.
2.
Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen kertomusten
pohjalta komissio toimittaa Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan
talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle:
a)      väliarviointikertomuksen tämän asetuksen
ja erityisasetusten täytäntöönpanosta unionin tasolla viimeistään
30 päivänä kesäkuuta 2018;
b)      jälkiarviointikertomuksen tämän asetuksen
ja erityisasetusten vaikutuksista kansallisten ohjelmien päättämisen jälkeen
viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2024.
3.
Komission suorittamassa jälkiarvioinnissa
tarkastellaan myös erityisasetusten vaikutusta vapauden, turvallisuuden ja
oikeuden alueen kehittämiseen seuraavien tavoitteiden kannalta:
a)      rajaturvallisuutta,
lainvalvontayhteistyötä ja kriisinhallintaa koskevan yhteisen kulttuurin
kehittäminen;
b)      EU:hun suuntautuvien muuttovirtojen
tehokas hallinnointi;
c)      Euroopan yhteisen turvapaikkajärjestelmän
kehittäminen;
d)      kolmansien maiden kansalaisten
oikeudenmukainen ja tasapuolinen kohtelu;
e)      jäsenvaltioiden välinen yhteisvastuu ja
yhteistyö maahanmuuttoon ja sisäiseen turvallisuuteen liittyvissä kysymyksissä;

f)       unionin yhteinen lähestymistapa
kolmansiin maihin maahanmuuttoa ja turvallisuutta koskevissa kysymyksissä.
53 artikla
Väliarviointia
koskeva kertomus
Komissio toimittaa vuonna 2018 Euroopan
parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden
komitealle kertomuksen tämän asetuksen ja erityisasetusten säännösten
mukaisesti toteutetusta väliarvioinnista.
VI LUKU
SIIRTYMÄ- JA LOPPUSÄÄNNÖKSET
54 artikla
Siirretyn säädösvallan käyttäminen
1.
Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja
säädöksiä tässä artiklassa säädetyin edellytyksin.
2.
Siirretään tässä asetuksessa tarkoitettu valta
antaa delegoituja säädöksiä komissiolle seitsemäksi vuodeksi tämän asetuksen
voimaantulosta. Säädösvallan siirtoa jatketaan ilman eri toimenpiteitä
samanpituiseksi kaudeksi, jollei Euroopan parlamentti tai neuvosto vastusta
tällaista jatkamista viimeistään kolme kuukautta ennen kunkin kauden
päättymistä.
3.
Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin
tahansa peruuttaa tässä asetuksessa tarkoitetun säädösvallan siirron.
Peruuttamispäätöksellä lopetetaan tuossa päätöksessä mainittu säädösvallan
siirto. Päätös tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se
julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, tai jonakin
myöhempänä, päätöksessä mainittuna päivänä. Päätös ei vaikuta jo voimassa
olevien delegoitujen säädösten pätevyyteen.
4.
Heti kun komissio on antanut delegoidun säädöksen,
komissio antaa sen tiedoksi yhtäaikaisesti Euroopan parlamentille ja
neuvostolle.
5.
Tämän asetuksen nojalla annettu delegoitu säädös tulee
voimaan ainoastaan, jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole kahden
kuukauden kuluessa siitä, kun asianomainen säädös on annettu tiedoksi Euroopan
parlamentille ja neuvostolle, ilmaissut vastustavansa sitä tai jos sekä
Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ennen mainitun määräajan päättymistä
ilmoittaneet komissiolle, että ne eivät vastusta säädöstä. Euroopan parlamentin
tai neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa jatketaan kahdella kuukaudella.
55 artikla
Komiteamenettely
1.
Komissiota avustaa tällä asetuksella perustettu
turvapaikka-, maahanmuutto- ja turvallisuusasioita käsittelevä yhteinen
komitea. Tämä komitea on asetuksessa (EU) N:o 182/2011 tarkoitettu komitea.
2.
Kun viitataan tähän kohtaan, sovelletaan asetuksen
(EU) N:o 182/2011 4 artiklaa.
3.
Kun viitataan tähän kohtaan, sovelletaan asetuksen
(EU) N:o 182/2011 5 artiklaa.
56 artikla
Uudelleentarkastelu
Euroopan parlamentti ja neuvosto tarkastelevat
tätä asetusta uudelleen komission ehdotuksen pohjalta viimeistään
30 päivänä kesäkuuta 2020.
57 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää
seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa
lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan
velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä […] päivänä […]kuuta […].
Euroopan parlamentin puolesta                    Neuvoston
puolesta
Puhemies                                                       Puheenjohtaja
LIITE
SÄÄDÖKSEEN LIITTYVÄ
RAHOITUSSELVITYS
1.           PERUSTIEDOT EHDOTUKSESTA/ALOITTEESTA
              1.1.    Ehdotuksen/aloitteen nimi
              1.2.    Toimintalohko(t)
toimintoperusteisessa johtamis- ja budjetointijärjestelmässä (ABM/ABB)
              1.3.    Ehdotuksen/aloitteen
luonne
              1.4.    Tavoitteet

              1.5.    Ehdotuksen/aloitteen
perustelut
              1.6.    Toiminnan
ja sen rahoitusvaikutusten kesto
              1.7.    Hallinnointitapa
(hallinnointitavat)
2.           HALLINNOINTI
              2.1.    Seuranta-
ja raportointisäännöt
              2.2.    Hallinnointi-
ja valvontajärjestelmä
              2.3.    Toimenpiteet
petosten ja sääntöjenvastaisuuksien ehkäisemiseksi
3.           EHDOTUKSEN/ALOITTEEN ARVIOIDUT
RAHOITUSVAIKUTUKSET
              3.1.    Kyseeseen
tulevat monivuotisen rahoituskehyksen otsakkeet ja menopuolen budjettikohdat
              3.2.    Arvioidut
vaikutukset menoihin
              3.2.1. Yhteenveto arvioiduista vaikutuksista menoihin

              3.2.2. Arvioidut
vaikutukset toimintamäärärahoihin
              3.2.3. Arvioidut
vaikutukset hallintomäärärahoihin
              3.2.4. Yhteensopivuus
nykyisen monivuotisen rahoituskehyksen kanssa
              3.2.5. Ulkopuolisten
tahojen osallistuminen rahoitukseen
              3.3.    Arvioidut vaikutukset tuloihin
SÄÄDÖKSEEN LIITTYVÄ RAHOITUSSELVITYS

1.
PERUSTIEDOT EHDOTUKSESTA/ALOITTEESTA
1.1.
Ehdotuksen/aloitteen nimi

Tiedonanto
”Avoimen ja turvallisen Euroopan rakentaminen: sisäasioiden talousarvio
kaudelle 2014–2020”;
Ehdotus
asetukseksi turvapaikka- ja maahanmuuttorahastoon ja poliisiyhteistyön,
rikollisuuden ehkäisemisen ja torjumisen sekä kriisinhallinnan rahoitusvälineeseen
sovellettavista yleisistä säännöksistä;
Ehdotus
asetukseksi turvapaikka- ja maahanmuuttorahaston perustamisesta;
Ehdotus
asetukseksi poliisiyhteistyön, rikollisuuden ehkäisemisen ja torjumisen sekä
kriisinhallinnan rahoitusvälineen perustamisesta;
Ehdotus
asetukseksi ulkorajojen ja viisumipolitiikan rahoitusvälineen perustamisesta
osana sisäisen turvallisuuden rahastoa.

1.2.
Toimintalohko(t) toimintoperusteisessa johtamis- ja
budjetointijärjestelmässä (ABM/ABB)[14]

Nykyinen
otsake 3, osasto 18 – Sisäasiat
Uusi
monivuotinen rahoituskehys: otsake 3 (Turvallisuus ja kansalaisuus) –
”Maahanmuuton hallinnan rahasto” ja ”Sisäinen turvallisuus”
Ehdotuksen/aloitteen luonne
þ Ehdotus/aloite liittyy uuteen toimeen (sisäasioiden rahoitus
kaudella 2014–2020).
¨ Ehdotus/aloite
liittyy uuteen toimeen, joka perustuu pilottihankkeeseen tai
valmistelutoimeen[15].
¨ Ehdotus/aloite
liittyy käynnissä olevan toimen jatkamiseen.
¨ Ehdotus/aloite
liittyy toimeen, joka on suunnattu uudelleen.

1.3.
Tavoitteet
1.3.1.
Komission monivuotinen strateginen tavoite
(monivuotiset strategiset tavoitteet), jonka (joiden) saavuttamista
ehdotus/aloite tukee

Sisäasioiden
politiikan lopullisena tavoitteena on luoda sisärajaton alue, jonne sekä
unionin että kolmansien maiden kansalaiset voivat saapua ja jonka sisällä he
voivat liikkua, asua ja työskennellä vapaasti ja tuoda kansallisille
työmarkkinoille uusia ideoita, pääomaa, tietoa ja innovaatioita tai täydentää
niiden vajeita luottaen siihen, että heidän oikeuksiaan noudatetaan ja että
heidän turvallisuutensa on taattu. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi on
olennaisen tärkeää tehdä yhteistyötä EU:n ulkopuolisten maiden ja
kansainvälisten järjestöjen kanssa.
Sisäpolitiikan
kasvava merkitys on todettu Tukholman ohjelmassa ja sen toimintasuunnitelmassa,
jonka täytäntöönpano on unionin strateginen painopiste ja kattaa muun muassa
maahanmuuttoasiat (laillinen maahanmuutto ja kotouttaminen, turvapaikka-asiat,
laiton muuttoliike ja palauttaminen), turvallisuusasiat (terrorismin ja
järjestäytyneen rikollisuuden ehkäiseminen ja torjunta, poliisiyhteistyö),
ulkorajojen valvonnan (mm. viisumipolitiikka) sekä näiden kaikkien ulkoisen
ulottuvuuden. Lissabonin sopimuksen voimaantulo merkitsee sitä, että unioni voi
pyrkiä entistä määrätietoisemmin lievittämään vapaus-, turvallisuus- ja
oikeusasioihin liittyviä kansalaisten huolia. Sisäasioiden politiikan
painopisteitä ja erityisesti kolmansien maiden kansalaisten kotouttamista olisi
tarkasteltava myös Eurooppa 2020 ‑strategiassa esitettyjen seitsemän
lippulaiva-aloitteen luomaa taustaa vasten, sillä aloitteiden tarkoituksena on
auttaa EU:ta nousemaan vallitsevasta talous- ja finanssikriisistä kohti
älykästä, kestävää ja osallistavaa kasvua.
Turvapaikka-
ja maahanmuuttorahastosta sekä sisäisen turvallisuuden rahastosta saatavien
varojen avulla EU:n sisäpolitiikan tavoitteista voidaan tehdä todellisuutta.

1.3.2.
Erityistavoite (erityistavoitteet) sekä toiminto
(toiminnot) toimintoperusteisessa johtamis- ja budjetointijärjestelmässä

TURVAPAIKKA-
JA MAAHANMUUTTORAHASTO
a)         vahvistaa
ja kehittää Euroopan yhteistä turvapaikkajärjestelmää, myös sen ulkoista
ulottuvuutta;
b)         tukea
jäsenvaltioiden taloudellisiin ja yhteiskunnallisiin tarpeisiin perustuvaa
laillista maahanmuuttoa unioniin ja edistää unionissa laillisesti oleskelevien
kolmansien maiden kansalaisten kotouttamista, turvapaikanhakijat ja
kansainvälistä suojelua saavat henkilöt mukaan lukien;
c)         täydentää
oikeudenmukaisia ja tehokkaita palauttamisstrategioita jäsenvaltioissa
korostaen paluun pysyvyyttä ja tehokasta takaisinottoa alkuperämaihin;
d)         lisätä
yhteisvastuullisuutta ja vastuunjakoa jäsenvaltioiden kesken varsinkin niitä
jäsenvaltioita kohtaan, joihin siirtolais- ja pakolaisvirrat kohdistuvat
voimakkaimmin.
Nykyiset
toiminnot toimintoperusteisessa johtamis- ja budjetointijärjestelmässä: 18.03 (Euroopan pakolaisrahasto, hätätoimenpiteet ja kolmansien maiden
kansalaisten kotouttamista koskeva eurooppalainen rahasto) ja 18.02 (Euroopan
paluurahaston osalta).
SISÄISEN
TURVALLISUUDEN RAHASTO
Poliisiyhteistyön,
rikollisuuden ehkäisemisen ja torjumisen sekä kriisinhallinnan rahoitusväline
Tällä
välineellä edistetään unionin strategioissa ja ohjelmissa sekä uhkien ja
riskien arvioinneissa asetettujen painopisteiden mukaisesti seuraavien
erityistavoitteiden toteutumista:
a)         ehkäistä
ja torjua rajatylittävää, vakavaa ja järjestäytynyttä rikollisuutta terrorismi
mukaan luettuna sekä vahvistaa jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden
lainvalvontaviranomaisten yhteistyötä ja niiden välistä koordinointia;
b)         parantaa
jäsenvaltioiden ja unionin valmiuksia hallinnoida tehokkaasti turvallisuuteen
liittyviä riskejä ja kriisejä, ja valmistautua terrorihyökkäyksiin ja muihin
turvallisuuteen liittyviin vaaratilanteisiin ja suojata väestöä ja elintärkeitä
infrastruktuureja niiltä.
Nykyiset
toiminnot toimintoperusteisessa johtamis- ja budjetointijärjestelmässä: 18.05
Ulkorajoja
ja viisumipolitiikkaa koskeva rahoitusväline
Tällä
välineellä edistetään unionin strategioissa ja ohjelmissa sekä uhkien ja
riskien arvioinneissa asetettujen painopisteiden mukaisesti seuraavien
erityistavoitteiden toteutumista:
a)         tukea
yhteistä viisumipolitiikkaa laillisen matkustamisen helpottamiseksi, varmistaa
kolmansien maiden kansalaisten tasapuolinen kohtelu ja puuttua laittomaan
maahanmuuttoon;
b)         tukea
rajavalvontaa, jotta voidaan varmistaa yhtäältä ulkorajojen korkeatasoinen
suojelu ja toisaalta sujuva rajaliikenne ulkorajoilla Schengenin säännöstön
mukaisesti.
Nykyinen
toiminto toimintoperusteisessa johtamis- ja budjetointijärjestelmässä: 18.02 (ulkorajarahaston osalta).

1.3.3.
Odotettavissa olevat tulokset ja vaikutukset

Selvitys siitä, miten
ehdotuksella/aloitteella on tarkoitus vaikuttaa edunsaajien/kohderyhmän
tilanteeseen
Ehdotuksen
vaikutuksia edunsaajiin/kohderyhmiin kuvaillaan tarkemmin vaikutustenarvioinnin
kohdassa 4.1.2.
Yleisesti
voidaan todeta, että kaikilla rahoitusmenettelyjen eri tasoilla ja kaikkien
hallinnointimuotojen yhteydessä toteutettavasta yksinkertaistamisesta on
selkeää hyötyä rahoitustuen hallinnoinnissa käytettäville menettelyille.
Turvapaikka-
ja maahanmuuttorahasto:
Turvapaikka-
ja maahanmuuttorahaston pääasiallisia edunsaajia ovat ne jäsenvaltioiden
yksiköt, jotka vastaavat asiaa koskevan unionin säännöstön tai politiikkojen
täytäntöönpanosta, sekä turvapaikka- ja maahanmuuttoasioiden alalla toimivat
kansainväliset ja valtiosta riippumattomat organisaatiot
(maahanpääsymenettelyt, kotouttamistoimet ja palauttamisoperaatiot).
Uudistuksista
hyötyviä kohderyhmiä ovat turvapaikanhakijat, kansainvälistä suojelua saavat
henkilöt, uudelleensijoitetut pakolaiset ja muut kolmansien maiden kansalaiset,
jotka saapuvat EU:hun eri syistä ja joilla on erilaisia tarpeita (esim.
taloudelliset syyt, perheenyhdistäminen, ilman huoltajaa olevat alaikäiset).
Nämä kohderyhmät ovat helpommin saavutettavissa, kun maahanmuuton
hallinnointiin liittyvät eri toimet yhdistetään yhteen rahastoon niin, että
rahoituksen saaminen helpottuu (yksi vastuuviranomainen, parempi näkyvyys ja
selkeämpi toiminta-ala) ja tukea voidaan myöntää joustavammin (esim.
samantyyppinen toiminta voi kohdistua eri kohderyhmiin). Samalla toiminta-ala
laajenee niin, että se kattaa koko muuttoliikeketjun ja siihen liittyvät
kohderyhmät, myös laajennetut kohderyhmät eli toiseen sukupolveen kuuluvat
kolmansien maiden kansalaiset (joiden vanhemmista ainakin toinen on kolmannen
maan kansalainen).
Sisäisen
turvallisuuden rahasto:
Poliisiyhteistyö,
rikollisuuden ehkäiseminen ja torjuminen sekä kriisinhallinta
Pääasiallisia
edunsaajia ovat jäsenvaltiot ja niiden lainvalvontaviranomaiset sekä muut elintärkeiden
infrastruktuurien suojeluun ja kriisinhallintaan erikoistuneet viranomaiset,
mutta tarvittaessa myös kansainväliset ja valtiosta riippumattomat järjestöt
(esim. rikosten ja radikalisoitumisen ehkäisemisen ja laittoman kaupan
torjunnan alalla).
Muutoksista hyötyvä kohderyhmä on koko väestö.
Keskeisiä saavutuksia ovat 1) jäsenvaltioiden parempi hallinnollinen ja
operatiivinen valmius paljastaa rajatylittävää, vakavaa ja järjestäytynyttä
rikollisuutta sekä terrorismia ja saattaa tekijät vastuuseen, jotta voidaan
vähentää tästä johtuvia turvallisuusuhkia, 2) Euroopan parempi kyky selviytyä
kriiseistä ja katastrofeista, kun käytössä on yhtäältä johdonmukaisempi EU:n
riskinhallintapolitiikka, jossa uhkien ja riskien arviointi yhdistetään
politiikan suunnitteluun, ja toisaalta tehokkaampi ja paremmin koordinoitu
valmius reagoida kriiseihin, joka perustuu olemassa olevien valmiuksien ja
asiantuntemuksen yhdistämiseen. Merkittävä saavutus on myös jäsenvaltioiden
parempi valmius ehkäistä terrorihyökkäyksiä ja muita turvallisuutta koskevia
vaaratilanteita sekä valmistautua niihin ja suojella väestöä ja elintärkeitä
infrastruktuureja niiltä.
Ulkorajat ja viisumipolitiikka

Ulkorajoihin ja viisumipolitiikkaan liittyvän
rahoitustuen pääasiallisia edunsaajia ovat asiaa koskevan unionin säännöstön
eli Schengenin rajasäännöstön ja viisumisäännöstön täytäntöönpanosta vastaavat
jäsenvaltioiden yksiköt: rajavartiostot, poliisi ja konsuliviranomaiset.
Muutoksista hyötyvä kohderyhmä ovat matkailijat eli kaikki EU:n alueelle
saapuvat ulkorajojen ylittäjät. Toiminnan tuloksia ovat edellä mainittujen
yksiköiden paremmat valmiudet 1) suorittaa rajavalvontaa ja tehdä yhteistyötä
muiden lainvalvontayksiköiden kanssa Euroopan rajavalvontajärjestelmän
(Eurosur) puitteissa; 2) hallinnoida muuttovirtoja konsulaateissa
(viisumihakemukset) ja 3) parantaa matkustajavirtojen käsittelyä
rajanylityspaikoilla niin, että varmistetaan ensinnäkin korkea ja yhdenmukainen
suojelun taso yhteistyössä muiden lainvalvontayksiköiden kanssa ja toisaalta
sujuva rajanylitys unionin säännöstön ja kunnioittavan ja ihmisarvoisen
kohtelun periaatteiden mukaisesti. Merkittävä erityistulos on kahden uuden EU:n
laajuisen tietojärjestelmän perustaminen kolmansien maiden kansalaisten rajojen
yli liikkumisen seuraamista varten (EU:n maahantulo- ja
maastapoistumisjärjestelmä ja EU:n rekisteröityjen matkustajien ohjelma).

1.3.4.
Tulos- ja vaikutusindikaattorit

Selvitys siitä,
millaisin indikaattorein ehdotuksen/aloitteen toteuttamista seurataan
Koska
kansalliset ohjelmat vahvistetaan vasta poliittisen vuoropuhelun jälkeen, tässä
vaiheessa ei ole mahdollista esittää lopullisia indikaattoreita, joiden
perusteella edellä mainittujen erityistavoitteiden saavuttamista mitataan.
Tässä vaiheessa voidaan kuitenkin todeta, että turvapaikka- ja
maahanmuuttoasioissa indikaattoreita olisivat muun muassa
turvapaikanhakijoiden vastaanotto-olosuhteiden, turvapaikkamenettelyjen laadun,
eri jäsenvaltioissa myönnettyjen turvapaikkojen suhteellisen määrän ja
jäsenvaltioiden uudelleensijoittamistoimien parantumisaste, kolmansien maiden
kansalaisten työelämään, koulutukseen ja demokraattisiin prosesseihin
osallistumisen lisääntymisaste, paluumuuttajien lukumäärä sekä käytännön
yhteistyöhön ja siirtoihin perustuvan jäsenvaltioiden keskinäisen avunannon
lisääntymisaste.
Poliisiyhteistyön
ja rikollisuuden ehkäisemisen ja torjumisen alalla
indikaattoreita olisivat muun muassa rajatylittävien yhteisten operaatioiden
sekä parhaita käytänteitä koskevien asiakirjojen ja järjestettyjen tapahtumien
lukumäärä. Kriisinhallinnan ja elintärkeiden infrastruktuurien suojelun
alalla indikaattoreita olisivat muun muassa sellaisten käyttöön otettujen
ja/tai edelleen kehitettyjen välineiden lukumäärä, joilla helpotetaan
elintärkeiden infrastruktuurien suojelua jäsenvaltioissa talouden kaikilla
sektoreilla, sekä unionin tasolla laadittujen uhkien ja riskien arviointien
lukumäärä.
Ulkorajojen
ja viisumipolitiikan alalla indikaattoreita olisivat
muun muassa sellaisten konsulaattien lukumäärä, jotka on suojattu ja/tai joita
on tehostettu sen varmistamiseksi, että ne pystyvät käsittelemään
viisumihakemuksia tehokkaasti ja tarjoamaan viisuminhakijoille laadukasta
palvelua, rajavalvontaa varten tarvittavien laitteistojen kehittäminen ja
kiinniotettujen, ulkorajan laittomasti ylittäneiden kolmansien maiden
kansalaisten määrä ottaen huomioon kuhunkin ulkorajaosuuteen liittyvät riskit.
Vaikutusindikaattoreiden avulla mitataan, miten rajaturvallisuus, viisumien
myöntämiskapasiteetti ja kyky käsitellä matkustajaliikennettä rajoilla
turvallisesti ja joustavasti ovat parantuneet.

1.4.
Ehdotuksen/aloitteen perustelut
1.4.1.
Tarpeet, joihin ehdotuksella/aloitteella vastataan
lyhyellä tai pitkällä aikavälillä

EU:lla on
edessään merkittäviä sisäasioihin liittyviä haasteita myös kaudella 2014–2020.
Kun otetaan huomioon demografiset muutokset, työmarkkinoiden rakennemuutokset
ja kilpailu lahjakkuuksista, lailliseen maahanmuuttoon ja kotouttamiseen
liittyvän politiikan on tärkeää suuntautua tulevaisuuteen, jotta voidaan
parantaa EU:n kilpailukykyä ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta, rikastuttaa
eurooppalaista yhteiskuntaa ja luoda mahdollisuuksia kaikille. EU:n on myös
puututtava tehokkaasti laittomaan maahanmuuttoon ja torjuttava ihmiskauppaa.
Samanaikaisesti on edelleen osoitettava solidaarisuutta kansainvälistä suojelua
tarvitsevia kohtaan. Prioriteettina säilyy unionin arvoja heijastavan,
suojaavamman ja tehokkaamman Euroopan yhteisen turvapaikkajärjestelmän
saattaminen valmiiksi.
Turvallinen ja
vakaa toimintaympäristö on välttämätön ja hyödyllinen EU:n taloudellisen,
kulttuurisen ja sosiaalisen kasvun takaamiseksi. EU:n rooli on ratkaisevan
tärkeä, olipa kyseessä sitten vakavan ja järjestäytyneen rikollisuuden,
tietoverkkorikollisuuden ja terrorismin uhkien torjunta ja EU:n ulkorajojen
tehokkaasta hallinnoinnista huolehtiminen tai nopea reagoiminen ihmisten
aiheuttamiin kriiseihin tai luonnonkatastrofeihin. Mikään jäsenvaltio ei pysty
yksinään reagoimaan tehokkaasti uhkiin, jotka globaalistumisen aikakaudella
kasvavat ja ovat entistä suuremmassa määrin ylikansallisia. Tarvitaan
johdonmukainen ja kattava EU:n reagointimalli varmistamaan, että
lainvalvontaviranomaiset pystyvät toimimaan tehokkaasti yli rajojen ja
lainkäyttöalueiden.
Tavoitteiden
saavuttamiseksi on välttämätöntä tehdä yhteistyötä EU:n ulkopuolisten maiden ja
kansainvälisten järjestöjen kanssa. Pohjois-Afrikan viimeaikaiset tapahtumat
ovat osoittaneet, miten tärkeää EU:lle on kattava ja koordinoitu lähestymistapa
maahanmuuttoon, rajavalvontaan ja turvallisuuteen. Koska EU:n sisäasioiden
ulkoisen ulottuvuuden merkitys kasvaa jatkuvasti, sitä on edelleen
vahvistettava johdonmukaisesti unionin ulkopolitiikan kanssa.

1.4.2.
EU:n osallistumisesta saatava lisäarvo

Muuttovirtojen
ja turvallisuusuhkien hallintaan liittyy haasteita, joita jäsenvaltiot eivät
voi ratkaista yksinään. Näillä aloilla voidaan saavuttaa selkeää lisäarvoa EU:n
talousarviosta saatavien määrärahojen avulla.
Tiettyihin
jäsenvaltioihin kohdistuu suuri paine niiden maantieteellisen sijainnin ja
niiden hallinnoitavaksi tulevan unionin ulkorajan pituuden vuoksi. Sisärajoilla
tehtävien tarkastusten poistamista onkin kompensoitava unionin ulkorajojen
tehokkaaseen valvontaan tähtäävillä yhteisillä toimilla. Siksi jäsenvaltioiden
yhteisvastuun ja oikeudenmukaisen vastuunjaon periaate on turvapaikkaa,
maahanmuuttoa ja ulkorajoja koskevien yhteisten politiikkojen perusta. EU:n
talousarvio tarjoaa keinot vastata tästä periaatteesta johtuviin taloudellisiin
seurauksiin. Turvallisuuden alalla esiintyvät vakavaan ja järjestäytyneeseen
rikollisuuteen, terrorismiin ja muihin turvallisuuskysymyksiin liittyvät
uhkatekijät ovat yhä useammin rajatylittäviä. Jäsenvaltioiden
lainvalvontaviranomaisten yhteistyö ja koordinointi on välttämätöntä, jotta
näitä rikoksia voidaan ehkäistä ja torjua esimerkiksi tietojenvaihdon,
yhteisten tutkimusten, yhteentoimivien teknologioiden ja yhteisten uhkien ja
riskien arviointien avulla.
Muuttovirtojen
ja EU:n ulkorajojen ja turvallisuuden hallinnointi edellyttävät jäsenvaltioilta
merkittäviä resursseja ja valmiuksia. Parantamalla operatiivista yhteistyötä ja
koordinointia esimerkiksi yhdistämällä resursseja muun muassa koulutuksen ja
laitteistohankintojen alalla voidaan saavuttaa mittakaava- ja synergiaetuja.
Näin varmistetaan julkisten rahojen tehokkaampi käyttö ja vahvistetaan
jäsenvaltioiden solidaarisuutta, keskinäistä luottamusta ja vastuunjakoa EU:n
yhteisistä politiikoista. Tämä on erityisen tärkeää turvallisuuden alalla,
missä rajatylittäville yhteisille operaatioille osoitettu taloudellinen tuki on
välttämätöntä poliisin, tullin, rajavartijoiden ja oikeusviranomaisten
yhteistyön tehostamiseksi.
Sisäasioiden
ulkoisen ulottuvuuden osalta on selvää, että toimenpiteiden hyväksyminen ja
resurssien yhdistäminen EU:n tasolla lisää merkittävästi EU:n edellytyksiä
saada kolmannet maat vakuuttuneiksi siitä, että niiden kannattaa tehdä unionin
kanssa yhteistyötä sellaisten maahanmuuttoa ja turvallisuutta koskevien
kysymysten parissa, jotka ovat ensisijaisesti unionin ja jäsenvaltioiden etujen
mukaisia.
EU:n oikeus
toteuttaa toimia sisäasioiden alalla perustuu Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, V osaston (Vapauden,
turvallisuuden ja oikeuden alue) määräyksiin ja erityisesti 77 artiklan
2 kohtaan, 78 artiklaan 2 kohtaan, 79 artiklan 2 ja 4 kohtaan,
82 artiklan 1 kohtaan, 84 artiklaan ja 87 artiklan
2 kohtaan. Yhteistyöstä kolmansien maiden ja kansainvälisten järjestöjen
kanssa määrätään SEUT-sopimuksen 212 artiklan 3 kohdassa. Ehdotukset ovat
toissijaisuusperiaatteen mukaisia, koska valtaosa rahoituksesta pannaan
täytäntöön yhteistyössä toteutettavan hallinnoinnin periaatteen mukaisesti ja
jäsenvaltioiden toimielinten toimivaltaa kunnioittaen.

1.4.3.
Vastaavista toimista saadut kokemukset

Vaikka
sisäasioiden nykyisten rahoitusvälineiden katsotaan yleensä täyttäneen niille
asetetut tavoitteet ja toimineen tehokkaasti, väliarvioinnin ja sidosryhmien
kuulemisen perusteella on tarpeen
–      yksinkertaistaa ja virtaviivaistaa tulevia sisäasioiden
rahoitusvälineitä vähentämällä rahoitusohjelmien määrä
kahteen siten, että perustetaan turvapaikka- ja maahanmuuttorahasto ja sisäisen
turvallisuuden rahasto. Näin EU voi käyttää välineitään strategisemmin, jotta
ne vastaavat paremmin EU:n poliittisiin painopisteisiin ja tarpeisiin;
–      vahvistaa EU:n roolia globaalina toimijana
sisällyttämällä uusiin rahastoihin ulkoista ulottuvuutta koskeva tekijä, jotta
voidaan lujittaa EU:n vaikutusvaltaa ulkopolitiikkaan liittyvän sisäasioiden
ulottuvuuden osalta;
–      turvautua ensisijaisesti yhteistyössä toteutettavaan hallinnointiin keskitetyn hallinnoinnin sijasta tarpeettoman byrokratian
karsimiseksi;
–      noudattaa tulospainotteisempaa lähestymistapaa yhteistyössä
toteutettavaan hallinnointiin siirtymällä korkean
tason poliittisen vuoropuhelun pohjalta toteutettavaan monivuotiseen ohjelmasuunnitteluun;
näin voidaan varmistaa, että jäsenvaltioiden kansalliset ohjelmat ovat täysin
EU:n tasolla määriteltyjen tavoitteiden ja painopisteiden mukaiset ja että
niissä keskitytään tulosten saavuttamiseen;
–      parantaa keskitettyä hallinnointia, jotta saadaan käyttöön välineet
toteuttaa toimintapoliittisia toimia, joita ovat muun
muassa tuki valtioiden välisille toimille, erityisen innovatiivisille toimille
sekä kolmansissa maissa toteutettaville ja niihin liittyville toimille
(ulkoinen ulottuvuus), sekä hätätoimenpiteille, selvityksille ja tapahtumille;
–      ottaa käyttöön yhteinen sääntelykehys, johon
sisältyvät ohjelmasuunnittelua, raportointia, varainhoitoa ja tarkastuksia
koskevat yhteiset säännöt ovat mahdollisimman lähellä muiden yhteistyössä
hallinnoitavien EU:n rahastojen vastaavia sääntöjä, niin että kaikkien
sidosryhmien on helpompi ymmärtää niitä ja voidaan varmistaa, että
täytäntöönpano on mahdollisimman pitkälle yhdenmukaista;
–      vastata hätätilanteisiin nopeasti ja tehokkaasti suunnittelemalla rahastot niin, että EU voi reagoida nopeasti
kehittyviin tilanteisiin niiden vaatimalla tavalla;
–      vahvistaa sisäasioiden alalla toimivien virastojen roolia, jotta voidaan edistää käytännön yhteistyötä jäsenvaltioiden välillä
ja uskoa virastoille tiettyjen erityistehtävien täytäntöönpano samalla kun
huolehditaan niiden toiminnan riittävästä poliittisesta valvonnasta.
Lisätietoja on
saatavilla vaikutustenarvioinnissa ja kunkin asetuksen perusteluissa.

1.4.4.
Yhteensopivuus muiden kyseeseen tulevien välineiden
kanssa ja mahdolliset synergiaedut

Useista muista
EU:n rahoitusvälineistä tuetaan toimia, jotka täydentävät turvapaikka- ja
maahanmuuttorahastosta ja sisäisen turvallisuuden rahastosta aikanaan
rahoitettavia toimia:
Euroopan
sosiaalirahastosta tuetaan kotouttamistoimia, joilla
edistetään pääsyä työmarkkinoille, ja kotouttamisrahastosta edistetään
esimerkiksi kansalaistaidon kursseja, osallistumista sosiaaliseen ja
kansalaistoimintaan sekä palvelujen tasa-arvoista saatavuutta.
Kotouttamistoimia tuetaan myös jatkossa samaan tapaan turvapaikka- ja
maahanmuuttorahastosta ja tulevasta Euroopan sosiaalirahastosta.
Tehtävänjako
sisäisen turvallisuuden rahaston ja pelastuspalvelun rahoitusvälineen
välillä säilyy samanlaisena kuin nykyisen CIPS-ohjelman 3 artiklassa: luonnonkatastrofit
sekä ihmisen aiheuttamat tahattomat katastrofit (onnettomuudet) kuuluvat
pelastuspalvelun piiriin, kun taas ihmisen tahallaan aiheuttamat katastrofit
ovat turvallisuusongelmia, minkä vuoksi ne katetaan sisäisen turvallisuuden
rahastosta.
Terrorihyökkäykset
ja muut turvallisuuteen liittyvät vaaratilanteet pysyvät edelleen EU:n
solidaarisuusrahaston soveltamisalan ulkopuolella. Ei myöskään ole selvää,
millä tavoin ja missä määrin SEUT-sopimuksen 222 artiklaa
(solidaarisuuslauseke) sovellettaisiin terrorihyökkäyksen tai ihmisen
aiheuttaman tai luonnonkatastrofin kohteeksi joutuneen jäsenvaltion tukemiseen,
koska tätä varten on hyväksyttävä täytäntöönpanojärjestelyt, joita koskevaa
ehdotusta ei ole vielä laadittu. Tämän vuoksi merkittävän terrorihyökkäyksen
tai muun turvallisuuteen liittyvän vaaratilanteen aiheuttamiin
hätätoimenpiteisiin myönnettäisiin rahoitusta sisäisen turvallisuuden
rahastosta.
Välimatka Horisontti
2020 ‑ohjelmasta tuettujen turvallisuustutkimusten tulosten ja niiden
käytännön soveltamisen välillä kurotaan kiinni, koska sisäisen turvallisuuden
rahaston yhteydessä määritellään erityistavoitteita ja tukikelpoisia toimia,
joiden perusteella voidaan tukea tieteellisten tutkimusten tulosten testausta
ja validointia (prototyypit) niiden sarjamuotoista käytännön soveltamista
varten (ns. esikaupalliset hankinnat).
Tuleva oikeusalan
ohjelma liittyy tiiviisti sisäisen turvallisuuden rahastoon ja täydentää
sitä erityisesti rikosoikeuden osalta, mutta siinä keskitytään enemmän
oikeudelliseen yhteistyöhön, oikeudellisten menettelyjen yhdenmukaistamiseen ja
vastavuoroiseen tunnustamiseen, mikä käytännössä estää suuret päällekkäisyydet.
Turvapaikka-
ja maahanmuuttorahaston ja sisäisen rahaston ulkoista ulottuvuutta koskevan
osuuden perusteella tuetaan kolmansissa maissa toteutettavia ja niihin
liittyviä toimia, jotka ovat ensisijaisesti EU:n etujen ja tavoitteiden
mukaisia, vaikuttavat suoraan EU:hun ja sen jäsenvaltioihin ja takaavat
jatkuvuuden EU:n alueella toteutettavien toimien kanssa. Nämä rahoitustoimet
suunnitellaan ja pannaan täytäntöön johdonmukaisesti EU:n ulkoisen toiminnan ja
ulkopolitiikan kanssa. Rahoitusta ei myönnetä suoraan kehitystä tukeviin
toimiin, vaan sillä täydennetään tarvittaessa ulkoisen avun välineiden
perusteella myönnettyä rahoitusta. Sisäasioiden kannalta tässä yhteydessä
erityisen kiinnostava on maahanmuutto- ja turvapaikka-asioita koskevan
aihepiirikohtaisen ohjelman ja vakautusvälineen seuraaja. Siinä missä
ulkoisen avun välineiden perusteella tuetaan joko tuensaajamaiden
kehitystarpeita tai EU:n yleisiä poliittisia etuja strategisten kumppanien
kanssa, sisäasioiden rahastoista tuetaan sellaisia kolmansissa maissa
toteutettavia erityistoimia, jotka edistävät EU:n maahanmuuttopolitiikkaan ja
EU:n sisäiseen turvallisuuteen liittyviä tavoitteita. Rahastojen avulla
täytetään tiettyjä puutteita, ja ne täydentävät osaltaan EU:n käytössä olevia
toimintavälineitä.

1.5.
Toiminnan ja sen rahoitusvaikutusten kesto

þ Ehdotuksen/aloitteen mukaisen toiminnan
kesto on rajattu.
–
þ    Ehdotuksen/aloitteen mukainen toiminta alkaa 1.1.2014 ja päättyy
31.12.2020.
–
þ    Rahoitusvaikutukset alkavat vuonna 2014 ja päättyvät vuonna 2023.
¨ Ehdotuksen/aloitteen mukaisen toiminnan
kestoa ei ole rajattu.
–
Käynnistysvaihe alkaa vuonna VVVV ja päättyy vuonna
VVVV,
–
minkä jälkeen toteutus täydessä laajuudessa.

1.6.
Hallinnointitapa (hallinnointitavat)[16]

þkomissio hallinnoi suoraan keskitetysti
þ välillinen keskitetty hallinnointi, jossa
täytäntöönpanotehtäviä on siirretty
–
þ    toimeenpanovirastoille
–
þ    yhteisöjen perustamille elimille[17]
–
þ    kansallisille julkisoikeudellisille elimille tai julkisen palvelun
tehtäviä hoitaville elimille
–
¨    henkilöille, joille on annettu tehtäväksi toteuttaa Euroopan
unionista tehdyn sopimuksen V osaston mukaisia erityistoimia ja jotka nimetään
varainhoitoasetuksen 49 artiklan mukaisessa perussäädöksessä
þ hallinnointi yhteistyössä jäsenvaltioiden
kanssa
þhajautettu hallinnointi yhteistyössä kolmansien maiden kanssa
þ hallinnointi yhteistyössä kansainvälisten
järjestöjen kanssa (tarkennettava).
Jos käytetään useampaa
kuin yhtä hallinnointitapaa, huomautuksille varatussa kohdassa olisi annettava
lisätietoja.
Huomautukset:
Ehdotusten
täytäntöönpanoa hallinnoidaan pääasiassa yhteistyössä siten, että jäsenvaltiot
toteuttavat monivuotisia kansallisia ohjelmia.
Kansallisten
ohjelmien mukaisia tavoitteita täydennetään ns. unionin toimilla ja
hätätilanteita varten käyttöön otettavalla nopean toiminnan mekanismilla. Nämä
toimet toteutetaan lähinnä avustusten ja hankintasopimusten muodossa keskitetyn
suoran hallinnoinnin mukaisesti, ja niihin sisältyvät kolmansissa maissa
toteutettavat ja niihin liittyvät toimet.
Toimien
pirstaloitumista pyritään välttämään kaikin mahdollisin keinon niin, että
resurssit keskitetään tiettyjen EU:n tavoitteiden saavuttamiseen käyttäen
keskeisten sidosryhmien asiantuntemusta, tarvittaessa kumppanuus- ja
puitesopimusten avulla.
Komission
aloitteesta annettava tekninen apu toteutetaan keskitetyn suoran hallinnoinnin
mukaisesti.
Sisäisen
turvallisuuden rahastoa koskevilla asetuksilla kehitetään Schengenin säännöstön
määräyksiä (rajavalvontaa ja viisumipolitiikkaa sekä poliisiyhteistyötä
koskevat säädökset). Schengenin säännöstön määräysten täytäntöönpanoon,
soveltamiseen ja kehittämiseen osallistuvat maat osallistuvat myös näiden
kahden asetuksen täytäntöönpanoon samalla tavoin kuin jäsenvaltiot, Schengenin
säännöstön täytäntöönpanoon osallistumisesta tehtyjen sopimusten mukaisesti. Ne
osallistuvat rahastojen toimintaan asetuksen säännösten mukaisesti siten, että
ne toteuttavat omia monivuotisia kansallisia ohjelmiaan ja voivat hakea
rahoitusta unioniin toimiin jne. Samoin kuin ulkorajarahaston yhteydessä on
tarkoitus vahvistaa erityisjärjestelyjä, joissa täsmennetään näiden maiden
osallistumiseen sovellettavat täydentävät säännöt (varainhoitoasetuksen ja sen
täytäntöönpanosääntöjen sekä perussopimusten perusteella ja ottaen huomioon
tilintarkastustuomioistuimen toimivalta tehdä tarkastuksia). Koska nämä maat
osallistuvat EU:n talousarvion rahoittamiseen näiden kahden asetuksen osalta
BKT:nsa mukaisesti, järjestelyissä määritetään myös rahoitusosuudet, jotka
näiltä mailta peritään niiden osuutena Schengenin hallinnointiin liittyvästä
vastuunjaosta. Niille rahastosta myönnettävät määrärahat eivät vaikuta tähän
osuuteen. Toistaiseksi tällaisia osallistuvia maita ovat Norja, Islanti,
Sveitsi ja Liechtenstein.

2.
HALLINNOINTI
2.1.
Seuranta- ja raportointisäännöt

Ilmoitetaan
sovellettavat aikavälit ja edellytykset.
Yhteistyössä
toteutettavaa hallinnointia varten ehdotetaan
johdonmukaista ja tehokasta raportointi-, seuranta- ja arviointikehystä.
Jäsenvaltioita kehotetaan perustamaan kutakin kansallista ohjelmaa varten
seurantakomitea, jonka toimintaan komissio voi osallistua.
Jäsenvaltiot
raportoivat monivuotisen ohjelman täytäntöönpanosta vuosittain. Nämä
kertomukset ovat edellytys vuotuisten maksujen suorittamiselle. Vuonna 2017
niiltä pyydetään väliarviointia varten lisätietoja siitä, miten ne ovat
edistyneet tavoitteiden saavuttamisessa. Näin tehdään myös vuonna 2019, jotta
tarvittaessa voidaan tehdä mukautuksia vielä viimeisen varainhoitovuoden (2020)
aikana.
Kun
sisäasioiden alalla tuetaan arviointeihin perustuvan toimintakulttuurin
kehittämistä, rahastoille voidaan laatia yhteinen arviointi- ja seurantakehys,
jonka yhteydessä sovelletaan laaja-alaisia indikaattoreita, jotka korostavat
rahastojen tulospainotteista lähestymistapaa ja sitä, miten niillä voisi olla
keskeinen tehtävä vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen luomiseen
liittyvän tavoitteen saavuttamisessa. Nämä indikaattorit kuvastavat rahastojen
toiminnan mahdollisia vaikutuksia: yhteisen kulttuurin kehittäminen
rajaturvallisuuden, poliisiyhteistyön ja kriisinhallinnan aloilla; EU:hun
suuntautuvien muuttovirtojen tehokkaampi hallinta; kolmansien maiden
kansalaisten oikeudenmukainen ja tasapuolinen kohtelu; jäsenvaltioiden
solidaarisempi yhteistyö maahanmuuttoon ja sisäiseen turvallisuuteen
liittyvissä kysymyksissä sekä EU:n yhdenmukainen suhtautuminen kolmansiin
maihin sekä maahanmuuttoon että turvallisuuteen liittyvissä kysymyksissä.
Jotta voidaan
varmistaa arviointiperiaatteiden asianmukainen soveltaminen ja ottaa huomioon
EU:n nykyisen sisäasioiden rahoituksen arvioinnista jäsenvaltioissa saadut
käytännön kokemukset, komissio ja jäsenvaltiot laativat yhteisen arviointi- ja seurantakehyksen
muun muassa määrittämällä toimintamallit ja yhteiset tuotos- ja
tulosindikaattorit.
Kaikki
toimenpiteet vahvistetaan ohjelmakauden alussa, niin että jäsenvaltiot voivat
laatia raportointi- ja arviointijärjestelmänsä yhteisesti sovittujen periaatteiden
ja vaatimusten pohjalta.
Jotta
voitaisiin vähentää hallinnollista rasitusta ja hyödyntää raportoinnin ja
arvioinnin välisiä synergiaetuja, arviointikertomuksissa vaadittavat tiedot
perustuvat jäsenvaltioiden kansallisten ohjelmien vuotuisissa
täytäntöönpanokertomuksissa esitettäviin tietoihin ja täydentävät niitä.
Vuonna 2018
komissio laatii kertomuksen kansallisten ohjelmien väliarvioinnista.
Lisäksi
komissio esittää väliarviointikertomuksen rahastojen täytäntöönpanosta 30.
kesäkuuta 2018 mennessä ja jälkiarviointikertomuksen 30. kesäkuuta 2024
mennessä. Näissä kertomuksissa tarkastellaan koko täytäntöönpanoa (eikä
pelkästään kansallisten ohjelmien täytäntöönpanoa yhteistyössä toteutettavan
hallinnoinnin perusteella).

2.2.
Hallinnointi- ja valvontajärjestelmä
2.2.1.
Todetut riskit

Sisäasioiden
pääosaston (PO HOME) rahoitusohjelmiin ei ole kohdistunut merkittäviä
virheriskejä. Osoituksena tästä on se, että tilintarkastustuomioistuimen
vuosikertomuksissa ei ole esitetty sitä koskevia merkittäviä havaintoja ja että
sisäasioiden pääosaston (ja sitä ennen vapaus-, turvallisuus- ja oikeusasioiden
pääosaston (PO JLS)) vuotuisten toimintakertomusten lopullinen jäljelle jäävä
virheaste ei ole ylittänyt kahta prosenttia.
Yhteistyössä
toteutettavan hallinnoinnin yhteydessä nykyisten
ohjelmien täytäntöönpanoon liittyvät yleiset riskit jakautuvat pääasiallisesti
kolmeen ryhmään:
–      riski siitä, että varojen käyttö on ollut tehotonta tai että se ei ole
ollut riittävän kohdennettua;
–      sääntöjen monimutkaisuudesta ja hallinnointi- ja valvontajärjestelmien
heikkoudesta johtuvat virheet;
–      hallinnollisten resurssien tehoton käyttö (vaatimukset eivät ole
riittävän oikeasuhteisia).
Lisäksi on
syytä mainita eräitä erityistekijöitä, jotka liittyvät yhteisvastuuta ja
maahanmuuttovirtojen hallintaa koskevan yleisohjelman neljästä rahastosta
muodostuvaan järjestelmään.
–      Vuosiohjelmiin perustuva järjestelmä takaa, että loppumaksut
suoritetaan säännöllisesti varmennettujen ja tarkastettujen menojen
perusteella. Vuosiohjelmien tukikelpoisuusaika ei kuitenkaan ole sidottu EU:n
varainhoitovuoteen, minkä vuoksi varmennusketju ei ole täysin tyydyttävä,
vaikka järjestelmä on hyvin raskas.
–      Komissio vahvistaa yksityiskohtaiset tukikelpoisuussäännöt. Näin
varmistetaan, että rahoitetut menot ovat periaatteessa yhdenmukaiset. Tästä
aiheutuu kuitenkin tarpeetonta työtä kansallisille viranomaisille ja
komissiolle. Lisäksi se kasvattaa riskiä, että tuensaajat ja/tai jäsenvaltiot
tekevät virheitä, jotka johtuvat EU:n sääntöjen virheellisestä tulkinnasta.
–      Nykyiset hallinnointi- ja valvontajärjestelmät ovat hyvin lähellä
rakennerahastojen vastaavia järjestelmiä. Niissä on kuitenkin vähäisiä
eroavuuksia, erityisesti todentamis- ja tarkastusviranomaisten välisen
vastuuketjun osalta. Tämä aiheuttaa jäsenvaltioissa sekaannusta varsinkin
silloin kun viranomaiset joutuvat tekemisiin kummankin rahastotyypin kanssa.
Tämä lisää myös virheriskiä ja vaatii tiiviimpää seurantaa.
Näitä seikkoja
muutetaan huomattavasti tässä ehdotuksessa:
–      Hallinnointi- ja valvontajärjestelmissä noudatetaan yhteisen
strategiakehyksen rahastojen yleisiä vaatimuksia, ja ne ovat myös täysin uuden
varainhoitoasetuksen vaatimusten mukaisia: entiset kolme viranomaista korvataan
kahdella viranomaisella (vastuu- ja tarkastusviranomainen), joiden tehtäviä
selkeytetään paremman varmuuden saamiseksi.
–      Monivuotinen ohjelmasuunnittelu ja vuotuinen tilien tarkastaminen
vastuuviranomaisen suorittamien maksujen pohjalta yhdenmukaistaa
tukikelpoisuuskaudet komission tilinpäätöksen kanssa lisäämättä kuitenkaan hallinnollista
rasitusta nykyisestä.
–      Paikalla tehtäviä tarkastuksia suoritetaan osana ensimmäisen tason
valvontaa eli vastuuviranomaisen toimesta, ja ne tukevat sen vuosittain antamaa
hallinnollista vahvistuslausumaa.
–      Tukikelpoisuussääntöjen selkeyttäminen ja yksinkertaistaminen ja niiden
yhdenmukaistaminen EU:n muiden rahoitustukivälineiden kanssa vähentää eri
lähteistä avustuksia saavien tuensaajien tekemiä virheitä.
Tukikelpoisuussäännöt vahvistetaan kansallisella tasolla, lukuun ottamatta
perusperiaatteita, jotka ovat samanlaiset kuin yhteisen strategiakehyksen
rahastojen perusperiaatteet.
–      Tuensaajia kannustetaan soveltamaan yksinkertaistettua kustannusten
korvaamista, etenkin pienten avustusten yhteydessä.
Keskitetyn
hallinnoinnin yhteydessä suurimpia riskejä ovat:
–      riski, että hyväksytyt hankkeet eivät vastaa riittävästi sisäasioiden
pääosaston poliittisia painopisteitä;
–      riski, että valitut hankkeet ovat huonolaatuisia ja että niiden
tekninen täytäntöönpano on puutteellinen, mikä heikentää ohjelmien vaikutusta;
puutteellisista valintamenettelyistä johtuva asiantuntemuksen tai seurannan
puute;
–      riski, että myönnettyjä varoja käytetään tehottomasti tai
epätaloudellisesti, olivatpa kyseessä sitten avustukset (todellisten
tukikelpoisten menojen korvaaminen on monimutkaista, minkä lisäksi
hallintoviranomaisilla ei juuri ole mahdollisuuksia tarkistaa tukikelpoisia
kustannuksia) tai hankintasopimukset (vaaditun asiantuntemuksen omaavia
talouden toimijoita saattaa olla rajallinen määrä, mikä vähentää mahdollisuuksia
vertailla hintatarjouksia);
–      riski, joka liittyy (erityisesti) pienempien organisaatioiden kykyyn
valvoa menoja tehokkaasti ja varmistaa toteutettujen toimien läpinäkyvyys;
–      riski komission maineen tahriutumisesta, jos paljastuu petoksia tai
rikollista toimintaa; kolmansien osapuolten sisäisten valvontajärjestelmien
perusteella voidaan saada ainoastaan osittainen varmuus, koska erilaisia
sopimusosapuolia ja tuensaajia on hyvin paljon ja jokainen niistä käyttää omia,
usein varsin suppeita valvontajärjestelmiään.
Useimpia
näistä riskeistä voidaan pienentää kohdentamalla ehdotuspyynnöt paremmin ja
käyttämällä uuteen varainhoitoasetukseen sisältyviä yksinkertaistettuja
tekijöitä.

2.2.2.
Valvontamenetelmä(t)

Yhteistyössä
toteutettava hallinnointi:
Hallinnointi-
ja valvontajärjestelmien rakennetta koskeva ehdotus merkitsee jäsenvaltioiden
tasolla parannusta vuosina 2007–2013 käytössä olleeseen järjestelmään
verrattuna, ja siinä säilytetään useimmat tämän kauden toiminnoista, mukaan
luettuina hallinnolliset ja paikalla tehtävät tarkastukset, hallinnointi- ja
valvontajärjestelmien tarkastukset ja hankkeiden tarkastukset. Toimien
keskinäistä järjestystä on kuitenkin muutettu niin, että paikalla tehtävät
tarkastukset ovat selkeästi vastuuviranomaisen tehtävä olennaisena osana vuotuisen
tilien tarkastamisen ja hyväksymisen valmistelua.
Vastuullisuuden
lisäämiseksi vastuuviranomaiset hyväksyy kansallinen hyväksynnän antava elin,
joka on vastuussa viranomaisten jatkuvasta valvonnasta. Viranomaisten
lukumäärän pienentäminen – todentamisviranomaista ei enää ole, minkä lisäksi
rahastojen määrää on supistettu – todennäköisesti vähentää hallinnollista
rasitusta ja mahdollistaa hallinnollisten valmiuksien kehittämisen sekä
vastuualueiden selkeämmän jaon.
Toistaiseksi
ei ole käytettävissä luotettavaa arviota siitä, minkä verran yhteistyössä
hallinnoitavien sisäasioiden rahastojen valvonta tulee maksamaan. Ainoa
käytettävissä oleva arvio liittyy EAKR:oon ja koheesiorahastoon, joiden
valvontaan liittyvät kustannukset (kansallisen tason valvonta lukuun ottamatta
komission kustannuksia) ovat arviolta noin 2 prosenttia kauden 2007–2013
kokonaisrahoituksesta. Kustannukset koskevat seuraavia valvonta-aloja:
1 prosentti johtuu kansallisesta koordinoinnista ja ohjelman
valmistelusta, 82 prosenttia koskee ohjelman hallinnointia,
4 prosenttia liittyy todentamiseen ja 13 prosenttia tarkastuksiin.
Seuraavat
ehdotukset lisäävät valvontakustannuksia:
–      hyväksynnän antavan elimen perustaminen ja toiminta ja yleensä
järjestelmän muuttaminen;
–      vuositilinpäätöksen liitteenä olevan hallinnollisen vahvistuslausuman
toimittaminen;
–      vastuuviranomaisen paikalla tekemät tarkastukset;
–      tarkastusviranomaisten lisätarkastusten tarve hallinnollisen
vahvistuslausuman tarkastamiseksi.
Osa
ehdotuksista kuitenkin pienentää valvontakustannuksia:
–      Todentamisviranomainen lakkautetaan. Vaikka todentamisviranomaisen
tehtävät sulautetaan osittain yhteen vastuuviranomaisen tehtävien kanssa,
jäsenvaltio voi säästää huomattavan osan todentamiskustannuksista, kun hallinto
tehostuu, koordinointitarve vähenee ja tarkastusten soveltamisala supistuu.
–      Tarkastusviranomaisen tarkastuksissa keskitytään suorittamaan uudelleen
(otos) vastuuviranomaisen suorittamista 1. tason hallinnollisista ja paikalla
tekemistä tarkastuksista. Tämä nopeuttaa kuulemismenettelyä ja takaa, että
kaikki tarvittavat tarkastukset on tehty ennen tilinpäätöksen toimittamista.
–      Yksinkertaistettujen kustannusten käyttö vähentää sekä viranomaisten
että tuensaajien hallinnollisia kustannuksia ja hallinnollista rasitusta
kaikilla tasoilla.
–      Vuotuinen päättäminen/sulkeminen ja sääntöjenmukaisuustarkastuksen
kohteena olevan ajanjakson lyhentäminen 36 kuukauteen vähentää tarkastettavien
asiakirjojen säilyttämisestä viranomaisille ja tuensaajille aiheutuvia
kustannuksia.
–      Sähköisten viestintäjärjestelmien perustaminen komission ja
jäsenvaltioiden välille tulee pakolliseksi.
Lisäksi on
otettava huomioon 2.2.1 kohdassa luetellut yksinkertaistamistoimet, jotka
osaltaan auttavat vähentämään tuensaajien hallinnollista rasitusta ja
vähentävät siten sekä virheriskejä että hallinnollista rasitetta.
Tämän vuoksi
odotetaan, että ehdotukset eivät kokonaisuutena niinkään johda
valvontakustannusten lisääntymiseen tai vähenemiseen vaan niiden
uudelleenjakoon. Ennakoidaan kuitenkin, että kustannusten uudelleenjakautumisen
(kaikkien tehtävien osalta ja suhteutetuista valvontajärjestelyistä johtuen
myös kaikissa jäsenvaltioissa ja ohjelmissa) myötä riskejä voidaan lieventää
tehokkaammin ja varmennusketjusta tulee parempi ja nopeampi.
Yhteistyössä
toteutettavaan hallinnointiin perustuvien hallinnointi- ja
valvontajärjestelmien kustannusten ei odoteta vähenevän komission tasolla
ohjelmakauden ensimmäisen puolikkaan aikana. Tämä johtuu ensinnäkin siitä, että
yhteistyössä toteutettavan hallinnoinnin piiriin kuuluvat määrärahat ja
toiminta-alat lisääntyvät nykyisestä. Sen vuoksi jo resurssien säilyttäminen
nykytasolla merkitsee tehokkuuden lisääntymistä. Lisäksi ohjelmakauden
ensimmäisinä vuosina on hoidettava monia tärkeitä tehtäviä: ohjelmakauden
2007–2013 ohjelmien sulkeminen (viimeiset kertomukset on toimitettava
viimeistään 31.3.2016), poliittiset vuoropuhelut ja monivuotisten kansallisten
ohjelmien hyväksyminen kaudelle 2014–2020, uuden tilien tarkastamista ja
hyväksymistä koskevan järjestelmän perustaminen. Kauden jälkipuoliskolla
mahdolliset käytettävissä olevat resurssit voidaan käyttää arvioinnin ja
seurannan parantamiseen.
Keskitetty
hallinnointi
Keskitetyn
hallinnoinnin osalta komissio soveltaa edelleen nykyistä
valvontajärjestelmäänsä, joka muodostuu seuraavista elementeistä:
operatiivisten linjojen suorittama operaatioiden valvonta,
talousarviokirjanpitoyksikön suorittama ennakkotarkastus, sisäisiä hankintoja
käsittelevä komitea, avustusten jälkitarkastukset tai sisäisestä tarkastuksesta
vastaavan yksikön ja/tai sisäisen tarkastuksen yksikön suorittamat
tarkastukset. Jälkitarkastusten yhteydessä pyritään havaitsemaan mahdollisimman
runsaasti poikkeamia aiheettomien maksujen takaisinperimiseksi. Tämän
strategian mukaisesti tarkastukset suoritetaan otokselle hankkeita, jotka
valitaan lähes yksinomaan riskianalyysin perusteella.
Ennakko- ja
jälkitarkastusten yhdistelmän sekä hallintotarkastusten ja paikalla tehtävien
tarkastusten ansiosta jäljelle jäävä lukuna ilmaistavissa oleva virheprosentti
on ollut viime vuosina keskimäärin alle 2 prosenttia. Tämän perusteella
sisäasioiden pääosasto katsoo, että sisäinen valvontajärjestelmä on riittävän
tehokas ja kustannuksiltaan asianmukainen, jotta alhainen virheprosentti
voidaan saavuttaa.
Sisäasioiden
pääosasto tutkii kuitenkin edelleen mahdollisuuksia parantaa hallinnointia ja
jatkaa yksinkertaistamista. Varsinkin kaikkia uuteen varainhoitoasetukseen
perustuvia yksinkertaistamisvaihtoehtoja hyödynnetään mahdollisimman paljon,
koska niiden odotetaan edistävän tuensaajien hallinnollisen rasituksen
vähentämistä, jolloin ne samalla vähentävät myös virheriskiä ja komission
hallinnollista rasitusta.
Uudet
osa-alueet
Ehdotusten
perusteella EU:n sisäasioiden rahoitus laajenee uusille osa-alueille, joita
ovat muun muassa EU:n virastojen olemassa olevan asiantuntemuksen parempi
hyödyntäminen, ulkoisen ulottuvuuden kehittäminen ja hätätilannemekanismin
lujittaminen.
Sisäasioiden pääosasto tarvitsee tätä varten uusia hallinnointi- ja
valvontamenetelmiä.
Uusia osa-alueita varten osoitettavia määrärahoja ei ole vielä vahvistettu,
mutta määrät tuskin nousevat merkittäviksi sisäasioiden kokonaisbudjettiin
verrattuina. On kuitenkin erittäin tärkeää laatia näitä uusia tehtäviä varten
tarvittavat sisäiset menettelyt ja työjärjestelyt mahdollisimman hyvissä ajoin
ohjelmakauden aikana moitteettoman varainhoidon periaatetta noudattaen.
Edellä
esitetty analyysi osoittaa selkeästi, että kaikista yksinkertaistamistoimista
huolimatta sisäasioiden pääosaston kasvavan talousarvion täytäntöönpanoa varten
tarvitaan lisää henkilöresursseja.
Henkilöresurssien tarve katetaan toimen hallinnointiin jo osoitetulla
pääosaston henkilöstöllä ja/tai pääosastossa toteutettujen henkilöstön
uudelleenjärjestelyjen tuloksena saadulla henkilöstöllä sekä tarvittaessa
sellaisilla lisäresursseilla, jotka toimea hallinnoiva pääosasto voi saada
käyttöönsä vuotuisessa määrärahojen jakomenettelyssä talousarvion puitteissa.

2.3.
Toimenpiteet petosten ja sääntöjenvastaisuuksien
ehkäisemiseksi

Ilmoitetaan käytössä
olevat ja suunnitellut torjunta- ja suojatoimenpiteet
Kaikkien
säännönmukaisten valvontamekanismien lisäksi sisäasioiden pääosasto laatii
petostentorjuntastrategian komission 24. kesäkuuta 2011 hyväksymän uuden
petostentorjuntastrategian (CAFS) pohjalta. Näin varmistetaan muun muassa, että
pääosaston sisäiset petostentorjuntatarkastukset ovat komission uuden
strategian mukaiset ja että petosriskiä hallitaan selvittämällä, mitkä alat
ovat alttiita petoksille ja millaisia vastatoimia olisi toteutettava.
Tarvittaessa perustetaan erilaisia verkostoja ja tietojärjestelmiä rahastoihin
liittyvien petostapausten analysointia varten.
Yhteistyössä
toteutettavan hallinnoinnin osalta komission petostentorjuntastrategiassa
todetaan selkeästi, että ohjelmakautta 2014–2020 koskevissa komission
ehdotuksissa on vaadittava jäsenvaltioita toteuttamaan petosten ehkäisemiseksi
toimenpiteitä, jotka ovat vaikuttavia ja todettuun riskitasoon nähden
oikeasuhteisia. Ehdotusten 5 artiklassa asetetaankin jäsenvaltioille
selkeä vaatimus ehkäistä, todeta ja oikaista sääntöjenvastaisuudet ja ilmoittaa
niistä komissiolle. Näihin velvoitteisiin liittyviä tarkempia yksityiskohtia
esitetään vastuuviranomaisen toimintaa koskevissa yksityiskohtaisissa
säännöissä, jotka vahvistetaan 24 artiklan 5 kohdan c alakohdassa.
Lisäksi 41
artiklassa säädetään selkeästi komission tai tilintarkastustuomioistuimen
havaintojen perusteella tehtävistä rahoitusoikaisuista saatavien varojen
uudelleenkäytöstä.

3.
EHDOTUKSEN/ALOITTEEN ARVIOIDUT RAHOITUSVAIKUTUKSET
3.1.
Kyseeseen tulevat monivuotisen rahoituskehyksen
otsakkeet ja menopuolen budjettikohdat

·      Talousarviossa jo olevat budjettikohdat
Monivuotisen
rahoituskehyksen otsakkeiden ja budjettikohtien mukaisessa järjestyksessä.
 Moniv. rahoituskehyksen otsake   || Budjettikohta || Määrärahalaji || Rahoitusosuudet
 Numero || JM[18] || EFTA-mailta[19] || ehdokasmailta[20] || kolmansilta mailta || varainhoitoasetuksen 18 artiklan 1 kohdan aa alakohdassa tarkoitetut rahoitusosuudet
 3 ||   || JM || EI || EI || EI || EI
·      Uudet perustettaviksi esitetyt budjettikohdat
Monivuotisen
rahoituskehyksen otsakkeiden ja budjettikohtien mukaisessa järjestyksessä.
 Moniv. rahoituskehyk–sen otsake || Budjettikohta || Määrärahalaji || Rahoitusosuudet
 Numero Otsake 3 || JM/EI-JM || EFTA-mailta || ehdokasmailta || kolmansilta mailta || varainhoito–asetuksen 18 artiklan 1 kohdan aa alakohdassa tarkoitetut rahoitusosuudet
 3 || 18 01 04 aa – Turvapaikka- ja maahanmuuttorahasto – Tekninen apu || EI-JM || EI || EI || EI || EI
 3 || 18 02 aa – Turvapaikka- ja maahanmuuttorahasto || JM || EI || EI || EI || EI
 3 || 18 01 04 bb – Sisäisen turvallisuuden rahasto – Poliisiyhteistyö & rikoksentorjunta – Tekninen apu || EI-JM || EI || EI || KYLLÄ || EI
 3 || 18 02 bb – Sisäisen turvallisuuden rahasto – Poliisiyhteistyö & rikoksentorjunta || JM || EI || EI || KYLLÄ || EI
 3 || 18 01 04 bb – Sisäisen turvallisuuden rahasto – Ulkorajat & viisumit – Tekninen apu || EI-JM || EI || EI || KYLLÄ || EI
 3 || 18 02 cc – Sisäisen turvallisuuden rahasto – Ulkorajat & viisumit || JM || EI || EI || KYLLÄ || EI
Kolmansien maiden rahoitusosuudet koskevat
sisäisen turvallisuuden rahaston kumpaakin osa-aluetta.
Näiden rahoitusosuuksien määrittämisperusteet
ja laskentamenetelmä neuvotellaan EU:n ja osallistuvien maiden välillä
erillisessä menettelyssä.
Olettaen, että rahoitusosuudet vastaisivat
ulkorajarahaston nykyisiä rahoitusosuuksia, osallistuvien maiden olisi
maksettava ulkorajoja ja viisumipolitiikkaa koskevaan rahoitusvälineeseen noin
210 miljoonaa euroa ja poliisiyhteistyötä koskevaan rahoitusvälineeseen noin 50
miljoonaa euroa.

3.2.
Arvioidut vaikutukset menoihin
3.2.1.
Yhteenveto arvioiduista vaikutuksista menoihin

milj. euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella)
 Monivuotisen rahoituskehyksen otsake: || Otsake 3 || Turvallisuus ja kansalaisuus
 PO HOME ||   ||   || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || Vuoden 2020 jälkeen || YHT.
  Toimintamäärärahat (nykyhintoina) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 18 02 aa  Turvapaikka- ja maahanmuuttorahasto || Sitoumukset || (1) || 517,492 || 527,892 || 538,500 || 549,320 || 560,356 || 571,613 || 586,266 || - || 3 851,439
 Maksut || (2) || 90,085 || 102,823 || 270,844 || 420,790 || 532,681 || 543,385 || 554,303 || 1 336,528 || 3 851,439
 18 02 bb Sisäisen turvallisuuden rahasto – Poliisiyhteistyö ja rikoksentorjunta || Sitoumukset || (1a) || 135,076 || 143,047 || 151,283 || 159,791 || 168,578 || 177,653 || 187,022 ||   || 1 122,450
 Maksut || (2a) || 15,714 || 43,881 || 71,419 || 111,709 || 147,854 || 156,248 || 164,918 || 410,707 || 1 122,450
 18 02 cc  Sisäisen turvallisuuden rahasto – Ulkorajat ja viisumit || Sitoumukset || (1a) || 422,310 || 447,186 || 472,886 || 499,435 || 526,856 || 555,173 || 584,412 || - || 3 508,258
 Maksut || (2a) || 59,999 || 120,794 || 223,204 || 350,813 || 461,098 || 487,256 || 514,275 || 1 290,818 || 3 508,258
 Erityisohjelmien määrärahoista katettavat hallintomäärärahat[21] ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 18 01 04 aa             Turvapaikka- ja maahanmuuttorahasto ||   || (3) || 2,500 || 2,500 || 2,500 || 2,500 || 2,500 || 2,500 || 2,500 ||   || 18,500
 18 01 04 bb            Sisäisen turvallisuuden rahasto – Poliisiyhteistyö ja rikoksentorjunta ||   ||   || 0,800 || 0,800 || 0,800 || 0,800 || 0,800 || 0,800 || 0,800 ||   || 5,600
 18 01 04 cc             Sisäisen turvallisuuden rahasto – Ulkorajat ja viisumit ||   ||   || 1,700 || 1,700 || 1,700 || 1,700 || 1,700 || 1,700 || 1,700 ||   || 11,900
 PO HOMEn määrärahat YHTEENSÄ || Sitoumukset || =1+1a +3 || 1 079,878 || 1 123,125 || 1 167,669 || 1 213,546 || 1 260,790 || 1 309,439 || 1 362,700 ||   || 8 517,147
 Maksut || =2+2a +3 || 170,799 || 272,497 || 570,467 || 888,313 || 1 146,634 || 1 191,889 || 1 238,496 || 3 038,053 || 8 517,147
 Monivuotisen rahoituskehyksen otsake: || 5 || ”Hallintomenot”
milj. euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella)
   ||   ||   || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || Vuoden 2020 jälkeen || YHTEENSÄ
 PO HOME ||
  Henkilöresurssit || 20,841 || 20,841 || 20,841 || 20,841 || 20,841 || 20,841 || 20,841 ||   || 145,887
  Muut hallintomenot || 0,156 || 0,159 || 0,162 || 0,165 || 0,168 || 0,172 || 0,175 ||   || 1,157
 PO HOME YHTEENSÄ || Määrärahat || 20,997 || 21,000 || 21,003 || 21,006 || 21,009 || 21,013 || 21,016 ||   || 147,044
 Monivuotisen rahoituskehyksen OTSAKKEESEEN 5 kuuluvat määrärahat YHTEENSÄ || (Sitoumukset yhteensä = maksut yhteensä) || 20,997 || 21,000 || 21,003 || 21,006 || 21,009 || 21,013 || 21,016 ||   || 147,044
milj. euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella)
   ||   ||   || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || Vuoden 2020 jälkeen || YHTEENSÄ
 Monivuotisen rahoituskehyksen OTSAKKEESEEN 1–5 kuuluvat määrärahat YHTEENSÄ || Sitoumukset || 1 100,875 || 1 144,125 || 1 188,672 || 1 234,552 || 1 281,799 || 1 330,452 || 1 383,716 ||   || 8 664,191
 Maksut || 191,796 || 293,497 || 591,470 || 909,319 || 1 167,643 || 1 212,902 || 1 259,512 || 3 038,053 || 8 664,191

3.2.2.
Arvioidut vaikutukset toimintamäärärahoihin

–
¨  Ehdotus/aloite ei edellytä toimintamäärärahoja.
–
þ  Ehdotus edellyttää toimintamäärärahoja seuraavasti:
Sisäasioiden politiikkojen täytäntöönpanoa hallinnoidaan pääasiallisesti
yhteistyössä. Toiminnan painopisteet määritetään EU:n tasolla, mutta
päivittäinen hallinnointi tapahtuu kansallisella tasolla vastuuviranomaisten
johdolla. Komissio ja vastuuviranomaiset määrittävät kansallisten ohjelmien
yhteydessä yhteiset tulosindikaattorit ja tavoitteet, jotka komissio vahvistaa.
Tämän vuoksi on vaikea määritellä tulostavoitteita ennen kuin ohjelmat on
laadittu, neuvoteltu ja vahvistettu, mikä tapahtuu vuosina 2013/2014.
Sisäasioiden pääosasto ei myöskään pysty esittämään keskitetyn hallinnoinnin
osalta tyhjentävää luetteloa kaikista tuloksista, jotka rahastoista
myönnettävän rahoituksen avulla on toteutettava, eikä niiden keskimääräisiä
kustannuksia ja lukumäärää, kuten tässä jaksossa vaaditaan. Tällä hetkellä ei
ole käytettävissä tilastotyökalua, jonka avulla voitaisiin laskea nykyisten
ohjelmien keskimääräiset kustannukset. Tällainen kustannusten tarkka määrittely
olisi myös ristiriidassa sen periaatteen kanssa, että tulevien ohjelmien
pitäisi olla riittävän joustavia kattamaan poliittisten painopisteiden
muutokset vuosina 2014–2020. Tämä koskee erityisesti hätätoimenpiteitä sekä
kolmansissa maissa toteutettavia ja niihin liittyviä toimia.
Maksusitoumusmäärärahat, milj. euroa (kolmen
desimaalin tarkkuudella)
 Tavoitteet ja tuotokset   ò ||   ||   || vuosi n || vuosi n + 1 || vuosi n + 2 || vuosi n + 3 || …ja näitä seuraavat vuodet (ilmoitetaan kaikki vuodet, joille ehdotuksen/aloitteen vaikutukset ulottuvat, ks. kohta 1.6) || YHTEENSÄ
 TUOTOKSET
 Tyyppi[22] || Keskimäär. kustannukset || Lukumäärä || Kus–tannus || Lukumäärä || Kus–tannus || Lukumäärä || Kus–tannus || Lukumäärä || Kus–tannus || Lukumärää || Kus–tannus || Lukumäärä || Kus–tannus || Lukumäärä || Kus–tanus || Luku–määrä || Kustan–nukset yht.
 ERITYISTAVOITE 1[23]… ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - tuotos ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - tuotos ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - tuotos ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Välisumma erityistavoite 1 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 ERITYISTAVOITE 2… ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - tuotos ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Välisumma erityistavoite 2 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 KUSTANNUKSET YHTEENSÄ ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||

3.2.3.
Arvioidut vaikutukset hallintomäärärahoihin
3.2.3.1.
Yhteenveto

–
¨  Ehdotus/aloite ei edellytä hallintomäärärahoja.
–
þ Ehdotus edellyttää hallintomäärärahoja seuraavasti:
milj. euroa (kolmen
desimaalin tarkkuudella) PO HOME
 Monivuotisen rahoituskehyksen OTSAKE 5[24] || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || YHT.
 Henkilöresurssit PO HOME || 20,841 || 20,841 || 20,841 || 20,841 || 20,841 || 20,841 || 20,841 || 145,887
 Muut hallintomenot || 0,156 || 0,159 || 0,162 || 0,165 || 0,168 || 0,172 || 0,175 || 1,157
 Monivuotisen rahoituskehyksen OTSAKE 5, välisumma || 20,997 || 21,000 || 21,003 || 21,006 || 21,009 || 21,013 || 21,016 || 147,044
 Monivuotisen rahoituskehyksen OTSAKKEESEEN 5[25] sisältymättömät[26] || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || YHTEENSÄ
 Henkilöresurssit PO HOME || 1,280 || 1,280 || 1,280 || 1,280 || 1,280 || 1,280 || 1,280 || 8,960
 Muut hallintomenot || 3,720 || 3,720 || 3,720 || 3,720 || 3,720 || 3,720 || 3,720 || 26,040
 Monivuotisen rahoituskehyksen OTSAKKEESEEN 5 sisältymättömät, välisumma || 5,000 || 5,000 || 5,000 || 5,000 || 5,000 || 5,000 || 5,000 || 35,000
 YHTEENSÄ || 25,997 || 26,000 || 26,003 || 26,006 || 26,009 || 26,013 || 26,016 || 182,044

3.2.3.2.
 Henkilöresurssien
arvioitu tarve

–
¨  Ehdotus/aloite ei edellytä henkilöresursseja.
–
þ Ehdotus/aloite edellyttää henkilöresursseja seuraavasti: Vuoden n
luvut ovat vuoden 2011 lukuja.
arvio kokonaislukuina (tai enintään yhden
desimaalin tarkkuudella)
 ||   || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020
  Henkilöstötaulukkoon sisältyvät virat/toimet (virkamiehet ja väliaikaiset toimihenkilöt) PO HOME ||
 || 18 01 01 01 (päätoimipaikka ja komission edustustot EU:ssa) || 136 || 136 || 136 || 136 || 136 || 136 || 136
 || XX 01 01 02 (edustustot EU:n ulkopuolella) || 15 || 15 || 15 || 15 || 15 || 15 || 15
 || 18 01 05 01 (epäsuora tutkimustoiminta) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || 10 01 05 01 (suora tutkimustoiminta) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 ||  Ulkopuolinen henkilöstö[27] (kokoaikaiseksi muutettuna) ||
 || 18 02 01 (kokonaismäärärahoista katettavat sopimussuhteiset toimihenkilöt, vuokrahenkilöstö ja kansalliset asiantuntijat) || 16 || 16 || 16 || 16 || 16 || 16 || 16
 || XX 02 02 (sopimussuhteiset ja paikalliset toimihenkilöt, vuokrahenkilöstö, nuoremmat asiantuntijat ja kansalliset asiantuntijat EU:n ulkopuolisissa edustustoissa) || 10 || 10 || 10 || 10 || 10 || 10 || 10
 || 18 01 04 aa[28] || - päätoimi–paikassa[29] || 10 || 10 || 10 || 10 || 10 || 10 || 10
 || - EU:n ulkop. edustustoissa || * || * || * || * || * || * || *
 || 18 01 04 bb[30] || - päätoimi–paikassa[31] || 4 || 4 || 4 || 4 || 4 || 4 || 4
 || - EU:n ulkop. edustustoissa || * || * || * || * || * || * || *
 || 18 01 04 cc[32] || - päätoimi–paikassa[33] || 6 || 6 || 6 || 6 || 6 || 6 || 6
 || - EU:n ulkop. edustustoissa || * || * || * || * || * || * || *
 || XX 01 05 02 (epäsuora tutkimustoiminta: sopimussuhteiset toimihenkilöt, vuokrahenkilöstö ja kansalliset asiantuntijat) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || 10 01 05 02 (suora tutkimustoiminta: sopimussuhteiset toimihenkilöt, vuokrahenkilöstö ja kansalliset asiantuntijat) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || Muut 13 01 04 02) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || YHTEENSÄ || 197 || 197 || 197 || 197 || 197 || 197 || 197
XX viittaa
kyseessä olevaan toimintalohkoon eli talousarvion osastoon.
Henkilöresurssien tarve katetaan toimen
hallinnointiin jo osoitetulla pääosaston henkilöstöllä ja/tai pääosastossa
toteutettujen henkilöstön uudelleenjärjestelyjen tuloksena saadulla henkilöstöllä
sekä tarvittaessa sellaisilla lisäresursseilla, jotka toimea hallinnoiva
pääosasto voi saada käyttöönsä vuotuisessa määrärahojen jakomenettelyssä
talousarvion puitteissa. Määriä ja kohdentamista mukautetaan, jos toimia
ulkoistetaan täytäntöönpanovirastojen tehtäväksi.
Kuvaus henkilöstön
tehtävistä:
 Virkamiehet ja väliaikaiset toimihenkilöt päätoimipaikassa || Tehtävät käsittävät kaikki rahoitusohjelmien hallinnointiin liittyvät tehtävät, kuten: - osallistuminen talousarviomenettelyyn;        - poliittisen vuoropuhelun käyminen jäsenvaltioiden kanssa;     - vuotuisen työohjelman/rahoituspäätösten valmistelu, vuotuisten painopisteiden asettaminen, kansallisten ohjelmien hyväksyminen;     - kansallisten ohjelmien, ehdotuspyyntöjen ja tarjouskilpailujen sekä niihin liittyvien valintamenettelyjen hallinnointi;       - yhteydenpito sidosryhmiin (potentiaaliset/valitut tuensaajat, jäsenvaltiot ym.); - ohjeiden laatiminen jäsenvaltioille; - huolehtiminen hankkeiden operatiivisesta ja rahoitushallinnoinnista;     - edellä mainittujen tarkastusten suorittaminen (ennakkotarkistukset, hankintakomitea, jälkitarkastukset, sisäinen tarkastus, tilien tarkastaminen ja hyväksyminen);           - kirjanpito;            - avustusten ja kansallisten ohjelmien hallinnoinnissa käytettävien tietojärjestelmien kehittäminen ja hallinnointi;               - tavoitteiden saavuttamisen seuranta ja siitä raportointi, muun muassa vuotuisissa toimintakertomuksissa ja edelleenvaltuutetun tulojen ja menojen hyväksyjän laatimissa kertomuksissa.
 Ulkopuolinen henkilöstö || Tehtävät ovat samanlaisia kuin virkamiesten ja väliaikaisen henkilöstön tehtävät, lukuun ottamatta niitä tehtäviä, joita ei voida antaa ulkopuoliselle henkilöstölle
 Henkilöstö EU:n ulkop. edustustoissa || Sisäasioiden toimialan politiikan täytäntöönpanon ja erityisesti sen ulkoisen ulottuvuuden kehittämistä varten EU:n edustustoissa on oltava riittävästi sisäasioiden tuntemusta. Tämä henkilöstö voitaisiin ottaa joko Euroopan komissiosta ja/tai Euroopan ulkosuhdehallinnosta.
Sisäasioiden
toimialan politiikan täytäntöönpanon ja erityisesti sen ulkoisen ulottuvuuden
kehittämistä varten EU:n edustustoissa on oltava riittävästi sisäasioiden
tuntemusta. Tämä henkilöstö voitaisiin ottaa joko Euroopan komissiosta ja/tai
Euroopan ulkosuhdehallinnosta.

3.2.4.
Yhteensopivuus nykyisen monivuotisen rahoituskehyksen
kanssa

–
þ  Ehdotus/aloite on seuraavan monivuotisen
rahoituskehyksen mukainen.
–
¨  Ehdotus/aloite edellyttää rahoituskehyksen asianomaisen otsakkeen
rahoitussuunnitelman muuttamista.
Selvitys rahoitussuunnitelmaan tarvittavista
muutoksista, mainittava myös kyseeseen tulevat budjettikohdat ja määrät
–
¨  Ehdotus/aloite edellyttää joustovälineen varojen käyttöön ottamista
tai monivuotisen rahoituskehyksen tarkistamista.[34]
Selvitys tarvittavista toimenpiteistä, mainittava myös
kyseeseen tulevat rahoituskehyksen otsakkeet, budjettikohdat ja määrät

3.2.5.
Ulkopuolisten tahojen osallistuminen rahoitukseen

–
Ehdotuksen/aloitteen rahoittamiseen ei osallistu
ulkopuolisia tahoja.
–
þ Ehdotuksen mukaan EU-rahoitus edellyttää yhteisrahoitusta. Tarkkaa
määrää ei kyetä ilmoittamaan. Asetuksessa vahvistetaan osarahoituksen
enimmäismäärät toimen lajin mukaan jaoteltuina:
määrärahat, milj. euroa (kolmen desimaalin
tarkkuudella)
   || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || Yhteensä
 Rahoitukseen osallistuva taho || JV || JV || JV || JV || JV || JV || JV ||
 Yhteisrahoituksella katettavat määrärahat YHTEENSÄ || pm || pm || pm || pm || pm || pm || pm ||

3.3.
Arvioidut vaikutukset tuloihin

–
þ  Ehdotuksella/aloitteella ei ole vaikutuksia tuloihin.
–
¨  Ehdotuksella/aloitteella on vaikutuksia tuloihin seuraavasti:
–
¨         vaikutukset omiin varoihin
–
¨         vaikutukset sekalaisiin tuloihin
milj. euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella)
 Tulopuolen budjettikohta || Käytettävissä olevat määrärahat kuluvana varainhoitovuonna || Ehdotuksen/aloitteen vaikutus[35]
 vuosi n || vuosi n + 1 || vuosi n + 2 || vuosi n + 3 || …ja näitä seuraavat vuodet (ilmoitetaan kaikki vuodet, joille ehdotuksen/aloitteen vaikutukset ulottuvat, ks. kohta 1.6)
 Momentti …………. ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
Vastaava(t) menopuolen
budjettikohta (budjettikohdat) käyttötarkoitukseensa sidottujen sekalaisten
tulojen tapauksessa:
Selvitys tuloihin
kohdistuvan vaikutuksen laskentamenetelmästä
[1]               KOM(2011) 500 lopullinen.
[2]               KOM(2010) 700 lopullinen.
[3]               KOM(2010) 543 lopullinen.
[4]               EU:n
talousarvion kokonaistarkastelu, KOM(2010) 700, 19.10.2010.
[5]               Ehdotus
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi yhteiseen strategiakehykseen
kuuluvia Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa,
koheesiorahastoa, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoa ja Euroopan
meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yhteisistä säännöksistä ja Euroopan
aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa ja koheesiorahastoa koskevista
yleisistä säännöksistä sekä asetuksen (EY) N:o 1083/2006 kumoamisesta,
KOM(2011) 615 lopullinen.
[6]               Ehdotus
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi yhteisen maatalouspolitiikan
rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta, KOM(2011) 628/3.
[7]               Ks.
alaviite 1.
[8]               EUVL C ,
, s. .
[9]               EUVL C ,
, s. .
[10]             Varainhoitoasetuksen
kolmivuotistarkistus – komission ehdotus, KOM(2010) 260.
[11]             Varainhoitoasetuksen
kolmivuotistarkistus – komission ehdotus, KOM(2010) 260.
[12]             EUVL L 55, 28.2.2011, s. 13.
[13]             EYVL L 83, 27.3.1999, s. 1.
[14]             ABM:
toimintoperusteinen johtaminen; ABB: toimintoperusteinen budjetointi.
[15]             Sellaisina
kuin nämä on määritelty varainhoitoasetuksen 49 artiklan 6 kohdan a
ja b alakohdassa.
[16]             Kuvaukset
eri hallinnointitavoista ja viittaukset varainhoitoasetukseen ovat saatavilla
budjettipääosaston verkkosivuilla osoitteessa http://www.cc.cec/budg/man/budgmanag/budgmanag_en.html.
[17]             Sellaisina
kuin nämä on määritelty varainhoitoasetuksen 185 artiklassa.
[18]             JM =
jaksotetut määrärahat; EI-JM = jaksottamattomat määrärahat.
[19]             EFTA:
Euroopan vapaakauppaliitto.
[20]             Ehdokasmaat
ja soveltuvin osin Länsi-Balkanin mahdolliset ehdokasmaat.
[21]             Tekninen
ja/tai hallinnollinen apu sekä EU:n ohjelmien ja/tai toimien toteuttamiseen
liittyvät tukimenot (entiset BA-budjettikohdat), epäsuora ja suora
tutkimustoiminta.
[22]             Tuotokset
ovat tuloksena olevia tuotteita ja palveluita (esim. rahoitettujen
opiskelijavaihtojen määrä tai rakennetut tiekilometrit).
[23]             Kuten
kuvattu kohdassa 1.4.2 ”Erityistavoitteet”.
[24]             Kokonaismäärärahat
henkilöresursseihin varattujen vuoden 2011 lopullisten määrärahojen
perusteella, ml. virkamiehet ja ulkopuolinen henkilöstö.
[25]             Tekninen
ja/tai hallinnollinen apu sekä EU:n ohjelmien ja/tai toimien toteuttamiseen
liittyvät tukimenot (entiset BA-budjettikohdat), epäsuora ja suora
tutkimustoiminta.
[26]             Entisistä
BA-budjettikohdista rahoitettu ulkopuolinen henkilöstö henkilöresursseihin
varattujen vuoden 2011 lopullisten määrärahojen perusteella, ml. ulkopuolinen
henkilöstö päätoimipaikassa ja lähetystöissä.
[27]             Sopimussuhteiset
toimihenkilöt, vuokrahenkilöstö, nuoremmat asiantuntijat EU:n ulkopuolisissa
edustustoissa, paikalliset toimihenkilöt, kansalliset asiantuntijat.
[28]             Toimintamäärärahoista
katettavan ulkopuolisen henkilöstön enimmäismäärä (entiset BA-budjettikohdat).
[29]             Etenkin
rakennerahastot, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahasto
(maaseuturahasto) ja Euroopan kalatalousrahasto.
[30]             Toimintamäärärahoista
katettavan ulkopuolisen henkilöstön enimmäismäärä (entiset BA-budjettikohdat).
[31]             Etenkin
rakennerahastot, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahasto
(maaseuturahasto) ja Euroopan kalatalousrahasto.
[32]             Toimintamäärärahoista
katettavan ulkopuolisen henkilöstön enimmäismäärä (entiset BA-budjettikohdat).
[33]             Etenkin
rakennerahastot, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahasto
(maaseuturahasto) ja Euroopan kalatalousrahasto.
[34]             Katso
toimielinten sopimuksen 19 ja 24 kohta.
[35]             Perinteiset
omat varat (tulli- ja sokerimaksut) on ilmoitettava nettomääräisinä eli
bruttomäärästä on vähennettävä kantokuluja vastaava 25 prosentin osuus.