               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 31.10.2019
            COM(2019) 577 final
            2019/0249(NLE)
            Ehdotus
            NEUVOSTON PÄÄTÖS
            kansainvälisessä siviili-ilmailujärjestössä Euroopan unionin puolesta otettavasta kannasta kansainvälisen siviili-ilmailun yleissopimuksen liitteen 17 (Security) tarkistamiseen (muutos 17)

               PERUSTELUT

               1.Ehdotuksen kohde

               Ehdotus koskee päätöstä Kansainvälisessä siviili-ilmailujärjestössä Euroopan unionin puolesta otettavasta kannasta kansainvälisen siviili-ilmailun yleissopimuksen ilmailun turvaamista koskevaan liitteeseen 17 (Security) suunniteltuun 17. muutokseen, joka koskee standardien ja suositeltujen menettelytapojen muuttamista

               2.Ehdotuksen tausta

               2.1.Kansainvälisen siviili-ilmailun yleissopimus (Chicagon yleissopimus)

               Chicagon yleissopimuksen tavoitteena on säännellä kansainvälistä lentoliikennettä. Sopimus tuli voimaan 4. huhtikuuta 1947, ja sillä perustettiin Kansainvälinen siviili-ilmailujärjestö.

               Kaikki EU:n jäsenvaltiot ovat Chicagon yleissopimuksen sopimuspuolia.

               2.2.Kansainvälinen siviili-ilmailujärjestö (ICAO)

               ICAO on Yhdistyneiden kansakuntien erityisjärjestö. Sen tavoitteena on kehittää kansainvälisen lentoliikenteen periaatteita ja tekniikoita sekä edistää kansainvälisen lentoliikenteen suunnittelua ja kehittämistä.

               ICAOn neuvosto on ICAOn pysyvä elin, ja sen jäseniä ovat 36 sopimusvaltiota, jotka ICAOn yleiskokous valitsee kolmeksi vuodeksi. ICAOn neuvostossa on kaudella 2016–2019 seitsemän EU:n jäsenvaltiota.

               Chicagon yleissopimuksen 54 artiklassa lueteltuihin ICAOn neuvoston pakollisiin tehtäviin kuuluu Chicagon yleissopimuksen liitteiksi otettavien kansainvälisten standardien ja suositeltujen menettelytapojen hyväksyminen.

               ICAOn neuvosto myös kutsuu koolle yleiskokouksen, joka on ICAOn täysivaltainen elin. ICAOn yleiskokous kokoontuu vähintään kerran kolmessa vuodessa ja vahvistaa organisaation poliittisen suunnan tulevalle kolmivuotiskaudelle. ICAOn 40. yleiskokous pidettiin 24. syyskuuta – 4. lokakuuta 2019 Montrealissa Kanadassa.

               2.3.Suunniteltu ICAOn säädös

               Chicagon yleissopimuksen 54 artiklan 1 alakohdan mukaan ICAOn neuvosto hyväksyy standardit ja suositellut menettelytavat. Ilmailun turvaamista koskevan liitteen 17 muuttamiseen liittyvät standardit ja suositellut menettelytavat koostuvat artikloista, joita muutetaan tai parannetaan tai jotka korotetaan suositelluista menettelytavoista standardeiksi.

               ICAO ilmoitti 4. heinäkuuta 2019 valtioille osoitetulla kirjeellä AS8/2.1-19/48 sopimusvaltioille, että ehdotettu liitteen 17 muutos 17 esitetään neuvostolle hyväksyttäväksi sen 218. istunnossa (18. – 29. marraskuuta 2019) ja että sitä aletaan soveltaa heinäkuussa 2020. Siihen sisältyy muun muassa uusia ja/tai tarkistettuja määräyksiä seuraavista: haavoittuvuusarvioinnit; tietojen jakaminen valtioiden ja sidosryhmien kesken; koulutusohjelmat ja sertifiointijärjestelmät; kulunvalvonta; henkilöstön turvatarkastukset; ja muita toimituksellisia tarkistuksia. Edellä mainitussa kirjeessä ICAO käynnisti kuulemisvaiheen, joka päättyy 4. lokakuuta 2019.

               Liitteeseen 17 tehtävät muutokset valmisteli ilmailun turvaamista käsittelevä ICAOn paneeli, jonka aktiivisina jäseninä on asiantuntijoita kahdeksasta EU:n jäsenvaltiosta (Belgia, Ranska, Saksa, Kreikka, Italia, Alankomaat, Espanja ja Yhdistynyt kuningaskunta), ja ne toimitettiin hyväksyttäviksi ICAOn neuvoston 217. istuntoon. ICAOn neuvosto hyväksyy todennäköisesti nämä muutokset käynnissä olevan kuulemisen jälkeen 218. istunnossaan.

               Kun muutokset on hyväksytty, ne sitovat kaikkia ICAOn jäseninä olevia valtioita, myös kaikkia EU:n jäsenvaltioita, Chicagon yleissopimuksen mukaisesti ja sen määrittämissä rajoissa. Jos sopimusvaltiot aikovat poiketa standardista, niiden on Chicagon yleissopimuksen 38 artiklan mukaan ilmoitettava siitä ICAOlle eroavaisuuksien ilmoittamista koskevan mekanismin mukaisesti.

               2.4.EU:n oikeudellinen kehys ja ehdotetut muutokset liitteeseen 17

               1)Taustan tarkistamista koskevan määritelmän muuttaminen.

               Alkuperäinen teksti:

               Taustan tarkistus. Henkilöllisyyden ja aiemman kokemuksen tarkastaminen, mukaan lukien, jos se on oikeudellisesti sallittua, mahdollinen rikoshistoria arvioitaessa henkilön soveltuvuutta suorittaa turvatarkastuksia ja/tai päästä turvavalvotulle alueelle ilman saattajaa.

               Uusi teksti:

               Taustan tarkistus. Henkilöllisyyden ja aiemman kokemuksen tarkastaminen, mukaan lukien rikoshistoria ja kaikki muut turvatoimiin liittyvät tiedot, joilla on merkitystä henkilön soveltuvuuden arvioinnissa kansallisen lainsäädännön mukaisesti.

               Tässä ehdotuksessa käsitellään tarvetta sisällyttää kaikki turvatoimiin liittyvät tiedot taustan tarkistamiseen. EU:n taustan tarkistusta koskevaa järjestelmää on vahvistettu täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2015/1998 muuttamisesta tiettyjen ilmailun turvaamista koskevien erityistoimenpiteiden selkiyttämisen, yhdenmukaistamisen ja yksinkertaistamisen ja vahvistamisen osalta 23 päivänä tammikuuta 2019 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2019/103
                  1
                liitteessä olevassa 11.1.3 kohdassa.

               2)Suuririskinen rahti tai posti

               Alkuperäinen teksti:

               Suuririskinen rahti tai posti Jos rahti tai posti on lähtöisin tuntemattomalta taholta tai siinä on merkkejä sisältöön puuttumisesta, sitä on pidettävä suuririskisenä, jos se lisäksi täyttää jonkin seuraavista kriteereistä:

               a) erityiset tiedustelutiedot osoittavat, että rahti tai posti on uhka siviili-ilmailulle; tai

               b) rahdista tai postista ilmenee poikkeavuuksia, jotka herättävät epäilyksiä; tai

               c) rahdin tai postin luonne on sellainen, että pelkillä perustason turvatoimenpiteillä ei todennäköisesti voida havaita kiellettyjä esineitä, jotka voisivat aiheuttaa vaaraa ilma-alukselle.

               Uusi teksti:

               Suuririskinen rahti tai posti Rahtia tai postia pidetään suuririskisenä, jos

               a) erityiset tiedustelutiedot osoittavat, että rahti tai posti aiheuttaa uhkaa siviili-ilmailulle; tai

               b) rahdista tai postista ilmenee poikkeavuuksia tai merkkejä sisältöön puuttumisesta, jotka herättävät epäilyksiä.

               Riippumatta siitä, tuleeko rahti tai posti tunnetulta vai tuntemattomalta taholta, lähetystä koskeva valtion erityinen tiedustelutieto voi tehdä siitä suuririskisen.

               Tällä ehdotuksella pyritään antamaan selvempi määritelmä suuririskiselle rahdille tai postille, ja se on yhdenmukainen Euroopan unionin määritelmän kanssa.

               3)Yleiset periaatteet

               Alkuperäinen teksti:

               2.1 Tavoitteet

               2.1.4 Suositus. — Kunkin sopimusvaltion olisi varmistettava, että arkaluonteiset ilmailun turvaamista koskevat tiedot suojataan asianmukaisesti.

               Uusi teksti:

               2.1 Tavoitteet

               2.1.4 Kukin sopimusvaltio varmistaa, että arkaluonteiset ilmailun turvaamista koskevat tiedot suojataan asianmukaisesti.

               Tämän ehdotuksen tarkoituksena on varmistaa, että käytössä on asianmukaisia mekanismeja, joilla suojataan arkaluonteiset ilmailun turvaamista koskevat tiedot luvattomalta käytöltä tai luovuttamiselta, myös siltä osin kuin on kyseessä uhka sisäpiiriläisiltä, jotka ovat saaneet turvatoimia koskevia tietoja, joihin heillä ei ole oikeutta tutustua.

               Suojaaminen (ja arkaluonteisten ilmailun turvaamista koskevien tietojen levittäminen) on jäsenvaltioiden vastuulla. EU:n lainsäädäntöön sisältyvät ei-julkiset ja turvaluokitellut säännökset kuuluvat joka tapauksessa yhteisistä siviili-ilmailun turvaamista koskevista säännöistä ja asetuksen (EY) N:o 2320/2002 kumoamisesta 11 päivänä maaliskuuta 2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 300/2008
                  2
                18 artiklan ja 15 päivänä maaliskuuta 2015 annetun komission päätöksen (EU, Euratom) 2015/444  soveltamisalaan.

               4)Kansainvälinen yhteistyö (2.4.1, 2.4.1 bis)

               Alkuperäinen teksti:

               2.4 Kansainvälinen yhteistyö

               2.4.1 Kukin sopimusvaltio varmistaa, että jos muut sopimusvaltiot pyytävät tietyn lennon tai tiettyjen lentojen osalta ylimääräisiä turvatoimenpiteitä, pyyntö täytetään siinä määrin kuin se on käytännössä mahdollista. Pyynnön esittävän valtion on harkittava myös toisen valtion mahdollisia vaihtoehtoisia toimenpiteitä, jotka ovat tasoltaan vastaavia kuin pyydetyt toimenpiteet.

               Uusi teksti:

               2.4 Kansainvälinen yhteistyö

               2.4.1 Kukin sopimusvaltio, joka pyytää tietyn lennon tai tiettyjen lentojen osalta ylimääräisiä turvatoimenpiteitä, neuvottelee toisen valtion vaihtoehtoisista toimenpiteistä, jotka ovat tasoltaan vastaavia kuin pyydetyt toimenpiteet, ja harkitsee niitä.

               2.4.1 bis Kukin sopimusvaltio varmistaa, että jos muut sopimusvaltiot pyytävät tietyn lennon tai tiettyjen lentojen osalta ylimääräisiä turvatoimenpiteitä, pyyntö täytetään siinä määrin kuin se on käytännössä mahdollista.

               Ehdotuksilla pyritään korostamaan asianmukaisen neuvottelun merkitystä silloin, kun valtio pyytää ylimääräisiä turvatoimenpiteitä toisesta valtiosta. Nykyinen standardi on jaettu kahteen standardiin, jotta voidaan korostaa erillisiä vaatimuksia valtioille, jotka pyytävät ylimääräisiä toimenpiteitä, ja valtioille, jotka vastaanottavat tällaisia pyyntöjä.

               Asetuksen (EY) N:o 300/2008 7 artiklassa vahvistetaan säännökset, jotka koskevat kolmannen maan vaatimien toimenpiteiden ilmoittamista komissiolle, jos nämä toimenpiteet poikkeavat yhteisistä perusvaatimuksista. Neuvottelumekanismia ja vaihtoehtoisten toimenpiteiden soveltamista voidaan säännellä EU:n (tai jäsenvaltioiden) ja kolmansien maiden kahdenvälisillä lentoliikennesopimuksilla.

               5)Standardi 3.1.4 tietojen jakamisesta valtioiden ja sidosryhmien kesken.

               Alkuperäinen teksti:

               3.1.4 Kukin sopimusvaltio vahvistaa ja panee täytäntöön menettelyt, joilla sen lentoasemien pitäjät, ilma-alusten käyttäjät, ilmaliikennepalvelujen tarjoajat tai muut, joita asia koskee, voivat tarvittaessa jakaa käytännöllisesti ja oikeaan aikaan asiaankuuluvia tietoja, jotka auttavat näitä arvioimaan tehokkaasti toimintaansa liittyviä turvallisuusriskejä.

               Uusi teksti:

               3.1.4 Kukin sopimusvaltio vahvistaa ja panee täytäntöön menettelyt, joilla asianomaiset lentoasemien pitäjät, ilma-alusten käyttäjät, ilmaliikennepalvelujen tarjoajat tai muut, joita asia koskee, voivat tarvittaessa jakaa käytännöllisesti ja oikeaan aikaan asiaankuuluvia tietoja, jotka auttavat näitä arvioimaan tehokkaasti toimintaansa liittyviä turvallisuusriskejä.

               Tämän ehdotuksen tarkoituksena on selventää standardia siten, että valtioilla on enemmän joustovaraa määrittää asianomaiset toimijat niiden tietojen jakamiseksi, joita tarvitaan toimijoiden auttamiseksi niiden toimintaan liittyvässä tehokkaassa riskinarvioinnissa.

               Tämä standardi on sisällytetty EU-lainsäädäntöön yksityiskohtaisista toimenpiteistä ilmailun turvaamista koskevien yhteisten perusvaatimusten täytäntöönpanemiseksi 5 päivänä marraskuuta 2015 annetun täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2015/1998 muuttamisesta kyberturvallisuustoimenpiteiden osalta annetulla komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2019/1583
                  3
               .

               6)Koulutusohjelmien kehittämistä ja täytäntöönpanoa koskeva standardi 3.1.8

               Alkuperäinen teksti:

               3.1.8 Kukin sopimusvaltio varmistaa koulutusohjelmien ja opettajien sertifioinnin kehittämisen ja täytäntöönpanon kansallisen siviili-ilmailun turvaohjelman mukaisesti.

               Uusi teksti:

               3.1.8 Kukin sopimusvaltio varmistaa, että kehitetään ja pannaan täytäntöön koulutusohjelmat ja sertifiointijärjestelmä, jolla varmistetaan, että opettajat ovat päteviä opetettavissa asioissa, kansallisen siviili-ilmailun turvaohjelman mukaisesti.

               Ehdotetun muutoksen tarkoituksena on keskittää huomio saavutettavaan turvatasoon eikä vain yksittäiseen menetelmään. Sillä tunnustetaan, että painopisteen olisi oltava sellaisten pätevien asiantuntijoiden koulutuksen tuloksissa, joilla on tiedot ja valmiudet antaa opetusta ja erityisesti tarvittavat tiedot opetettavasta asiasta. Sertifioinnissa tai muissa sovellettavissa menetelmissä olisi keskityttävä molempiin elementteihin.

               Tämän tarkistuksen periaatteet (kouluttajien pätevyys opetettavissa asioissa) ovat osa EU-laajuista lainsäädäntöä, ja ne on vahvistettu asetuksen (EY) N:o 300/2008 liitteessä I olevassa 11 luvussa ja sen täytäntöönpanosäännöissä.

               7)Suosituksen 3.1.11 korottaminen standardiksi

               Alkuperäinen teksti:

               3.1.11 Suositus. - Kunkin sopimusvaltion olisi varmistettava, että kaikkien kansallisen siviili-ilmailun turvaohjelman eri osa-alueiden täytäntöönpanoon osallistuvien tai siitä vastaavien yksiköiden henkilöstö sekä henkilöt, joilla on lupa päästä ilman saattajaa lentokenttäalueille, saavat määräajoin koulutusta turvallisuustietoisuuden alalla.

               Uusi teksti:

               3.1.11 Kukin sopimusvaltio varmistaa, että kaikkien kansallisen siviili-ilmailun turvaohjelman eri osa-alueiden täytäntöönpanoon osallistuvien tai siitä vastaavien yksiköiden henkilöstö sekä henkilöt, joilla on lupa päästä ilman saattajaa lentokenttäalueille, saavat perus- ja määräaikaiskoulutusta turvatietoisuuden alalla.

               Suositus 3.1.11 on korotettu standardin tasolle, joten se on oikeudellisesti sitova. Kukin sopimusvaltio varmistaa, että kaikkien kansallisen siviili-ilmailun turvaohjelman eri osa-alueiden täytäntöönpanoon osallistuvien tai siitä vastaavien yksiköiden henkilöstö sekä henkilöt, joilla on lupa päästä ilman saattajaa lentokenttäalueille, saavat määräajoin perus- ja jatkokoulutusta turvatietoisuuden alalla. Tällä ehdotuksella tunnustetaan turvatietoisuuskoulutuksen merkitys ja samalla korostetaan sekä perus- että määräaikaiskoulutuksen tarvetta turvatietoisuuden alalla.

               Perus- ja määräaikaiskoulutuksen velvoitteet sisältyvät ilmailun turvaamista koskevaan EU-lainsäädäntöön eli komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2015/1998 liitteessä olevaan 11.4.1 ja 11.4.3 kohtaan.

               8)3.4 Laadunvarmistus ja pätevyydet

               Alkuperäinen teksti:

               3.4.1 Kukin sopimusvaltio varmistaa, että turvavalvontaa suorittaville henkilöille tehdään taustan tarkistus ja heidät valitaan valintamenettelyillä.

               Uusi teksti:

               3.4.1 Kukin sopimusvaltio varmistaa, että

               a) turvavalvontaa suorittaville henkilöille sekä henkilöille, joilla on pääsy turvavalvotuille alueille ilman saattajaa, ja henkilöille, joilla on pääsy arkaluonteisiin ilmailun turvaamista koskeviin tietoihin, tehdään taustan tarkistus ennen näiden tehtävien aloittamista tai pääsyä tällaisille alueille tai tällaisiin tietoihin;

               b) tällaisiin henkilöihin kohdistetaan toistuvia taustan tarkistuksia toimivaltaisen viranomaisen määrittämin väliajoin; ja

               c) henkilöiltä, jotka todetaan mahdollisen taustan tarkistuksen perusteella soveltumattomiksi, evätään välittömästi oikeus suorittaa turvavalvontaa, päästä turvavalvotuille alueille ilman saattajaa tai tutustua arkaluonteisiin ilmailun turvaamista koskeviin tietoihin.

               Tällä ehdotuksella pyritään selventämään, kenelle olisi tehtävä taustan tarkistus, milloin taustan tarkistuksia olisi tehtävä ja mitä olisi tapahduttava, jos henkilö on taustan tarkistuksen perusteella todettu soveltumattomaksi. Nyt standardissa määrätään erityisesti toistuvista taustan tarkistuksista ja toimenpiteistä, jotka on toteutettava, jos henkilön todetaan taustan tarkistuksen perusteella olevan soveltumaton kyseisiin tehtäviin. On huomattava, että 3.4.2 kohtaan on sisällytetty maininta valintamenettelyistä.

               Kaikki nämä periaatteet sisältyvät jo ilmailun turvaamista koskevaan EU:n lainsäädäntöön, erityisesti komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2015/1998, sellaisena kuin se on muutettuna 23 päivänä tammikuuta 2019 annetulla asetuksella (EY) N:o 2019/103, liitteessä olevaan 1.2.3.3, 1.2.3.5, 11.1 ja 11.5.1 kohtaan sekä 11.6.3.5 kohdan a alakohtaan.

               Tämä ehdotus täydentää standardin 3.4.1 tarkistusta. Alkuperäiseen 3.4.1 standardiin sisältyi viittauksia sekä taustan tarkistuksiin että valintamenettelyihin. Koska standardia 3.4.1 koskevaan ehdotukseen sisältyy nyt muitakin tekijöitä, jotka koskevat taustan tarkistusten laajuutta ja säännöllisyyttä, tässä ehdotuksessa lisätään maininta valintamenettelyistä.

               Turvavalvontaa ja siihen liittyviä tehtäviä suorittavan henkilöstön valintaperusteet sisältyvät ilmailun turvaamista koskevaan EU-lainsäädäntöön eli komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2015/1998 liitteessä olevaan 11.1.6, 11.1.7, ja 11.1.8 kohtaan.

               9)Suosituksen 3.4.9 korottaminen standardiksi

               Alkuperäinen teksti:

               3.4.9 Suositus. — Kunkin sopimusvaltion olisi varmistettava, että jokainen kansallisen siviili-ilmailun turvaohjelman olennaisten osien täytäntöönpanosta vastaava yksikkö varmistaa säännöllisesti, että ulkoisille palveluntarjoajille ulkoistettujen turvatoimenpiteiden täytäntöönpano on yksikön turvaohjelman mukaista.

               Uusi teksti:

               3.4.9 Kunkin sopimusvaltio varmistaa, että jokainen kansallisen siviili-ilmailun turvaohjelman olennaisten osien täytäntöönpanosta vastaava yksikkö varmistaa säännöllisesti, että ulkoisille palveluntarjoajille ulkoistettujen turvatoimenpiteiden täytäntöönpano on yksikön turvaohjelman mukaista.

               Tämä suositus on korotettu oikeudellisesti sitovaksi standardiksi. Tällä ehdotuksella pyritään varmistamaan, että ulkoiset palveluntarjoajat noudattavat valtion ilmailun turvaamista koskevia määräyksiä, jotta voidaan puuttua ulkoisten palveluntarjoajien mahdollisesti aiheuttamaan sisäpiiriuhkaan.

               Asetuksessa (EY) N:o 300/2008 vahvistetun ilmailun turvaamista koskevan EU:n laajuisen politiikan mukaisesti

               –Jokaisen jäsenvaltion on laadittava kansallinen siviili-ilmailun turvaohjelma vastuualueiden määrittelemiseksi ilmailun turvaamista koskevien yhteisten perusvaatimusten täytäntöönpanoa varten sekä toiminnanharjoittajilta ja muilta yksiköiltä vaadittavien toimenpiteiden kuvaamiseksi, sekä sovellettava ja pidettävä yllä tätä ohjelmaa.

               –Kansallisen siviili-ilmailun turvaohjelman soveltamisalaan kuuluvien lentoasemien pitäjien, lentoliikenteen harjoittajien ja yksikköjen on laadittava turvaohjelma, sovellettava sitä ja pidettävä sitä yllä kansallisen siviili-ilmailun turvaohjelman määräysten mukaisesti.

               –Ohjelmassa on kuvattava menetelmät ja menettelyt, joita lentoaseman pitäjä, lentoliikenteen harjoittaja tai yksikkö toteuttaa noudattaakseen lainsäädäntöä ja itse turvaohjelmaa, sisäinen laadunvalvonta mukaan lukien.

               –Ulkoisten palveluntarjoajien toteuttamat turvatoimenpiteet ja -toiminnot kuuluvat sen edellä mainitun lentoaseman pitäjän, lentoliikenteen harjoittajan tai yksikön, jolla on vastuu kyseisistä toimenpiteistä ja toimista, turvaohjelmaan, ellei ulkoinen palveluntarjoaja itse ole tarjoamiensa toimintojen osalta säännelty tai hyväksytty yksikkö, jolloin sen on laadittava oma turvaohjelma.

               Standardi sisältyy EU-lainsäädäntöön eli asetuksen (EY) N:o 300/2008 10 artiklan 1 kohtaan, 12 artiklan 1 kohtaan, 13 artiklan 1 kohtaan ja 14 artiklan 1 kohtaan sekä komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2015/1998 liitteessä olevaan 1.0.1, 3.0.1, 4.0.1, 5.0.1, 6.0.1, 7.0, 8.0.1, 9.0.1, 11.0.1 ja 12.0.1 kohtaan. Lisäsäännöksiä annetaan komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2015/1998 liitteessä olevassa 6.3.1.1 kohdassa, 6.3.1.2 kohdan a alakohdassa, 6.4.1.2 kohdassa, 6.6.1.1 kohdan c alakohdassa, 6.8.5.1 kohdan a alakohdassa, 6-E kohdassa, 8.1.3.2 kohdan a alakohdassa, 8.1.4.1, 8.1.4.2, 8.1.4.3, 8.1.4.5, 8.1.4.6, 8.1.5.2, 9.1.3.1, 9.1.3.2, 9.1.3.3, 9.1.3.5, 9.1.3.6 ja 9.1.4.2 kohdassa.

               10)Suosituksen 4.1.2 korottaminen standardiksi

               Alkuperäinen teksti:

               4.1.2 Suositus. Kunkin sopimusvaltion olisi edistettävä satunnaisten ja ennalta ilmoittamattomien turvatoimenpiteiden käyttöä. Ennalta ilmoittamattomuus voi osaltaan vaikuttaa turvatoimien varoittaviin vaikutuksiin.

               Uusi teksti:

               4.1.2 Kukin sopimusvaltio varmistaa tarvittaessa satunnaisuuden ja ennalta ilmoittamattomuuden turvatoimenpiteiden toteuttamisessa.

               Satunnaisuutta ja ennalta ilmoittamattomuutta koskeva suositus 4.1.2 on korotettu oikeudellisesti sitovaksi standardiksi. Uuden standardin 4.1.2 mukainen turvatavoite, joka tähtää tehokkaampaan sisäpiiriuhkien torjuntaan, on Euroopan unionin politiikan mukainen seuraavilla aloilla:

               –muiden henkilöiden kuin matkustajien ja näiden henkilöiden mukana olevien tavaroiden turvatarkastus;

               –ajoneuvojen turvatarkastus;

               –valvonta ja kiertovartiointi sekä maaliikennealueella että lentokenttäalueella / turvavalvotulla alueella ja niihin liittyvät toimenpiteet;

               –tavaroiden turvatarkastus.

               Tämä periaate on otettu huomioon EU-lainsäädännössä, erityisesti komission täytäntöönpanopäätöksen C (2015) 8005 liitteessä olevassa 1.3.1, 1.4.1, 1.4.2, 8.1.6 ja 9.1.5 kohdassa.

               11)4.2.3 Kulunvalvontaan liittyvät toimenpiteet

               Alkuperäinen teksti:

               4.2.3 Kukin sopimusvaltio varmistaa, että perustetaan henkilöiden ja ajoneuvojen tunnistusjärjestelmät, jotta voidaan estää luvaton pääsy lentokenttäalueille ja turvavalvotuille alueille. Tunnistus on tehtävä nimetyissä tarkastuspisteissä ennen pääsyn sallimista lentokenttäalueille ja turvavalvotuille alueille.

               Uusi teksti:

               4.2.3 Kukin sopimusvaltio varmistaa, että perustetaan ja pannaan täytäntöön henkilöiden ja ajoneuvojen tunnistusjärjestelmät, jotta voidaan estää luvaton pääsy lentokenttäalueille ja turvavalvotuille alueille. Pääsy on myönnettävä ainoastaan niille, joilla on operatiivinen tarve tai muu oikeutettu syy olla läsnä. Tunnistus ja luvan antaminen on tehtävä nimetyissä tarkastuspisteissä ennen pääsyn sallimista lentokenttäalueille ja turvavalvotuille alueille.

               Kulunvalvontaan liittyviä toimenpiteitä koskevan standardin 4.2.3 tarkoituksena on vahvistaa toimenpiteitä, jotka liittyvät kulunvalvontaan turvavalvotuilla alueilla, ottamalla käyttöön rajoitus, joka sallii pääsyn vain niille, joilla on operatiivinen tarve tai muu oikeutettu syy olla läsnä. Lisäksi, todentamista tarkastuspisteissä laajennetaan siten, että se käsittää tunnistuksen lisäksi pääsyluvan antamisen.

               EU-lainsäädännön mukaan henkilöiden ja ajoneuvojen pääsy turvavalvotuille alueille voidaan myöntää vain, jos niillä on siihen perustellut syyt. Lentoaseman henkilökortit on tarkastettava ennen kuin henkilölle myönnetään pääsy, jotta varmistetaan, että kortti on voimassa ja vastaa sen haltijaa. Ajoneuvolupa on tarkastettava ennen kuin ajoneuvolle myönnetään pääsy, jotta varmistetaan, että lupa on voimassa ja vastaa kyseistä ajoneuvoa. EU-lainsäädännössä tämä on otettu huomioon komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2015/1998 liitteessä olevassa 1.2.2.1, 1.2.2.4, 1.2.2.5, 1.2.2.6 ja 1.2.6.1 kohdassa.

               12)Standardi 4.2.6 (muiden henkilöiden kuin matkustajien 100-prosenttinen turvatarkastus)

               Alkuperäinen teksti:

               4.2.6 Kukin sopimusvaltio vahvistaa toimenpiteet sen varmistamiseksi, että muut henkilöt kuin matkustajat ja näiden mukana olevat tavarat turvatarkastetaan ennen pääsyä kansainvälistä siviili-ilmailua palvelevan lentoaseman turvavalvotuille alueille.

               Uusi teksti:

               4.2.6 Kukin sopimusvaltio vahvistaa toimenpiteet sen varmistamiseksi, että muut henkilöt kuin matkustajat ja näiden mukana olevat tavarat turvatarkastetaan ennen pääsyä lentoaseman turvavalvotuille alueille.

               Tämän ehdotuksen tarkoituksena on poistaa mahdolliset monitulkintaisuudet ja tehdä selväksi, että kaikki muut henkilöt kuin matkustajat on turvatarkastettava ennen turvavalvotulle alueelle saapumista, jotta voidaan puuttua sisäpiiriuhkaan.

               EU-lainsäädäntö on täysin standardin 4.2.6 uuden sanamuodon mukainen sekä komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2015/1998 liitteessä olevan 1.3 kohdan että komission täytäntöönpanopäätöksen C (2015) 8005 osalta.

               13)Räjähteiden havaitsemista koskeva uusi standardi 4.2.6 bis

               Kohdan 4.2.6 jälkeen lisätään uusi teksti seuraavasti:

               4.2.6 bis Kukin sopimusvaltio varmistaa sellaisten asianmukaisten turvatarkastusmenetelmien käytön, joilla voidaan havaita muiden henkilöiden kuin matkustajien mukanaan tai tavaroissaan kuljettamat räjähteet. Jos näitä menetelmiä ei käytetä jatkuvasti, niitä on käytettävä ennalta ilmoittamatta.

               Tällä ehdotuksella tunnustetaan, että sisäpiiriuhkien torjuminen edellyttää tasapainoista ja koordinoitua lähestymistapaa taustan tarkistuksen menetelmien ja fyysisten turvatoimien välillä, ja siinä käsitellään tarvetta soveltaa asianmukaisia turvatarkastusmenetelmiä, joilla voidaan havaita räjähteet myös muilla henkilöillä kuin matkustajilla.

               EU-lainsäädännössä edellytetään, että tietty osuus muista henkilöistä kuin matkustajista ja näiden mukana olevista tavaroista tarkastetaan jatkuvasti ylimääräisillä satunnaistarkastuksilla ja ennalta ilmoittamattomilla tarkastuksilla riippumatta siitä, antavatko nämä syytä huoleen. Lisätarkastusten turvatavoite on räjähteiden havaitseminen. Tällaiset tarkastukset on tehtävä käyttäen keinoja ja menetelmiä, jotka ovat omiaan tunnistamaan räjähteet (räjähdekoirat, räjähdysainejäämäilmaisimet, kengissä olevien räjähteiden ilmaisimet ja turvaskannerit) tai vaihtoehtoisesti käsin. Henkilöiden ja mukana kuljetettavien tavaroiden käsin tehtävään tarkastukseen EU:ssa nykyisin vaadittavaa menetelmää pidetään riittävän hyvänä havaitsemaan kehoon ja kuljetettaviin tavaroihin kätketyt räjähteet. Lisäksi käsin tehtävä tarkastus lisää todennäköisyyttä havaita muita kiellettyjä esineitä (muita kuin räjähteitä), joita ei ole valmistettu metallista. Tämä on saatettu osaksi EU-lainsäädäntöä komission täytäntöönpanopäätöksen C (2015) 8005 liitteessä olevalla 1.3 kohdalla.

               14)Standardi 4.6.5 – viittaus tunnettuun lähettäjään turvatussa toimitusketjussa

               Alkuperäinen teksti:

               4.6.5 Kukin sopimusvaltio varmistaa, että toiminnanharjoittajat eivät ota rahtia tai postia kuljetettavaksi kaupallisessa ilmakuljetustoiminnassa ilma-aluksella, jollei turvatarkastusten tai muiden turvavalvontatoimenpiteiden soveltamista ole vahvistettu ja niistä ole vastannut valvottu edustaja tai yksikkö, jonka asianomainen viranomainen on hyväksynyt. Rahti ja posti, joiden ei voida osoittaa tulevan valvotulta edustajalta tai asianomaisen viranomaisen hyväksymältä yksiköltä, on turvatarkastettava.

               Uusi teksti:

               4.6.5 Kukin sopimusvaltio varmistaa, että toiminnanharjoittajat eivät ota rahtia tai postia kuljetettavaksi kaupallisessa ilmakuljetustoiminnassa ilma-aluksella, jollei turvatarkastusten tai muiden turvavalvontatoimenpiteiden soveltamista ole vahvistettu ja niistä ole vastannut valvottu edustaja, tunnettu lähettäjä tai yksikkö, jonka asianomainen viranomainen on hyväksynyt. Rahti ja posti, joiden ei voida osoittaa tulevan valvotulta edustajalta tai asianomaisen viranomaisen hyväksymältä yksiköltä, on turvatarkastettava.

               Tällä ehdotuksella on tarkoitus yhdenmukaistaa tämä standardi standardin 4.6.2 kanssa ja varmistaa, että kummassakin standardissa viitataan selvästi tunnettuihin lähettäjiin yksikkönä turvatussa toimitusketjussa.

               EU-lainsäädäntö on täysin standardin 4.6.5 uuden sanamuodon mukainen asetuksen (EY) N:o 300/2008 liitteessä olevan 6.1.1 kohdan ja komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2015/1998 liitteessä olevan 6.1.1 kohdan osalta.

               3.Unionin puolesta otettava kanta

               Suunnitellun säädöksen kohde koskee alaa, jolla unionilla on yksinomainen ulkoinen toimivalta SEUT-sopimuksen 3 artiklan 2 kohdan viimeisen lauseenosan nojalla, koska se voi ”vaikuttaa yhteisiin sääntöihin tai muuttaa niiden ulottuvuutta”. Yhteisillä säännöillä tässä yhteydessä tarkoitetaan ilmailun turvaamista koskevaa EU:n oikeudellista kehystä, johon viitataan jäljempänä. Sen vuoksi on tarpeen vahvistaa unionin kanta.

               Tältä osin on olennaisen tärkeää tunnustaa, että liitteen 17 muutos 17, sellaisena kuin se on esitetty ICAOn sopimusvaltioille ja toimitettu ICAOn neuvoston hyväksyttäväksi sen 218. istunnossa, on (jo) otettu täysin huomioon ilmailun turvaamista koskevassa EU-lainsäädännössä. On kuitenkin toivottavaa, että näitä vahvistettuja standardeja sovelletaan maailmanlaajuisesti.

               Unionin kanta on määritettävä ilmailun turvaamista koskevan sovellettavan EU:n oikeudellisen kehyksen eli yhteisistä siviili-ilmailun turvaamista koskevista säännöistä ja asetuksen (EY) N:o 300/2008 kumoamisesta 11 päivänä maaliskuuta 2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2320/2002 sekä yksityiskohtaisista toimenpiteistä ilmailun turvaamista koskevien yhteisten perusvaatimusten täytäntöönpanemiseksi 5 päivänä marraskuuta 2015 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2015/1998 mukaisesti.

               3.1.Menettelyllinen oikeusperusta

               3.1.1.Periaatteet

               Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT-sopimus) 218 artiklan 9 kohdassa määrätään päätöksistä ”sopimuksella perustetussa elimessä unionin puolesta esitettävien kantojen vahvistamisesta, silloin kun tämän elimen on annettava säädöksiä, joilla on oikeusvaikutuksia, lukuun ottamatta säädöksiä, joilla täydennetään tai muutetaan sopimuksen institutionaalisia rakenteita”.

               SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohtaa sovelletaan riippumatta siitä, onko unioni kyseisen elimen jäsen tai kyseisen sopimuksen osapuoli
                  4
               .

               Ilmaisu ”säädökset, joilla on oikeusvaikutuksia” käsittää myös sellaiset säädökset, joilla on oikeusvaikutuksia kyseiseen elimeen sovellettavan kansainvälisen oikeuden nojalla. Se kattaa myös välineet, joilla ei ole sitovaa vaikutusta kansainvälisen oikeuden nojalla mutta jotka ”voivat vaikuttaa ratkaisevasti sen säännöstön sisältöön, jonka unionin lainsäätäjä antaa”
                  5
               .

               3.1.2.Soveltaminen tässä asiassa

               ICAO on sopimuksella perustettu elin; se on perustettu Chicagon yleissopimuksella.

               Chicagon yleissopimuksen liitteen 17 tuleva muutos on säädös, jolla on oikeusvaikutuksia.

               Sen vuoksi päätösehdotuksen menettelyllinen oikeusperusta on SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohta.

               3.2.Aineellinen oikeusperusta

               3.2.1.Periaatteet

               SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla annettavan päätöksen aineellinen oikeusperusta määräytyy ensisijaisesti sen suunnitellun säädöksen tavoitteen ja sisällön perusteella, jota unionin puolesta otettava kanta koskee.

               3.2.2.Soveltaminen tässä asiassa

               Suunniteltuun säädökseen sisältyy ilmailun turvaamista koskevan politiikan alan tavoitteita ja osatekijöitä. Ne on hyväksynyt kansainvälinen järjestö, jolla on vaikutusta ilmailun turvaamista koskevaan EU:n politiikkaan.

               Sen vuoksi ehdotetun päätöksen aineellinen oikeusperusta on SEUT-sopimuksen 100 artiklan 2 kohta.

               3.3.Päätelmä

               Ehdotetun päätöksen oikeusperustana tulisi olla SEUT-sopimuksen 100 artiklan 2 kohta yhdessä SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan kanssa.

               2019/0249 (NLE)

               Ehdotus

               NEUVOSTON PÄÄTÖS

               kansainvälisessä siviili-ilmailujärjestössä Euroopan unionin puolesta otettavasta kannasta kansainvälisen siviili-ilmailun yleissopimuksen liitteen 17 (Security) tarkistamiseen (muutos 17)

               EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

               ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 100 artiklan 2 kohdan yhdessä sen 218 artiklan 9 kohdan kanssa,

               ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

               sekä katsoo seuraavaa:

               (1)Kansainvälisen siviili-ilmailun yleissopimus, jäljempänä ’Chicagon yleissopimus’, jonka tavoitteena on säännellä kansainvälistä lentoliikennettä, tuli voimaan 4 päivänä huhtikuuta 1947. Sillä perustettiin kansainvälinen siviili-ilmailujärjestö (ICAO).

               (2)Unionin jäsenvaltiot ovat Chicagon yleissopimuksen sopimusvaltioita ja ICAOn jäseniä, ja unionilla on tarkkailijan asema tietyissä ICAOn elimissä, myös yleiskokouksessa ja muissa teknisissä elimissä.

               (3)Chicagon yleissopimuksen 54 artiklan 1 kohdan mukaan ICAOn neuvosto voi hyväksyä kansainvälisiä standardeja ja suositeltuja menettelytapoja.

               (4)ICAO ilmoitti 4 päivänä heinäkuuta 2019 valtioille osoitetulla kirjeellä AS8/2.1-19/48 sopimusvaltioille, että liitteeseen 17 ehdotettu muutos 17 esitetään neuvostolle hyväksyttäväksi sen 218. istunnossa (18 päivästä 29 päivään marraskuuta 2019) ja että sitä aletaan soveltaa heinäkuussa 2020. Siihen sisältyy muun muassa uusia ja/tai tarkistettuja määräyksiä seuraavista: haavoittuvuusarvioinnit; tietojen jakaminen valtioiden ja sidosryhmien kesken; koulutusohjelmat ja sertifiointijärjestelmät; kulunvalvonta; henkilöstön turvatarkastukset; ja muita toimituksellisia tarkistuksia. Edellä mainitulla valtioille osoitetulla kirjeellä ICAO käynnisti kuulemisvaiheen, joka päättyy 4 päivänä lokakuuta 2019.

               (5)Liitteeseen 17 tehtävät muutokset on valmistellut ilmailun turvaamista käsittelevä ICAOn paneeli, jonka aktiivisina jäseninä on asiantuntijoita kahdeksasta EU:n jäsenvaltiosta, ja ne toimitettiin hyväksyttäviksi ICAOn neuvoston 217. istuntoon. ICAOn neuvosto hyväksyy todennäköisesti nämä muutokset kuulemisen jälkeen 218. istunnossaan.

               (6)Kun muutokset on hyväksytty, ne sitovat kaikkia ICAOn jäseninä olevia valtioita, myös kaikkia EU:n jäsenvaltioita, Chicagon yleissopimuksen mukaisesti ja sen määrittämissä rajoissa. Jos sopimusvaltiot aikovat poiketa standardista, niiden on Chicagon yleissopimuksen 38 artiklan mukaan ilmoitettava siitä ICAOlle eroavaisuuksien ilmoittamista koskevan mekanismin mukaisesti,

               ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               1 artikla

               Kansainvälisessä siviili-ilmailujärjestössä unionin puolesta otettava kanta Chicagon yleissopimuksen liitteen 17 (Security) tarkistukseen 17 esitetään tämän päätöksen liitteessä.

               2 artikla

               Edellä 1 artiklassa tarkoitetun kannan esittävät yhdessä toimien ne unionin jäsenvaltiot, jotka ovat jäseniä ICAOn neuvostossa.

               3 artikla

               Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

               Tehty Brysselissä

                     Neuvoston puolesta

                     Puheenjohtaja

                     (1)

                        EUVL L 21, 24.1.2019.

                     (2)

                        EUVL L 97, 9.4.2008, s. 72.

                     (3)

                        EUVL L 246, 26.9.2019, s. 15.

                     (4)

                        Unionin tuomioistuimen tuomio 7.10.2014, Saksa v. neuvosto, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 64 kohta.

                     (5)

                        Unionin tuomioistuimen tuomio, 7. lokakuuta 2014, Saksa v. neuvosto, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 61–64 kohta.

    ---documentbreak---

               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 31.10.2019
            COM(2019) 577 final
            LIITE
            asiakirjaan
            Ehdotus neuvoston päätökseksi
            kansainvälisessä siviili-ilmailujärjestössä Euroopan unionin puolesta otettavasta kannasta kansainvälisen siviili-ilmailun yleissopimuksen liitteen 17 (Security) tarkistamiseen (muutos 17)

               LIITE

               Kansainvälisessä siviili-ilmailujärjestössä Euroopan unionin puolesta otettava kanta kansainvälisen siviili-ilmailun yleissopimuksen (Chicagon yleissopimus) liitteen 17 (Security) tarkistamiseen (muutos 17)

               Yleiset periaatteet

               Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön (ICAO) Chicagon yleissopimuksen liitteen 17 (Security) tarkistamiseen (muutos 17) liittyvän standardien ja suositeltujen menettelytapojen kehittämistä koskevan toiminnan yhteydessä jäsenvaltioiden, jotka toimivat yhdessä unionin etujen mukaisesti, on

               (a)toiminnassaan noudatettava unionin tavoitteita ilmailun turvaamisen alalla, erityisesti henkilöiden ja tavaroiden suojaamiseksi Euroopan unionissa, ja ehkäistävä siviili-ilma-aluksiin kohdistuvia laittomia toimia, jotka vaarantavat siviili-ilmailun turvaamisen;

               (b)soveltamalla ja panemalla täytäntöön yhteisiä sääntöjä, jotka on otettu käyttöön siviili-ilmailun suojamiseksi laittomilta teoilta, osaltaan kohennettava ilmailun turvaamista maailmanlaajuisesti;

               (c)jatkettava tukeaan ICAOn kehittämistyölle, joka koskee standardeja siviili-ilmailun turvaamiseksi siihen kohdistuvilta laittomilta teoilta,
                  22 päivänä syyskuuta 2016 annetun Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselman 2309
                  1
                mukaisesti.

               Kanta liitteen 17 (Security) tarkistamiseen (muutos 17) Jäsenvaltioiden on, toimien yhdessä unionin etujen mukaisesti, kannatettava liitteeseen 17 ehdotettua muutosta 17.

                     (1)

                        Turvallisuusneuvoston 22 päivänä syyskuuta 2016 pitämässään 7775. kokouksessa hyväksymä päätöslauselma 2309 (2016): Threats to international peace and security caused by terrorist acts: Aviation security


               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 28.11.2019
            COM(2019) 614 final/2
            2019/0270(NLE)
            This document replaces COM(2019) 614 final of 28.11.2019.Change of the sensitivity level, deletion of the marking "LIMITED".
            Ehdotus
            NEUVOSTON PÄÄTÖS
            CETA-sekakomiteassa Euroopan unionin puolesta otettavasta kannasta siltä osin kuin on kyse välimiesten luettelon hyväksymisestä sopimuksen 29.8 artiklan mukaisesti

               PERUSTELUT

               1.Ehdotuksen kohde

               Tämä ehdotus koskee CETA-sekakomiteassa unionin puolesta otettavaa kantaa, kun on määrä hyväksyä sopimuksen 29 luvun mukainen välimiesten luettelo.

               2.Ehdotuksen tausta

               Kanadan sekä Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden välinen laaja-alainen talous- ja kauppasopimus (CETA), jäljempänä ’sopimus’, allekirjoitettiin 30. lokakuuta 2016. Osia sopimuksesta on sovellettu väliaikaisesti neuvoston päätöksen (EU) 2017/38 mukaisesti 21. syyskuuta 2017 alkaen.

               Sopimuksen 26.1 artiklalla perustetaan CETA-sekakomitea, joka koostuu molempien osapuolten edustajista. CETA-sekakomitealla on valta tehdä päätöksiä yhteisestä sopimuksesta kaikissa asioissa, joista sopimuksessa niin määrätään.

               Kaikkiin sopimuksen määräysten tulkintaa tai soveltamista koskeviin riitoihin sovelletaan 29 lukua, ellei sopimuksessa toisin määrätä.

               Sopimuksen 29.8 artiklan 1 kohdan mukaisesti sekakomitean on laadittava luettelo vähintään 15 henkilöstä, jotka ovat halukkaita ja kykeneviä toimimaan välimiehinä 29 luvussa tarkoitetuissa riidoissa, jäljempänä ’suunniteltu säädös’. Kyseinen luettelo koostuu kolmesta alaluettelosta: yksi alaluettelo kummallekin osapuolelle ja yksi alaluettelo henkilöistä, jotka eivät ole kummankaan osapuolen kansalaisia, puheenjohtajana toimimista varten.

               3.Unionin puolesta otettava kanta

               Osapuolet ovat laatineet luonnoksen välimiesten luettelosta, joka täyttää 29.8 artiklan vaatimukset.

               Päätös välimiesten luettelon laatimisesta olisi pitänyt tehdä CETA-sekakomitean ensimmäisessä kokouksessa, ja nyt se on tehtävä mahdollisimman pian sopimuksen 29 luvun (Riitojen ratkaiseminen) panemiseksi täysimääräisesti täytäntöön.

               4.Oikeusperusta

               4.1.Menettelyllinen oikeusperusta

               4.1.1.Periaatteet

               Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 218 artiklan 9 kohdassa määrätään päätöksistä ”sopimuksella perustetussa elimessä unionin puolesta esitettävien kantojen vahvistamisesta, silloin kun tämän elimen on annettava säädöksiä, joilla on oikeusvaikutuksia, lukuun ottamatta säädöksiä, joilla täydennetään tai muutetaan sopimuksen institutionaalisia rakenteita”.

               Ilmaisu ’säädökset, joilla on oikeusvaikutuksia’ kattaa myös säädökset, joilla on oikeusvaikutuksia kyseiseen elimeen sovellettavan kansainvälisen oikeuden nojalla. Se kattaa myös välineet, joilla ei ole sitovaa vaikutusta kansainvälisen oikeuden nojalla, mutta jotka ”voivat vaikuttaa ratkaisevasti sen säännöstön sisältöön, jonka unionin lainsäätäjä antaa”
                  1
               .

               4.1.2.Soveltaminen käsillä olevassa asiassa

               CETA-sekakomitea on sopimuksella perustettu elin; se on perustettu Kanadan sekä Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden välisellä laaja-alaisella talous- ja kauppasopimuksella.

               Suunniteltu säädös on säädös, jolla on oikeusvaikutuksia. Suunniteltu säädös sitoo osapuolia kansainvälisen oikeuden nojalla sopimuksen 26.3 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

               Suunnitellulla säädöksellä ei täydennetä eikä muuteta sopimuksen institutionaalisia rakenteita.

               Tämän vuoksi ehdotetun päätöksen menettelyllinen oikeusperusta on SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohta.

               4.2.Aineellinen oikeusperusta

               4.2.1.Periaatteet

               SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla annettavan päätöksen aineellinen oikeusperusta määräytyy ensisijaisesti sen suunnitellun säädöksen tavoitteen ja sisällön perusteella, jota unionin puolesta otettava kanta koskee. Jos suunnitellulla säädöksellä on kaksi tavoitetta tai siihen sisältyy kaksi osatekijää ja jos näistä tavoitteista tai osatekijöistä toinen on mahdollista määritellä pääasialliseksi tavoitteeksi tai osatekijäksi, johon nähden toinen tavoite tai osatekijä on liitännäinen, SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla hyväksyttävällä päätöksellä on oltava vain yksi aineellinen oikeusperusta, eli se, jota pääasiallinen tai ensisijainen tavoite tai osatekijä edellyttää.

               4.2.2.Soveltaminen käsillä olevassa asiassa

               Suunnitellun säädöksen pääasiallinen tavoite ja sisältö koskee yhteistä kauppapolitiikkaa.

               Sen vuoksi ehdotetun päätöksen aineellisena oikeusperustana on SEUT-sopimuksen 207 artikla.

               4.3.Päätelmä

               Ehdotetun päätöksen oikeusperustana tulisi olla SEUT-sopimuksen 207 artikla yhdessä SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan kanssa.

               2019/0270 (NLE)

               Ehdotus

               NEUVOSTON PÄÄTÖS

               CETA-sekakomiteassa Euroopan unionin puolesta otettavasta kannasta siltä osin kuin on kyse välimiesten luettelon hyväksymisestä sopimuksen 29.8 artiklan mukaisesti

               EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

               ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 207 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan yhdessä sen 218 artiklan 9 kohdan kanssa,

               ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen

               sekä katsoo seuraavaa:

               (1)Kanadan sekä Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden välinen laaja-alainen talous- ja kauppasopimus (CETA), jäljempänä ’sopimus’, allekirjoitettiin 30 päivänä lokakuuta 2016.

               (2)Osia sopimuksesta on sovellettu väliaikaisesti neuvoston päätöksen (EU) 2017/38
                  2
                mukaisesti 21 päivästä syyskuuta 2017 alkaen.

               (3)Sopimuksen 29.8 artiklan 1 kohdassa määrätään, että CETA-sekakomitea vahvistaa luettelon vähintään 15 henkilöstä, jotka ovat halukkaita ja kykeneviä toimimaan välimiehinä.

               (4)On aiheellista vahvistaa CETA-sekakomiteassa unionin puolesta otettava kanta, koska suunniteltu päätös tulee olemaan unionia sitova,

               ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               1 artikla

               Kanadan sekä Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden välisellä laaja-alaisella talous- ja kauppasopimuksella perustetussa CETA-sekakomiteassa unionin puolesta otettava kanta, joka koskee välimiesten luettelon hyväksymistä sopimuksen 29.8 artiklan mukaisesti, perustuu tähän päätökseen liitettyyn CETA-sekakomitean päätösluonnokseen.

               2 artikla

               Tämä päätös on osoitettu komissiolle.

               3 artikla

               Kun CETA-sekakomitean päätös on hyväksytty, se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

               Tehty Brysselissä

                     Neuvoston puolesta

                     Puheenjohtaja

                     (1)

                        Unionin tuomioistuimen tuomio 7.10.2014, Saksa v. neuvosto, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 61–64 kohta.

                     (2)

                        EUVL L 11, 14.1.2017, s.1080.

    ---documentbreak---

               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 8.1.2020
            COM(2019) 614 final/2
            This document replaces COM(2019) 614 final of 28.11.2019.Change of the sensitivity level, deletion of the marking "LIMITED".
            LIITE
            asiakirjaan
            Ehdotus neuvoston päätökseksi
            CETA-sekakomiteassa Euroopan unionin puolesta otettavasta kannasta siltä osin kuin on kyse välimiesten luettelon hyväksymisestä sopimuksen 29.8 artiklan mukaisesti

               LIITEASIAKIRJA

               CETA-SEKAKOMITEAN

                  PÄÄTÖS N:o [X/2019],

                  annettu xxx,

               välimiesten luettelon vahvistamisesta
                  sopimuksen 29.8 artiklan mukaisesti

               CETA-SEKAKOMITEA, joka

               ottaa huomioon Kanadan sekä Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden välisen laaja-alaisen talous- ja kauppasopimuksen (CETA), jäljempänä ’sopimus’, ja erityisesti sen 29.8 artiklan,

               sekä katsoo seuraavaa:

               (1)Joitakin sopimuksen osia on sovellettu väliaikaisesti 21 päivästä syyskuuta 2017 sopimuksen 30.7 artiklan 3 kohdan mukaisesti.

               (2)Sopimuksen 29.8 artiklan 1 kohdassa määrätään, että CETA-sekakomitea laatii luettelon vähintään 15 henkilöstä, jotka ovat halukkaita ja kykeneviä toimimaan välimiehinä. Kyseinen luettelo koostuu kolmesta alaluettelosta: yksi alaluettelo kummallekin osapuolelle ja yksi alaluettelo henkilöistä, jotka eivät ole kummankaan osapuolen kansalaisia, puheenjohtajana toimimista varten.

               ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:

               1.Sopimuksen 29.8 artiklan soveltamiseksi vahvistetaan liitteessä oleva välimiesten luettelo.

               2.Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona CETA-sekakomitea hyväksyy sen.

               Tehty [paikka] [aika]

               CETA-sekakomitean puolesta

               CETA-sekakomitean päätöksen N:o [X/2019] liite

               Luettelo sopimuksen 29.8 artiklan mukaisesti vahvistetuista välimiehistä

               Kanadan alaluettelo:

               1.Serge Fréchette

               2.Valerie Hughes

               3.Matthew Kronby

               4.Debra Steger

               5.J. Christopher Thomas

               6.Cherise Valles

               EU:n alaluettelo:

               1.Claudio Dordi

               2.Michael Hahn

               3.Pieter Jan Kuijper

               4.Hélène Ruiz Fabri

               5.Peter Van den Bossche

               Alaluettelo puheenjohtajista:

               1.James Bacchus

               2.Christian Häberli

               3.Daniel Moulis

               4.David Unterhalter

               5.Seung Wha Chang


               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 13.1.2020
            COM(2020) 8 final
            2020/0005(NLE)
            Ehdotus
            NEUVOSTON PÄÄTÖS
            muuttavien luonnonvaraisten eläinten suojelemista koskevan yleissopimuksen sopimuspuolten konferenssin kolmannessatoista kokouksessa Euroopan unionin puolesta otettavasta kannasta eri sopimuspuolten tekemiin ehdotuksiin yleissopimuksen liitteiden muuttamisesta sekä yleissopimukselle ilmoitetun varauman peruuttamisesta

               PERUSTELUT

               1.Ehdotuksen kohde

               Tämä ehdotus koskee päätöstä muuttavien luonnonvaraisten eläinten suojelemista koskevan yleissopimuksen, jäljempänä ’yleissopimus’, sopimuspuolten konferenssin kolmannessatoista kokouksessa unionin puolesta otettavasta kannasta päätöksiin yleissopimuksen liitteiden muuttamisesta sekä yleissopimusta koskevan varauman peruuttamista.

               2.Ehdotuksen tausta

               2.1.Yleissopimus muuttavien luonnonvaraisten eläinten suojelemisesta

               Muuttavien luonnonvaraisten eläinten suojelemisesta tehdyn yleissopimuksen tavoitteena on maalla tai meressä elävien muuttavien luonnonvaraisten lajien sekä muuttavien luonnonvaraisten lintujen suojelu.  Kyseessä on hallitustenvälinen yleissopimus, joka on tehty YK:n ympäristöohjelman puitteissa luonnonvaraisten eläinten, kasvien ja elinympäristöjen maailmanlaajuisesta suojelusta. Suojeltavat muuttavat lajit luetellaan yleissopimuksen liitteessä I (uhanalaiset lajit) ja liitteessä II (sopimuksiin sisällytettävät muuttavat lajit). Yleissopimus tuli voimaan 1. marraskuuta 1983.

               Euroopan unioni on yleissopimuksen sopimuspuoli
                  1
               . Myös kaikki EU:n jäsenvaltiot ovat yleissopimuksen sopimuspuolia.

               2.2.Sopimuspuolten konferenssi

               Sopimuspuolten konferenssi on yleissopimuksen pääasiallinen päätöksentekoelin. Sen tehtävät luetellaan yleissopimuksen VII artiklassa, ja niihin kuuluvat muun muassa valtuudet arvioida muuttavien eläinlajien suojelun tasoa ja muuttaa tarvittaessa sopimuksen liitteitä. Sopimuspuolten kokouksessa tehtävät päätökset edellyttävät läsnäolevien ja äänioikeuttaan käyttävien sopimuspuolten kahden kolmasosan enemmistöä, ellei yleissopimuksessa toisin määrätä.

               Unionin kanta liitteisiin tehtäviin muutoksiin vahvistetaan neuvoston päätöksellä, joka perustuu komission ehdotukseen. EU:n yhteisistä kannoista, jotka koskevat muita päätös- ja päätöslauselmaluonnoksia, sovitaan neuvoston asianomaisen työryhmän edeltävissä kokouksissa tai paikalla EU:n koordinointikokouksissa.

               Yleissopimuksen sopimuspuolten konferenssin kolmastoista kokous järjestetään Intian Gandhinagarissa 15.–22. helmikuuta 2020.

               Sopimuspuolten konferenssin kahdeksannessa kokouksessa Kenian Nairobissa 20.–25. marraskuuta 2005 hyväksyttiin päätös, jolla laji Cetorhinus maximus sisällytetään yleissopimuksen liitteeseen I.

               2.3.Sopimuspuolten konferenssin suunnitellut säädökset

               Sopimuspuolten konferenssin on määrä 15.–22. helmikuuta 2020 pidettävässä kolmannessatoista kokouksessaan hyväksyä päätökset yleissopimuksen liitteiden muutoksista, jäljempänä ’suunnitellut säädökset’.

               Suunniteltujen säädösten tarkoituksena on muuttaa yleissopimuksen liitettä I ja liitettä II yleissopimuksen XI artiklan mukaisesti.

               Yleissopimuksen III artiklan mukaan liitteessä I luetellaan uhanalaiset muuttavat lajit, joiden osalta sopimuspuolten, jotka ovat jonkin liitteessä mainitun lajin levinneisyysalueella olevia valtioita, on pyrittävä toteuttamaan erilaisia suojelutoimenpiteitä ja kiellettävä tällaisiin lajeihin kuuluvien eläinten pyynti.

               Yleissopimuksen IV artiklan mukaan liitteessä II luetellaan ne muuttavat lajit, joiden suojelutilanne on epäsuotuisa ja joiden suojelu ja joista huolehtiminen edellyttävät kansainvälisiä sopimuksia, sekä ne muuttavat lajit, joiden suojelutilannetta kansainvälisellä sopimuksella aikaansaatava kansainvälinen yhteistyö edistäisi merkittävästi.  Jos tilanne vaatii, muuttava laji voidaan mainita sekä liitteessä I että liitteessä II.

               Yleissopimuksen XI artiklan mukaan jokainen sopimuspuoli voi ehdottaa muutoksia.  Liitteisiin tehdyt muutokset tulevat voimaan kaikkiin sopimuspuoliin nähden 90 päivän kuluttua siitä sopimuspuolten konferenssin kokouksesta, jossa muutokset hyväksyttiin, paitsi niihin osapuoliin nähden, jotka ovat tehneet varauman.

               Yleissopimuksen XI artiklan mukaan muutosta koskeva varauma voidaan peruuttaa ilmoittamalla tästä kirjallisesti tallettajalle. Tällöin muutos tulee voimaan asianomaiseen osapuoleen nähden 90 päivän kuluttua varauman peruuttamisesta.

               3.Unionin puolesta otettava kanta

               Unioni on ottanut huomioon yleissopimuksen sopimuspuolikonferenssin kolmannentoista kokouksen ja noudattanut 16. syyskuuta 2019 tehtyä neuvoston päätöstä 2019/1581 ja tällä perusteella ehdottanut yleissopimuksen muuttamista seuraavasti:

                a)
                     muutetaan yleissopimuksen liitettä I siten, että siihen sisällytetään laji Tetrax tetrax;

               b)
                     muutetaan yleissopimuksen liitettä II siten, että siihen sisällytetään lajit Tetrax tetrax, Galeorhinus galeus ja Sphyrna zygaena.

               Yleissopimuksen muut sopimuspuolet ovat tehneet ehdotuksia liitteen I muuttamisesta siten, että siihen sisällytetään seuraavat lajit: Elephas maximus indicus, Panthera onca, Ardeotis nigriceps, Houbaropsis bengalensis bengalensis, Diomedea antipodensis ja Carcharhinus longimanus.

               Yleissopimuksen muut sopimuspuolet ovat tehneet ehdotuksia liitteen II muuttamisesta siten, että siihen sisällytetään seuraavat lajit: Panthera onca, Ovis vignei ja Sphyrna zygaena (alueellinen populaatio, jota esiintyy Brasilian, Uruguayn ja Argentiinan talousvyöhykkeillä ja niiden kansainvälisillä lähivesialueilla).

               Tämän vuoksi on tarpeen, että neuvosto tekee päätöksen unionin puolesta otettavasta kannasta kaikkiin muutoksia koskeviin ehdotuksiin sopimuspuolten konferenssin kolmattatoista kokousta varten.

               Unionin olisi periaatteessa tuettava kaikkia ehdotuksia, koska ne ovat tieteellisesti perusteltuja ja vastaavat unionin lainsäädäntöä ja unionin sitoumusta tehdä kansainvälistä yhteistyötä luonnon monimuotoisuuden suojelemiseksi. Tähän tulisi sisältyä sen tarkasteleminen, miten voidaan parhaiten hyödyntää käytettävissä olevaa tieteellistä tietoa sekä biologisista ominaisuuksista että kalakantojen biologisista viitearvoista.

               Näiden lajien lisääminen yleissopimuksen liitteeseen I tai II ei edellytä muutoksia unionin lainsäädäntöön.

               Lajia Panthera onca esiintyy Euroopan unionissa ainoastaan Ranskan Guayanassa, jossa EU:n luontolainsäädäntöä ei sovelleta mutta lajin metsästäminen on kielletty määräyksellä, jolla asetetaan nollakiintiö perinteiseen pyyntiin perustuville poikkeusjärjestelyille sekä poikkeuksellisiin syihin perustuvalle pyynnille (yleissopimuksen III artiklan 5 kohdan c ja d alakohdat).

               Ehdotus lajin Sphyrna zygaena alueellisen populaation, jota esiintyy Brasilian, Uruguayn ja Argentiinan talousvyöhykkeillä ja niiden kansainvälisillä lähivesialueilla, sisällyttämisestä liitteeseen II on sisällön osalta päällekkäinen unionin ehdotuksen kanssa, jolla sisällytetään tämän lajin koko populaatio liitteeseen II, ja tässä tapauksessa olisi kannatettava unionin ehdotusta pikemmin kuin toisen sopimuspuolen esittämää ehdotusta.  Muita ehdotuksia olisi tuettava ehdoitta.

               Lisäksi kun otetaan huomion sopimuspuolten konferenssin kahdeksannessa kokouksessa tehty päätös lajin Cetorhinus maximus sisällyttämisestä yleissopimuksen liitteeseen I, unionin varauma
                  2
               , joka liittyy lajin Cetorhinus maximus sisällyttämiseen liitteeseen I, olisi peruttava, koska unionin lainsäädännöllä täytetään nyt yleissopimuksen mukaiset tämän lajin suojeluvelvoitteet sen levinneisyysalueella olevissa valtioissa, kun se on sisällytetty liitteeseen I.

               4.Oikeusperusta

               4.1.Menettelyllinen oikeusperusta

               4.1.1.Periaatteet

               Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (jäljempänä ’SEUT-sopimus’) 218 artiklan 9 kohdassa määrätään päätöksistä ”sopimuksella perustetussa elimessä unionin puolesta esitettävien kantojen vahvistamisesta, silloin kun tämän elimen on annettava säädöksiä, joilla on oikeusvaikutuksia, lukuun ottamatta säädöksiä, joilla täydennetään tai muutetaan sopimuksen institutionaalisia rakenteita”.

               Ilmaisu ’säädökset, joilla on oikeusvaikutuksia’ kattaa myös säädökset, joilla on oikeusvaikutuksia kyseiseen elimeen sovellettavan kansainvälisen oikeuden nojalla. Se kattaa myös välineet, joilla ei ole sitovaa vaikutusta kansainvälisen oikeuden nojalla mutta jotka ”voivat vaikuttaa ratkaisevasti sen säännöstön sisältöön, jonka unionin lainsäätäjä antaa”
                  3
               .

               4.1.2.Soveltaminen käsillä olevassa asiassa

               Sopimuspuolten konferenssi on sopimuksella perustettu elin; se on perustettu muuttavien luonnonvaraisten eläinten suojelemista koskevalla yleissopimuksella.

               Säädös, joka sopimuspuolten konferenssin on määrä antaa, on säädös, jolla on oikeusvaikutuksia. Suunnitellusta säädöksestä tulee kansainvälisen oikeuden nojalla sitova muuttavien luonnonvaraisten eläinten suojelemista koskevan yleissopimuksen XI artiklan mukaisesti.

               Suunnitelluilla säädöksillä ei täydennetä eikä muuteta yleissopimusten institutionaalisia rakenteita.

               Sen vuoksi ehdotetun päätöksen menettelyllinen oikeusperusta on SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohta.

               4.2.Aineellinen oikeusperusta

               4.2.1.Periaatteet

               SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla annettavan päätöksen aineellinen oikeusperusta määräytyy ensisijaisesti sen suunnitellun säädöksen tavoitteen ja sisällön perusteella, jota unionin puolesta otettava kanta koskee. Jos suunnitellulla säädöksellä on kaksi tavoitetta tai siihen sisältyy kaksi osatekijää ja jos näistä tavoitteista tai osatekijöistä toinen on mahdollista määritellä pääasialliseksi tavoitteeksi tai osatekijäksi, johon nähden toinen tavoite tai osatekijä on liitännäinen, SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla hyväksyttävällä päätöksellä saa olla vain yksi aineellinen oikeusperusta eli se, jota pääasiallinen tai ensisijainen tavoite tai osatekijä edellyttää.

               4.2.2.Soveltaminen käsillä olevassa asiassa

               Suunnitellun säädöksen pääasiallinen tavoite ja sisältö liittyvät ympäristöön.

               Sen vuoksi ehdotetun päätöksen aineellinen oikeusperusta on SEUT-sopimuksen 192 artiklan 1 kohta.

               4.3.Päätelmät

               Ehdotetun päätöksen oikeusperustana tulisi olla SEUT-sopimuksen 192 artiklan 1 kohta yhdessä SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan kanssa.

               5.Suunnitellun säädöksen julkaiseminen

               Koska sopimuspuolten konferenssin säädöksillä muutetaan muuttavien luonnonvaraisten eläinten suojelemista koskevan yleissopimuksen liitettä I ja II, on aiheellista julkaista säädökset Euroopan unionin virallisessa lehdessä sen jälkeen kun ne on hyväksytty.

               2020/0005 (NLE)

               Ehdotus

               NEUVOSTON PÄÄTÖS

               muuttavien luonnonvaraisten eläinten suojelemista koskevan yleissopimuksen sopimuspuolten konferenssin kolmannessatoista kokouksessa Euroopan unionin puolesta otettavasta kannasta eri sopimuspuolten tekemiin ehdotuksiin yleissopimuksen liitteiden muuttamisesta sekä yleissopimukselle ilmoitetun varauman peruuttamisesta

               EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

               ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 192 artiklan 1 kohdan yhdessä sen 218 artiklan 9 kohdan kanssa,

               ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

               sekä katsoo seuraavaa:

               (1)Unioni hyväksyi muuttavien luonnonvaraisten eläinten suojelemista koskevan yleissopimuksen, jäljempänä ’yleissopimus’, 24 päivänä kesäkuuta 1982 tehdyllä neuvoston päätöksellä 82/461/ETY
                  4
               , ja se tuli voimaan 1 päivänä marraskuuta 1983.

               (2)Sopimuspuolten konferenssi voi yleissopimuksen XI artiklan nojalla tehdä päätöksiä yleissopimuksen liitteiden muuttamisesta.

               (3)Sopimuspuolten konferenssin on määrä hyväksyä 15.–22. helmikuuta 2020 pidettävässä kolmannessatoista kokouksessaan päätöksiä yleissopimuksen liitteiden muuttamisesta.

               (4)On aiheellista vahvistaa mainitussa sopimuspuolten konferenssissa unionin puolesta otettava kanta, koska päätökset ovat unionia sitovia.

               (5)Unioni on tehnyt ehdotukset lajien Galeorhinus galeus, Tetrax tetrax ja Sphyrna zygaena sisällyttämisestä yleissopimuksen liitteeseen II sekä lajin Tetrax tetrax sisällyttämisestä yleissopimuksen liitteeseen I; nämä muutokset eivät edellytä muutoksia EU:n lainsäädäntöön.

               (6)Muut sopimuspuolet ovat ehdottaneet lajien Elephas maximus indicus, Panthera onca, Ardeotis nigriceps, Houbaropsis bengalensis bengalensis, Diomedea antipodensis ja Carcharhinus longimanus sisällyttämistä liitteeseen I sekä lajien Panthera onca, Ovis vignei ja Sphyrna zygaena (alueellinen populaatio, jota esiintyy Brasilian, Uruguayn ja Argentiinan talousvyöhykkeillä ja niiden kansainvälisillä lähivesialueilla) sisällyttämistä liitteeseen II.

               (7)Unionin olisi tuettava omaa ehdotustaan lajin Sphyrna zygaena koko populaation sisällyttämisestä yleissopimuksen liitteeseen II pikemmin kuin toisen sopimuspuolen ehdotusta, jonka mukaan liitteeseen II sisällytetään ainoastaan alueellinen populaatio, joka esiintyy Brasilian, Uruguayn ja Argentiinan talousvyöhykkeillä ja niiden kansainvälisillä lähivesialueilla.

               (8)Unionin olisi tuettava kaikkia ehdotuksia, koska ne ovat tieteellisesti perusteltuja ja vastaavat unionin sitoumusta tehdä kansainvälistä yhteistyötä luonnon monimuotoisuuden suojelemiseksi biologista monimuotoisuutta koskevan YK:n yleissopimuksen 5 artiklan sekä sen sopimuspuolten konferenssissa tehtyjen päätösten mukaisesti.

               (9)EU ei kuulu lajien Elephas maximus indicus, Ardeotis nigriceps ja Houbaropsis bengalensis bengalensis levinneisyysalueeseen, joten näiden lajien lisääminen yleissopimuksen liitteeseen I ei edellyttäisi unionin lainsäädännön muuttamista.

               (10)EU ei kuulu lajin Ovis vignei levinneisyysalueeseen, joten tämän lajin lisääminen yleissopimuksen liitteeseen II ei edellyttäisi unionin lainsäädännön muuttamista.

               (11)Lajia  Panthera onca esiintyy Euroopan unionissa ainoastaan Ranskan Guayanassa, joka ei kuulu luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21 päivänä toukokuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY
                  5
                soveltamisalaan, sillä sitä sovelletaan ainoastaan perustamissopimuksen soveltamisalaan kuuluvalla jäsenvaltioiden alueella Euroopassa.   Lajien, mukaan lukien lajin Panthera onca, suojelu, varmistetaan Ranskan Guayanassa sen vuoksi kansallisella lainsäädännöllä.   Näin ollen kyseisen lajin lisääminen yleissopimuksen liitteeseen I ei edellytä muutoksia unionin lainsäädäntöön.

               (12)Lintulajia Diomedea antipodensis ei esiinny unionissa. Unionin yhteinen kalastuspolitiikka ja alueellisten kalastuksenhoitojärjestöjen harjoittama kalastuksen sääntely tarjoavat unionille asianmukaiset välineet tämän lajin suojelun edistämiseksi, joten lajin lisääminen yleissopimuksen liitteeseen I ei edellyttäisi muutoksia unionin lainsäädäntöön.

               (13)Unionin yhteinen kalastuspolitiikka ja alueellisten kalastuksenhoitojärjestöjen harjoittama kalastuksen sääntely tarjoavat unionille asianmukaiset välineet lajin Carcharhinus longimanus suojelun edistämiseen.  Lisäksi tämän lajin kalastus ja aluksella pitäminen on kielletty neuvoston asetuksen 2019/124 nojalla.  Näin ollen kyseisen lajin lisääminen yleissopimuksen liitteeseen I ei edellyttäisi muutoksia unionin lainsäädäntöön.

               (14)Laji Cetorhinus maximus sisältyy yleissopimuksen liitteeseen I, mutta unionilla on voimassa oleva varauma lajin sisällyttämisestä kyseiseen liitteeseen; sen kalastus ja aluksella pitäminen on kuitenkin kielletty neuvoston asetuksella 2019/124 nojalla.  Näin ollen tämän varauman peruuttaminen ei edellyttäisi muutoksia unionin lainsäädäntöön.

               ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               1 artikla

               Yleissopimuksen sopimuspuolten konferenssin kolmannessatoista kokouksessa unionin puolesta otettava kanta on seuraava:

               (1)tuetaan seuraavien lajien lisäämistä liitteeseen I:

               (1)Tetrax tetrax

               (2)Elephas maximus indicus

               (3)Panthera onca

               (4)Ardeotis nigriceps

               (5)Houbaropsis bengalensis bengalensis

               (6)Diomedea antipodensis

               (7)Carcharhinus longimanus

               (2)tuetaan seuraavien lajien lisäämistä liitteeseen II:

               (1)Tetrax tetrax

               (2)Galeorhinus galeus

               (3)Sphyrna zygaena (koko populaatio)

               (4)Panthera onca

               (5)Ovis vignei

               2 artikla

               Komissio ilmoittaa unionin puolesta tallettajalle, että sen varauma, joka koskee lajin Cetorhinus maximus sisällyttämistä yleissopimuksen liitteeseen I, peruutetaan.

               3 artikla

               Tämä päätös on osoitettu komissiolle.

               Tehty Brysselissä

                     Neuvoston puolesta

                     Puheenjohtaja

                     (1)

                        Neuvoston päätös 82/461/ETY, tehty 24 päivänä kesäkuuta 1982, muuttavien luonnonvaraisten eläinten suojelemista koskevan yleissopimuksen tekemisestä (EYVL L 210, 24.6.1982, s. 10).

                     (2)

                        Varauma tehtiin vuonna 2006; perusteena oli 21 päivänä helmikuuta 2006 annettu neuvoston päätös muuttavien luonnonvaraisten eläinten suojelemista koskevan yleissopimuksen liitteen I muutoksesta, joka hyväksyttiin sopimuspuolten konferenssin kahdeksannessa kokouksessa ja jolla mainittuun liitteeseen lisätään laji Cetorhinus maximus.

                     (3)

                        Unionin tuomioistuimen tuomio, 7.10.2014, Saksa v. neuvosto, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 61–64 kohta.

                     (4)

                        EYVL L 210, 19.7.1982, s. 10.

                     (5)

                        EYVL L 206, 22.7.1992, s. 7.


               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 17.1.2020
            COM(2020) 17 final
            2020/0007(NLE)
            Ehdotus
            NEUVOSTON PÄÄTÖS
            huumausainetoimikunnan 63. istunnossa Euroopan unionin puolesta otettavasta kannasta, joka koskee aineiden lisäämistä huumausaineiden ja psykotrooppisten aineiden laittoman kaupan vastaisen Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksessa olevaan I luetteloon

               PERUSTELUT

               1.Ehdotuksen kohde

               Tämä ehdotus koskee päätöstä huumeainetoimikunnassa (CND) unionin puolesta otettavan kannan vahvistamisesta, silloin kun tämän elimen on määrä hyväksyä huumausaineiden ja psykotrooppisten aineiden laitonta kauppaa vastaan vuonna 1988 tehdyssä Yhdistyneiden Kansakuntien (YK) yleissopimuksessa oleviin luetteloihin suunnitellut muutokset. Kyseiset muutokset perustuvat kansainvälisen huumausaineiden valvontalautakunnan (INCB) suosituksiin.

               2.Ehdotuksen tausta

               2.1.Huumausaineiden ja psykotrooppisten aineiden laitonta kauppaa vastaan vuonna 1988 tehty Yhdistyneiden Kansakuntien (YK) yleissopimus

               Huumausaineiden ja psykotrooppisten aineiden laitonta kauppaa vastaan vuonna 1988 tehdyn Yhdistyneiden kansakuntien (YK) yleissopimuksen, jäljempänä ’yleissopimus’, tarkoituksena on edistää osapuolten välistä yhteistyötä, jotta ne voisivat puuttua tehokkaammin sellaisiin huumausaineiden ja psykotrooppisten aineiden laittoman kaupan eri tekijöihin, joilla on kansainvälistä ulottuvuutta. Kun osapuolet täyttävät yleissopimuksen mukaisia velvoitteitaan, niiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, kuten lainsäädännölliset ja hallinnolliset toimenpiteet, omien lainsäädäntöjärjestelmiensä perussäännösten mukaisesti. Yleissopimus tuli voimaan 11. marraskuuta 1990. EU
                  1
                ja sen jäsenvaltiot ovat yleissopimuksen osapuolia.

               2.2.Huumausainetoimikunta (CND)

               CND on YK:n talous- ja sosiaalineuvoston (Ecosoc) alainen toimikunta, jonka tehtävät ja toimivaltuudet on vahvistettu muun muassa mainitussa yleissopimuksessa. Toimikuntaan kuuluu 53 YK:n jäsenvaltiota, jotka Ecosoc on valinnut. Tällä hetkellä CND:ssä on 13 EU:n jäsenvaltiota
                  2
               , joilla on äänioikeus. Unioni osallistuu CND:n työskentelyyn tarkkailijana.

               CND ottaa huomioon osapuolten huomautukset ja INCB:n huomautukset ja suositukset, jotka ovat ratkaisevia tieteellisissä kysymyksissä, ja se voi ottaa huomioon myös kaikki muut asiaankuuluvat tekijät ja päättää jäsentensä kahden kolmasosan enemmistöllä sisällyttää aineen yleissopimuksen luetteloihin.

               2.3.Suunniteltu huumausainetoimikunnan (CND) säädös

               CND:n on 2.–6. maaliskuuta 2020 pidettävässä 63. istunnossaan määrä hyväksyä päätös, joka koskee yhden aineen eli metyylialfafenyyliasetoasetaatin (MAPA) lisäämistä yleissopimuksen luetteloihin, jäljempänä ’suunniteltu päätös’.

               Suunnitellun säädöksen tarkoituksena on lisätä metyylialfafenyyliasetoasetaatti (MAPA) yleissopimuksen luetteloihin ja vaatia, että maat toteuttavat valvontatoimenpiteitä ja seuraavat metyylialfafenyyliasetoasetaatin (MAPA) laillista kauppaa, jotta voidaan estää tarkoituksenvastainen kauppa.

               Yleissopimuksen mukaan CND:n päätökset tulevat sitoviksi, paitsi jos jokin sopimuspuoli on asetetussa määräajassa toimittanut päätöksen Ecosocille uudelleentarkasteltavaksi
                  3
               . Asiaa koskevat Ecosocin päätökset ovat lopullisia. Suunnitelluista päätöksistä tulee osapuolia sitovia yleissopimuksen 12 artiklan mukaisesti. Kyseisessä artiklassa määrätään muun muassa seuraavaa:

               ”Pääsihteerin tulee ilmoittaa kaikista toimikunnan tämän artiklan mukaisesti tekemistä päätöksistä kaikille valtioille ja muille yhteisöille, jotka ovat tai joilla on oikeus tulla tämän yleissopimuksen sopimuspuoliksi, sekä lautakunnalle. Päätös tulee voimaan kunkin sopimuspuolen osalta 180 päivän kuluttua ilmoituksen tekemispäivästä.

               Toimikunnan tämän artiklan nojalla tekemät päätökset voidaan ottaa uudestaan neuvoston tarkasteltaviksi kenen hyvänsä sopimuspuolen pyynnöstä, joka on jätetty 180 päivän kuluessa päätöksen ilmoittamispäivästä. Tarkistuspyyntö on lähetettävä pääsihteerille kaikkien sen perustana olevien asiaankuuluvien tietojen kanssa.

               Pääsihteerin tulee lähettää tarkistuspyynnöstä ja asiaankuuluvista tiedoista kopiot toimikunnalle, lautakunnalle ja kaikille sopimuspuolille ja pyytää niitä lähettämään huomautuksensa 90 päivän kuluessa. Kaikki saadut huomautukset annetaan harkittaviksi.

               Neuvosto voi vahvistaa tai kumota toimikunnan päätöksen. Neuvoston päätöksestä tulee ilmoittaa kaikille valtioille ja muille yhteisöille, jotka ovat tai joilla on oikeus tulla tämän yleissopimuksen sopimuspuoliksi, sekä toimikunnalle ja lautakunnalle.”

               3.Unionin puolesta otettava kanta

               Komissiolle ilmoitettiin 15. marraskuuta 2019, että INCB suosittelee yhden aineen eli metyylialfafenyyliasetoasetaatin (MAPA) lisäämistä yleissopimuksessa olevaan I luetteloon.

               INCB:n arvion mukaan metyylialfafenyyliasetoasetaattia käytetään usein amfetamiinin ja metamfetamiinin  laittomassa valmistuksessa. On näyttöä siitä, että näiden huumausaineiden ja psykotrooppisten aineiden laittoman valmistuksen volyymi ja laajuus aiheuttavat vakavia kansanterveydellisiä tai sosiaalisia ongelmia, minkä vuoksi on aiheellista asettaa nämä aineet kansainväliseen valvontaan. Ei myöskään ole tiedossa yhtään metyylialfafenyyliasetoasetaatin (MAPA) oikeutettua käyttötarkoitusta, lukuun ottamatta pieniä määriä tutkimukseen, kehitykseen ja laboratorioanalyyseihin.

               Amfetamiinin ja metamfetamiinin  laiton valmistus on vakava ongelma unionissa. Nämä laittomasti valmistetut huumausaineet ja psykotrooppiset aineet aiheuttavat merkittäviä kansanterveydellisiä ja sosiaalisia ongelmia unionissa. Lisäksi järjestäytyneet rikollisryhmät harjoittavat unionissa tällaisten huumausaineiden ja psykotrooppisten aineiden laitonta vientiä kolmansiin maihin.

               On syytä ottaa huomioon, että komissio valmistelee parhaillaan samanaikaisesti huumausaineiden lähtöaineita käsittelevässä EU:n asiantuntijaryhmässä toukokuussa 2019 käytyjen keskustelujen pohjalta delegoitua asetusta joidenkin aineiden, mukaan lukien metyylialfafenyyliasetoasetaatin (MAPA),  lisäämiseksi huumausaineiden lähtöaineista 11. helmikuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 273/2004 liitteeseen I ja unionin ja kolmansien maiden välisen huumausaineiden lähtöaineiden kaupan valvontaa koskevista säännöistä 22. joulukuuta 2004 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 111/2005 liitteeseen.
                  4

               Unionin jäsenvaltioiden olisi näin ollen otettava CND:ssä myönteinen kanta metyylialfafenyyliasetoasetaatin (MAPA) lisäämiseen yleissopimuksessa olevaan I luetteloon.

               Yleissopimuksen luetteloihin tehtävät muutokset vaikuttavat suoraan unionin lainsäädännön soveltamisalaan huumausaineiden lähtöaineiden valvonnan alalla, sillä mainitun yleissopimuksen luetteloihin lisätyt aineet on määrä sisällyttää unionin lainsäädäntöön. Komissiolle on siirretty säädösvalta antaa delegoituja säädöksiä tämän varmistamiseksi.

               4.Oikeusperusta

               4.1.Menettelyllinen oikeusperusta

               4.1.1.Periaatteet

               Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 218 artiklan 9 kohdassa määrätään päätöksistä ”sopimuksella perustetussa elimessä unionin puolesta esitettävien kantojen vahvistamisesta, silloin kun tämän elimen on annettava säädöksiä, joilla on oikeusvaikutuksia, lukuun ottamatta säädöksiä, joilla täydennetään tai muutetaan sopimuksen institutionaalisia rakenteita”.

               SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohtaa sovelletaan riippumatta siitä, onko unioni kyseisen elimen jäsen vai kyseisen sopimuksen osapuoli
                  5
               .

               Ilmaisu ’säädökset, joilla on oikeusvaikutuksia’ kattaa myös säädökset, joilla on oikeusvaikutuksia kyseiseen elimeen sovellettavan kansainvälisen oikeuden nojalla. Se kattaa myös välineet, joilla ei ole sitovaa vaikutusta kansainvälisen oikeuden nojalla mutta jotka ”voivat vaikuttaa ratkaisevasti sen säännöstön sisältöön, jonka unionin lainsäätäjä antaa”
                  6
               .

               4.1.2.Soveltaminen käsillä olevassa asiassa

               Huumausainetoimikunta (CND) on huumausaineiden ja psykotrooppisten aineiden laitonta kauppaa vastaan tehdyllä Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksella perustettu elin.

               Säädös, joka huumausainetoimikunnan on määrä antaa, on säädös, jolla on oikeusvaikutuksia. Suunniteltu säädös on sitova kansainvälisen oikeuden nojalla huumausaineiden ja psykotrooppisten aineiden laitonta kauppaa vastaan tehdyn Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksen 12 artiklan mukaisesti. Suunnitellulla säädöksellä on oikeusvaikutuksia, ja se voi vaikuttaa ratkaisevasti unionin säännöstön sisältöön erityisesti seuraavien osalta:  neuvoston asetus (EY) N:o 111/2005, annettu 22 päivänä joulukuuta 2004, unionin ja kolmansien maiden välisen huumausaineiden lähtöaineiden kaupan valvontaa koskevista säännöistä ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 273/2004, annettu 11 päivänä helmikuuta 2004, huumausaineiden lähtöaineista. Tämä johtuu siitä, että yleissopimuksen luetteloihin tehtävät muutokset vaikuttavat suoraan unionin lainsäädännön soveltamisalaan huumausaineiden lähtöaineiden valvonnan alalla, sillä mainitun sopimuksen luetteloihin lisätyt aineet on määrä sisällyttää unionin lainsäädäntöön.

               Suunnitellulla säädöksellä ei täydennetä eikä muuteta sopimuksen institutionaalisia rakenteita.

               Sen vuoksi ehdotetun päätöksen menettelyllinen oikeusperusta on SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohta.

               4.2.Aineellinen oikeusperusta

               4.2.1.Periaatteet

               SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla annettavan päätöksen aineellinen oikeusperusta määräytyy ensisijaisesti sen suunnitellun säädöksen tavoitteen ja sisällön perusteella, jota unionin puolesta otettava kanta koskee. Jos suunnitellulla säädöksellä on kaksi tavoitetta tai siihen sisältyy kaksi osatekijää ja jos näistä tavoitteista tai osatekijöistä toinen on mahdollista määritellä pääasialliseksi tavoitteeksi tai osatekijäksi, johon nähden toinen tavoite tai osatekijä on liitännäinen, SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla hyväksyttävällä päätöksellä on oltava vain yksi aineellinen oikeusperusta eli se, jota pääasiallinen tai ensisijainen tavoite tai osatekijä edellyttää.

               4.2.2.Soveltaminen käsillä olevassa asiassa

               Suunnitellun säädöksen pääasiallinen tavoite ja sisältö liittyvät yhteiseen kauppapolitiikkaan.

               Sen vuoksi ehdotetun päätöksen aineellinen oikeusperusta on Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 207 artikla.

               4.3.Päätelmät

               Ehdotetun päätöksen oikeusperustana tulisi olla SEUT-sopimuksen 207 artikla yhdessä sen 218 artiklan 9 kohdan kanssa.

               5.Suunnitellun säädöksen julkaiseminen

               Koska huumausainetoimikunnan päätös muuttaa huumausaineiden ja psykotrooppisten aineiden laitonta kauppaa vastaan tehdyn Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksen luetteloita, on aiheellista julkaista säädös Euroopan unionin virallisessa lehdessä sen jälkeen, kun ne on hyväksytty.

               2020/0007 (NLE)

               Ehdotus

               NEUVOSTON PÄÄTÖS

               huumausainetoimikunnan 63. istunnossa Euroopan unionin puolesta otettavasta kannasta, joka koskee aineiden lisäämistä huumausaineiden ja psykotrooppisten aineiden laittoman kaupan vastaisen Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksessa olevaan I luetteloon

               EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

               ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 207 artiklan yhdessä sen 218 artiklan 9 kohdan kanssa,

               ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

               sekä katsoo seuraavaa:

               (1)Huumausaineiden ja psykotrooppisten aineiden laitonta kauppaa vastaan vuonna 1988 tehty Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimus, jäljempänä ’yleissopimus’, tuli voimaan 11 päivänä marraskuuta 1990, ja se tehtiin lopullisesti Euroopan talousyhteisön puolesta neuvoston päätöksellä 90/611/ETY
                  7
               . .

               (2)Yleissopimuksen 12 artiklan 2–7 kohdan nojalla kyseisen yleissopimuksen huumausaineiden lähtöaineita koskeviin luetteloihin voidaan lisätä aineita.

               (3)Huumausainetoimikunnan on määrä hyväksyä Wienissä 2–6 päivänä maaliskuuta 2020 pidettävässä 63. istunnossaan päätös yhden uuden aineen lisäämisestä yleissopimuksen luetteloihin.

               (4)On aiheellista vahvistaa huumausainetoimikunnassa unionin puolesta otettava kanta, koska päätös tulee olemaan unionia sitova ja voi vaikuttaa ratkaisevasti unionin säännöstön sisältöön erityisesti seuraavien osalta: unionin ja kolmansien maiden välisen huumausaineiden lähtöaineiden kaupan valvontaa koskevista säännöistä 22 päivänä joulukuuta 2004 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 111/2005
                  8
                ja huumausaineiden lähtöaineista 11 päivänä helmikuuta 2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 273/2004
                  9
               .

               (5)Kansainvälisen huumausaineiden valvontalautakunnan arvion mukaan metyylialfafenyyliasetoasetaattia (MAPA) käytetään usein amfetamiinin ja metamfetamiinin laittomassa valmistuksessa. On näyttöä siitä, että näiden huumausaineiden ja psykotrooppisten aineiden laittoman valmistuksen volyymi ja laajuus aiheuttavat vakavia kansanterveydellisiä tai sosiaalisia ongelmia, minkä vuoksi on aiheellista asettaa nämä aineet kansainväliseen valvontaan. Amfetamiinin ja metamfetamiinin laiton valmistus aiheuttaa merkittäviä kansanterveydellisiä ja sosiaalisia ongelmia unionissa. Metyylinalfafenyyliasetoasetaatin (MAPA) laittomaan kauppaan liittyviä tapauksia tulee esiin yhä enemmän ja useammin, ja järjestäytyneet rikollisryhmät harjoittavat unionissa amfetamiinin ja metamfetamiinin laitonta vientiä kolmansiin maihin.

               (6)Unionin kannan esittävät ne unionin jäsenvaltiot, jotka ovat huumausainetoimikunnan jäseniä,

               ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               1 artikla

               Huumausainetoimikunnan 63. istunnossa unionin puolesta otettava kanta on seuraava:

               - sisällytetään metyylinalfafenyyliasetoasetaatti (MAPA) yleissopimuksessa olevaan I luetteloon.

               2 artikla

               Edellä 1 artiklassa tarkoitetun kannan esittävät ne unionin jäsenvaltiot, jotka ovat huumaustoimikunnan jäseniä.

               3 artikla

               Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

               Tehty Brysselissä

                     Neuvoston puolesta

                     Puheenjohtaja

                     (1)

                        Neuvoston päätös, tehty 22 päivänä lokakuuta 1990, huumausaineiden ja psykotrooppisten aineiden laitonta kauppaa vastaan tehdyn Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksen tekemisestä Euroopan talousyhteisön puolesta (EYVL L 326, 24.11.1990, s. 56).

                     (2)

                        Alankomaat, Belgia, Espanja, Italia, Itävalta, Kroatia, Puola, Ranska, Ruotsi, Saksa, Tšekki, Unkari ja Yhdistynyt kuningaskunta. Yhdistyneen kuningaskunnan EU-jäsenyys on muuttumassa, koska se on pyytänyt eroa EU:n jäsenyydestä.

                     (3)

                        Vuoden 1988 yleissopimuksen 12 artiklan 7 kohta.

                     (4)

                        Neuvoston asetus (EY) N:o 111/2005, annettu 22 päivänä joulukuuta 2004, unionin ja kolmansien maiden välisen huumausaineiden lähtöaineiden kaupan valvontaa koskevista säännöistä (EUVL L 22, 26.1.2005, s. 1) ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 273/2004, annettu 11 päivänä helmikuuta 2004, huumausaineiden lähtöaineista (EUVL L 47, 18.2.2004, s. 1).

                     (5)

                        Unionin tuomioistuimen tuomio 7.10.2014, Saksa v. neuvosto, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 64 kohta.

                     (6)

                        Unionin tuomioistuimen tuomio 7.10.2014, Saksa v. neuvosto, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 61–64 kohta.

                     (7)

                        EYVL L 326, 24.11.1990, s. 56.

                     (8)

                        EUVL L 22, 26.1.2005, s. 1

                     (9)

                        EUVL L 47, 18.2.2004, s. 1


               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 17.1.2020
            COM(2020) 28 final
            2020/0012(NLE)
            Ehdotus
            NEUVOSTON PÄÄTÖS
            Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan eroamista Euroopan unionista ja Euroopan atomienergiayhteisöstä koskevan sopimuksen allekirjoittamisesta Euroopan unionin ja Euroopan atomienergiayhteisön puolesta annetun päätöksen (EU) 2019/274 muuttamisesta
            (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

               PERUSTELUT

                  Yhdistynyt kuningaskunta ilmoitti Eurooppa-neuvostolle 29. maaliskuuta 2017 Euroopan unionista tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEU’, 50 artiklan nojalla aikomuksestaan erota Euroopan unionista ja Euroopan atomienergiayhteisöstä. Euroopan unioni on kyseisen artiklan mukaisesti neuvotellut Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa sopimuksen eroamiseen sovellettavista järjestelyistä, jäljempänä ’erosopimus’, ottaen huomioon puitteet, jotka sääntelevät kyseisen valtion myöhempiä suhteita unioniin.

                  Neuvosto hyväksyi 11. tammikuuta 2019 päätöksen (EU) 2019/274
                     1
                  , jolla annetaan valtuutus erosopimuksen allekirjoittamiseen, ja toimitti luonnoksen neuvoston päätökseksi erosopimuksen tekemisestä Euroopan parlamentille hyväksyntää varten.

               Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus ei kuitenkaan saanut parlamentiltaan tarvittavaa tukea, jotta erosopimuksen allekirjoittamisessa ja ratifioinnissa olisi voitu edetä, minkä vuoksi se pyysi Eurooppa-neuvostoa pidentämään SEU 50 artiklan 3 kohdan mukaista määräaikaa. Eurooppa-neuvosto pidensi määräaikaa aluksi 12. päivään huhtikuuta 2019.
                  2
                Määräaikaa pidennettiin edelleen 31. päivään lokakuuta 2019
                  3
                ja sitten 31. päivään tammikuuta 2020.
                  4

               Erosopimuksen 185 artiklan kolmannessa kohdassa määrätään, että tehdessään kirjallista ilmoitusta tarvittavien sisäisten menettelyjen saattamisesta päätökseen unioni voi sellaisen jäsenvaltion osalta, joka on esittänyt kyseisen jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön perusperiaatteisiin liittyviä perusteluita, antaa julistuksen, jonka mukaan paitsi että kyseisellä jäsenvaltiolla on neuvoston puitepäätöksessä 2002/584/YOS
                  5
                tarkoitetut perusteet kieltäytyä panemasta eurooppalaista pidätysmääräystä täytäntöön, kyseisen jäsenvaltion täytäntöönpanosta vastaavat oikeusviranomaiset voivat siirtymäkauden aikana kieltäytyä luovuttamasta kansalaisiaan Yhdistyneeseen kuningaskuntaan eurooppalaisen pidätysmääräyksen nojalla. Päätöksen (EU) 2019/274 4 artiklassa säädetään, että niiden jäsenvaltioiden, jotka aikovat käyttää erosopimuksen 185 artiklan toisessa kohdassa määrättyä mahdollisuutta, on annettava aikomuksestaan tieto komissiolle ja neuvoston pääsihteeristölle ennen 15. päivää helmikuuta 2019.
                  6

               Koska SEU 50 artiklan 3 kohdan mukaista määräaikaa on pidennetty useita kertoja, on aiheellista asettaa uusi määräaika, jonka kuluessa niiden jäsenvaltioiden, jotka aikovat käyttää tätä mahdollisuutta, on annettava siitä tieto komissiolle ja neuvoston pääsihteeristölle.

                  Sen vuoksi erosopimuksen allekirjoittamisesta annettua päätöstä (EU) 2019/274 olisi muutettava vastaavasti.

               2020/0012 (NLE)

               Ehdotus

               NEUVOSTON PÄÄTÖS

               Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan eroamista Euroopan unionista ja Euroopan atomienergiayhteisöstä koskevan sopimuksen allekirjoittamisesta Euroopan unionin ja Euroopan atomienergiayhteisön puolesta annetun päätöksen (EU) 2019/274 muuttamisesta

               (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

               EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

               ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 50 artiklan,

               ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

               sekä katsoo seuraavaa:

               (1)Neuvosto hyväksyi 11 päivänä tammikuuta 2019 päätöksen (EU) 2019/274
                  7
                erosopimuksen allekirjoittamisesta.

               (2)Päätöksellä (EU) 2019/476
                  8
                Eurooppa-neuvosto päätti yhteisymmärryksessä Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa pidentää SEU 50 artiklan 3 kohdan mukaista määräaikaa aluksi 12 päivään huhtikuuta 2019. Määräaikaa pidennettiin edelleen 31 päivään lokakuuta 2019 yhteisymmärryksessä Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa tehdyllä Eurooppa-neuvoston päätöksellä (EU) 2019/584
                  9
                ja sitten 31 päivään tammikuuta 2020 yhteisymmärryksessä Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa tehdyllä Eurooppa-neuvoston päätöksellä (EU) 2019/1810
                  10
               .

               (3)Erosopimuksen 185 artiklan kolmannessa kohdassa, sellaisena kuin se on mukautettuna
                  11
               , määrätään, että tehdessään kirjallista ilmoitusta tarvittavien sisäisten menettelyjen saattamisesta päätökseen unioni voi sellaisen jäsenvaltion osalta, joka on esittänyt kyseisen jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön perusperiaatteisiin liittyviä perusteluita, antaa julistuksen, jonka mukaan paitsi että kyseisellä jäsenvaltiolla on neuvoston puitepäätöksessä 2002/584/YOS
                  12
                tarkoitetut perusteet kieltäytyä panemasta eurooppalaista pidätysmääräystä täytäntöön, kyseisen jäsenvaltion täytäntöönpanosta vastaavat oikeusviranomaiset voivat siirtymäkauden aikana kieltäytyä luovuttamasta kansalaisiaan Yhdistyneeseen kuningaskuntaan eurooppalaisen pidätysmääräyksen nojalla. Päätöksen (EU) 2019/274 4 artiklan nojalla niiden jäsenvaltioiden, jotka aikovat käyttää erosopimuksen 185 artiklan kolmannessa kohdassa määrättyä mahdollisuutta, on annettava aikomuksestaan tieto komissiolle ja neuvoston pääsihteeristölle ennen 15 päivää helmikuuta 2019.

               (4)Koska SEU 50 artiklan 3 kohdan mukaista määräaikaa on pidennetty useita kertoja, on aiheellista muuttaa päätöstä (EU) 2019/274, jotta voidaan asettaa uusi määräaika, jonka kuluessa niiden jäsenvaltioiden, jotka aikovat käyttää 185 artiklan kolmannessa kohdassa määrättyä mahdollisuutta, on annettava siitä tieto komissiolle ja neuvoston pääsihteeristölle. Tässä yhteydessä on aiheellista mukauttaa viittausta erosopimuksen 185 artiklan asianomaiseen kohtaan.

               (5)Sen vuoksi päätöstä (EU) 2019/274 olisi muutettava vastaavasti.

               (6)Kuten SEU 50 artiklan 4 kohdassa määrätään, Yhdistynyt kuningaskunta ei ole osallistunut neuvoston tätä päätöstä koskeviin keskusteluihin eikä sen hyväksymiseen,

               ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               1 artikla

               Korvataan päätöksen (EU) 2019/274 4 artikla seuraavasti:

               ”4 artikla

               Niiden jäsenvaltioiden, jotka aikovat käyttää sopimuksen 185 artiklan kolmannessa kohdassa määrättyä mahdollisuutta, on annettava aikomuksestaan tieto komissiolle ja neuvoston pääsihteeristölle ennen 28 päivää tammikuuta 2020.”

               2 artikla

               Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se hyväksytään.

               Tehty Brysselissä

                     Neuvoston puolesta

                     Puheenjohtaja

                     (1)

                        Neuvoston päätös (EU) 2019/274, annettu 11 päivänä tammikuuta 2019, Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan eroamista Euroopan unionista ja Euroopan atomienergiayhteisöstä koskevan sopimuksen allekirjoittamisesta Euroopan unionin ja Euroopan atomienergiayhteisön puolesta (EUVL L 47 I, 19.2.2019, s. 1). Päätökseen (EU) 2019/274 liitetty erosopimuksen teksti on julkaistu EUVL:ssä C 66 I, 19.2.2019, s. 1.

                     (2)

                        Eurooppa-neuvoston päätös (EU) 2019/476, tehty yhteisymmärryksessä Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa, annettu 22 päivänä maaliskuuta 2019, SEU 50 artiklan 3 kohdan mukaisen määräajan pidentämisestä (EUVL L 80 I, 22.3.2019, s. 1).

                     (3)

                        Eurooppa-neuvoston päätös (EU) 2019/584, tehty yhteisymmärryksessä Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa, annettu 11 päivänä huhtikuuta 2019, SEU 50 artiklan 3 kohdan mukaisen määräajan pidentämisestä (EUVL L 101, 11.4.2019, s. 1).

                     (4)

                        Eurooppa-neuvoston päätös (EU) 2019/1810, tehty yhteisymmärryksessä Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa, annettu 29 päivänä lokakuuta 2019, SEU 50 artiklan 3 kohdan mukaisen määräajan pidentämisestä (EUVL L 278 I, 30.10.2019, s. 1).

                     (5)

                        Neuvoston puitepäätös 2002/584/YOS, tehty 13 päivänä kesäkuuta 2002, eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä (EYVL L 190, 18.7.2002, s. 1).

                     (6)

                        Päätöksessä (EU) 2019/274 viitataan erosopimuksen 185 artiklan toiseen kohtaan, sellaisena kuin se on julkaistu EUVL:ssä C 66 I, 19.2.2019, s. 1. Erosopimuksen mukautetussa tekstissä, joka on julkaistu EUVL:ssä C 384 I, 12.11.2019, s. 1, toisesta kohdasta on kuitenkin tullut kolmas kohta.

                     (7)

                        Neuvoston päätös (EU) 2019/274, annettu 11 päivänä tammikuuta 2019, Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan eroamista Euroopan unionista ja Euroopan atomienergiayhteisöstä koskevan sopimuksen allekirjoittamisesta Euroopan unionin ja Euroopan atomienergiayhteisön puolesta (EUVL L 47I, 19.2.2019, s. 1).

                     (8)

                        Eurooppa-neuvoston päätös (EU) 2019/476, tehty yhteisymmärryksessä Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa, annettu 22 päivänä maaliskuuta 2019, SEU 50 artiklan 3 kohdan mukaisen määräajan pidentämisestä (EUVL L 80 I, 22.3.2019, s. 1).

                     (9)

                        Eurooppa-neuvoston päätös (EU) 2019/584, tehty yhteisymmärryksessä Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa, annettu 11 päivänä huhtikuuta 2019, SEU 50 artiklan 3 kohdan mukaisen määräajan pidentämisestä (EUVL L 101, 11.4.2019, s. 1).

                     (10)

                        Eurooppa-neuvoston päätös (EU) 2019/1810, tehty yhteisymmärryksessä Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa, annettu 29 päivänä lokakuuta 2019, SEU 50 artiklan 3 kohdan mukaisen määräajan pidentämisestä (EUVL L 278 I, 30.10.2019, s. 1).

                     (11)

                        Erosopimuksen mukautettu teksti on julkaistu EUVL:ssä C 384 I, 12.11.2019, s. 1.

                     (12)

                        Neuvoston puitepäätös 2002/584/YOS, tehty 13 päivänä kesäkuuta 2002, eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä (EYVL L 190, 18.7.2002, s. 1).