               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 28.10.2016
            COM(2016) 694 final
            2016/0343(NLE)
            Ehdotus
            NEUVOSTON PÄÄTÖS
            yhteistyötä siviili-ilmailun turvallisuuden sääntelyssä koskevaan Amerikan yhdysvaltojen ja Euroopan yhteisön väliseen sopimukseen tehtävää muutosta koskevan sopimuksen tekemisestä Euroopan unionin puolesta

               PERUSTELUT

               1.EHDOTUKSEN TAUSTA

               1.1.Tausta

               Yhteistyötä siviili-ilmailun turvallisuuden sääntelyssä koskeva Amerikan yhdysvaltojen ja Euroopan yhteisön välinen sopimus
                  1
               , jäljempänä ’sopimus’, jonka tekemisestä neuvosto oli tehnyt päätöksen
                  2
               , tuli voimaan 1. toukokuuta 2011. Sopimuksesta neuvoteltiin neuvoston 9. maaliskuuta 2004 tekemän päätöksen perusteella. Sillä komissio valtuutetaan aloittamaan neuvottelut.

               Sopimuksen tarkoituksena on muun muassa taata korkean tason yhteistyön ja yhdenmukaistamisen jatkuminen Yhdysvaltojen ja Euroopan unionin välillä sopimuksen soveltamisalaan kuuluvilla aloilla.

               Sopimuksen alkuperäiseen soveltamisalaan, sellaisena kuin se on sopimuksen 2 artiklan B kohdassa, kuuluvat

               siviili-ilmailutuotteiden lentokelpoisuushyväksyntä ja valvonta;

               siviili-ilmailutuotteiden ympäristötestaus ja -hyväksyntä; sekä

               huoltotilojen hyväksyntä ja valvonta.

               Yhdysvaltain ilmailuhallinto, jäljempänä ’FAA’, ja komissio ovat sopimuksen täytäntöönpanon yhteydessä, erityisesti sopimuksella perustetussa kahdenvälisessä valvontakomiteassa (sekakomitea) käydyissä keskusteluissa, todenneet, että molemmilla osapuolilla on halu parantaa mahdollisuuksia lisätä lentoturvallisuutta koskevaa yhteistyötä nykyisen sopimuksen määräyksiä laajemmin.

               Molemmat osapuolet totesivat, että yhteistyötä olisi ensisijaisesti kehitettävä lentäjien lupakirjojen ja koulutuksen osalta, ja antoivat asiantuntijoiden tehtäväksi tarkastella vaihtoehtoja ja laatia teknisiä ehdotuksia. Tämän aloitteen tulosten myötä on myös vahvistunut, että sopimusta voidaan ja on syytä laajentaa uusille yhteistyön ja hyväksynnän aloille.

               Neuvosto valtuutti 25. syyskuuta 2014 komission neuvottelemaan sopimuksen muuttamisesta siten, että otetaan käyttöön uusia yhteistyöaloja. Sopimuksen muuttamista koskeva sopimus on tämän jälkeen neuvoteltu FAA:n ja komission välillä. Asiaa koskevan neuvoston päätöksen perusteella sopimusta muuttava sopimus allekirjoitettiin tällä välin unionin puolesta. Sopimuksen muuttamista koskeva sopimus olisi nyt hyväksyttävä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 100 artiklan 2 kohdan ja 218 artiklan 6 kohdan a alakohdan perusteella.

               1.2.Soveltamisala

               Alkuperäisen sopimuksen 2 artiklan B kohta on korvattu niin, että se käsittää seuraavat alat, joilla yhteistyötä voidaan harjoittaa sopimuksen vastaavien liitteiden perusteella:

               (1)siviili-ilmailutuotteiden lentokelpoisuushyväksyntä ja valvonta;

               (2)siviili-ilmailutuotteiden ympäristötestaus ja -hyväksyntä;

               (3)huoltotilojen hyväksyntä ja valvonta;

               (4)henkilöstön lupakirjat ja koulutus;

               (5)lentotoiminta;

               (6)lentopaikat; sekä

               (7)ilmaliikennepalvelut ja ilmaliikenteen hallinta.

               Tästä johtuen myös 5 artiklaa on muutettu.

               1.3.Muutoksen aikataulusta

               Muutoksen loppuunsaattamisen aikataulu on keskeisessä asemassa alustavassa työssä, joka on tehty uuden lentäjien lupakirjoja koskevan liitteen hyväksymiseksi ja sisällyttämiseksi sopimukseen.

               Asetuksen (EY) N:o 216/2008
                  3
                mukaan lentäjällä, jonka asuinpaikka on Euroopan unionissa, on oltava jonkin jäsenvaltion myöntämä lentäjän lupakirja. Komission asetuksessa (EU) N:o 1178/2011
                  4
                säädetään ratkaisusta, jonka mukaan kolmannen maan lentäjän lupakirjan haltijat voivat joko hyväksyttää (validoida) ulkomaisen lupakirjan yhden vuoden ajaksi tai muunnattaa sen pysyvästi. Komission asetuksesta (EU) N:o 1178/2011 neuvoteltaessa kävi kuitenkin ilmi, että kansalliset säännöt, vaikka niitä onkin yhdenmukaistettu tietyllä tasolla, olivat varsin erilaisia kolmansien maiden lupakirjojen kohtelun osalta. Tämä saattaisi johtaa siihen, että suuri määrä yksityislentäjän lupakirjan haltijoita (yli 10 000), joilla on ulkomaalainen lupakirja, eivät enää sopisi unionin järjestelmään. On syytä huomauttaa, että tämä koskisi pääasiassa Euroopassa asuvia yhdysvaltalaisen yksityislentäjän lupakirjan haltijoita. Näiden lupakirjojen muuntaminen komission asetuksen (EU) N:o 1178/2011 mukaisiksi voisi aiheuttaa merkittäviä taloudellisia ja organisatorisia lisäkustannuksia näille yksityislentäjän lupakirjan haltijoille.

               Tästä syystä yhdessä jäsenvaltioiden, Euroopan parlamentin ja toimialan kanssa sovittiin komission asetuksessa (EU) N:o 1178/2011 käyttöön otettavasta siirtymäajasta, jotta voidaan neuvotella sellaisesta liitteestä sopimukseen, jolla helpotetaan Yhdysvalloissa myönnettyjen yksityislentäjän lupakirjojen muuntamista.

               Lentäjien lupakirjoja koskevan uuden liitteen sopimukseen sisällyttäminen katsotaan kiireelliseksi, kun otetaan huomioon komission asetukseen (EU) N:o 1178/2011 sisältyvät asiaa koskevat säännökset ja määräajat (8. huhtikuuta 2017). Sen vuoksi sopimusta on tarpeen muuttaa viipymättä.

               2.INTRESSITAHOJEN KUULEMINEN JA VAIKUTUSTEN ARVIOINTI

               Sopimus sopimuksen muuttamisesta on neuvoteltu komission ja FAA:n kesken sopimuksen 2 artiklan C kohdan ja 19 artiklan B kohdan mukaisesti.

               Lentoliikenneala yleisesti peräänkuuluttaa johdonmukaisesti tiiviimpää yhteistyötä, hyväksyntöjen tunnustamista ja yhdenmukaistamista kahden suurimman markkinan eli Yhdysvaltojen ja EU:n välillä, jotta voidaan vähentää tarpeettomia liiketoimintakustannuksia, joilla on hyvin vähäinen tai olematon turvallisuutta lisäävä vaikutus mutta jotka heikentävät alan yleistä kilpailukykyä. Nämä edut ovat erityisen kiinnostavia nyt, kun markkinoille ilmaantuu uusia tulokkaita muilla maailman kolkilla.

               EU:n ja Yhdysvaltojen sääntelyjärjestelmien vertailu on antanut viitteitä siitä, että olisi suotavaa edelleen yksinkertaistaa lakisääteisiä vaatimuksia ja menettelyjä Atlantin molemmin puolin kaikilla 1.2 kohdassa tarkoitetuilla aloilla. Näiden kahden järjestelmän lähentämisellä toisiinsa saadaan huomattavia säästöjä organisatoristen rakenteiden, resurssien, koulutusohjelmien, sisäisten menettelyjen ja valvontaohjelmien suhteen.

               Lisäliitteet, joita tarvitaan, jotta vastavuoroista tunnustamista tietyllä alueella voidaan soveltaa tehokkaasti, laaditaan ja hyväksytään sopimuksessa määrättyjä ja päätöksessä 2011/719/EU säädettyjä erityismenettelyjä noudattaen. Niistä tehdään erilliset komission ehdotukset neuvoston päätöksiksi.

               3.EHDOTUKSEEN LIITTYVÄT OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDAT

               Ehdotetulla sopimuksella sopimuksen muuttamisesta luodaan sen tultua voimaan mahdollisuus tehdä yhteistyötä myös muilla aloilla, joilla molemmat osapuolet katsovat sen vastavuoroisesti toivottavaksi edellyttäen, että kahdenvälinen valvontakomitea hyväksyy kunkin uuden alan osalta vastaavat liitteet sopimuksen tarkistetun 5 artiklan ja 19 artiklan B kohdan mukaisesti.

               Oikeusperusta

               Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 100 artiklan 2 kohta yhdessä 218 artiklan 6 kohdan a alakohdan kanssa.

               Taustalta on syytä mainita myös yhteisistä siviili-ilmailua koskevista säännöistä ja Euroopan lentoturvallisuusviraston perustamisesta 20 päivänä helmikuuta 2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 216/2008 12 artiklan 1 kohta. Siinä säädetään mahdollisuudesta tunnustaa Euroopan unionin ja kolmansien maiden välillä sopimukset, joiden mukaan jäsenvaltion viranomaiset voivat myöntää todistuksia kolmannen maan ilmailuviranomaisten myöntämien todistusten perusteella.

               4.TALOUSARVIOVAIKUTUKSET

               Ei vaikutuksia EU:n talousarvioon.

               2016/0343 (NLE)

               Ehdotus

               NEUVOSTON PÄÄTÖS

               yhteistyötä siviili-ilmailun turvallisuuden sääntelyssä koskevaan Amerikan yhdysvaltojen ja Euroopan yhteisön väliseen sopimukseen tehtävää muutosta koskevan sopimuksen tekemisestä Euroopan unionin puolesta

               EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

               ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 100 artiklan 2 kohdan yhdessä sen 218 artiklan 6 kohdan a alakohdan kanssa,

               ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

               ottaa huomioon Euroopan parlamentin hyväksynnän,

               sekä katsoo seuraavaa:

               (1)Yhteistyötä siviili-ilmailun turvallisuuden sääntelyssä koskevan Amerikan yhdysvaltojen ja Euroopan yhteisön välisen sopimuksen muutos 1 allekirjoitettiin [???] annetun neuvoston päätöksen [XXX]
                  5
                mukaisesti [päivämäärä] sillä varauksella, että muutoksen tekeminen saatetaan päätökseen myöhemmin.

               (2)Sopimuksen muutoksella 1 laajennetaan osapuolten välisiä yhteistyöaloja, joilla hyväksyntöjen ja vaatimustenmukaisuustoteamusten vastavuoroista tunnustamista voidaan soveltaa niin, että resursseja käytetään parhaalla mahdollisella tavalla ja että saadaan oikeasuhteisia kustannussäästöjä samalla kun säilytetään korkea turvallisuuden taso lentoliikenteessä.

               (3)Kyseinen sopimuksen muutos 1 olisi hyväksyttävä Euroopan unionin puolesta.

               ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               1 artikla

               Hyväksytään unionin puolesta yhteistyötä siviili-ilmailun turvallisuuden sääntelyssä koskevan Amerikan yhdysvaltojen ja Euroopan yhteisön välisen sopimuksen muutos 1.

               Sopimuksen muutoksen 1 teksti on liitetty tähän päätökseen.

               2 artikla

               Neuvoston puheenjohtaja nimeää henkilön, jolla on valtuudet vaihtaa Euroopan unionin puolesta sopimuksen 19 artiklan B kohdassa tarkoitetut diplomaattinootit osoitukseksi siitä, että Euroopan unioni suostuu sitoutumaan sopimuksen muutokseen 1.

               3 artikla

               Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se hyväksytään.

               Tehty Brysselissä

                     Neuvoston puolesta

                     Puheenjohtaja

                     (1)
                  EUVL L 291, 9.11.2011, s. 1.

                     (2)
                  Päätös 2011/719/EU (EUVL L 291, 9.11.2011, s. 1).

                     (3)
                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 216/2008, annettu 20 päivänä helmikuuta 2008, yhteisistä siviili-ilmailua koskevista säännöistä ja Euroopan lentoturvallisuusviraston perustamisesta (EUVL L 79, 19.3.2008, s. 1).

                     (4)
                  Komission asetus (EU) N:o 1178/2011, annettu 3 päivänä marraskuuta 2011, siviili-ilmailun lentomiehistöä koskevien teknisten vaatimusten ja hallinnollisten menettelyjen säätämisestä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 216/2008 nojalla (EUVL L 311, 25.11.2011, s. 1).

    ---documentbreak---

               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 28.10.2016
            COM(2016) 694 final
            LIITE
            asiakirjaan
            Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖKSEKSI
            yhteistyötä siviili-ilmailun turvallisuuden sääntelyssä koskevaan Amerikan yhdysvaltojen ja Euroopan yhteisön väliseen sopimukseen tehtävää muutosta koskevan sopimuksen tekemisestä Euroopan unionin puolesta

               LIITE

               asiakirjaan

               Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖKSEKSI

               yhteistyötä siviili-ilmailun turvallisuuden sääntelyssä koskevaan Amerikan yhdysvaltojen ja Euroopan yhteisön väliseen sopimukseen tehtävää muutosta koskevan sopimuksen tekemisestä Euroopan unionin puolesta

               MUUTOS 1

               YHTEISTYÖTÄ

               SIVIILI-ILMAILUN TURVALLISUUDEN

               SÄÄNTELYSSÄ KOSKEVAAN

               AMERIKAN YHDYSVALTOJEN

               JA

               EUROOPAN YHTEISÖN

               VÄLISEEN SOPIMUKSEEN

               1 ARTIKLA – YLEISTÄ

               Yhteistyötä siviili-ilmailun turvallisuuden sääntelyssä koskevan Amerikan yhdysvaltojen (jäljempänä ’Yhdysvallat’) ja Euroopan yhteisön (jäljempänä yhdessä ’osapuolet’ ja yksittäin ’osapuoli’) välisen sopimuksen, jäljempänä ’sopimus’, 19 artiklan B kohdan määräysten nojalla osapuolet sopivat, että sopimusta muutetaan seuraavasti:

               1)Poistetaan sopimuksen 2 artiklan B kohta kokonaisuudessaan ja korvataan se seuraavasti:

               ”Sopimuksen mukaisen yhteistyön soveltamisalaan kuuluvat seuraavat alat:

               1)siviili-ilmailutuotteiden lentokelpoisuushyväksyntä ja valvonta;

               2)siviili-ilmailutuotteiden ympäristötestaus ja -hyväksyntä;

               3)huoltotilojen hyväksyntä ja valvonta;

               4)henkilöstön lupakirjat ja koulutus;

               5)lentotoiminta;

               6)lentopaikat; sekä

               7)ilmaliikennepalvelut ja ilmaliikenteen hallinta.”

               2)Poistetaan sopimuksen 5 artikla kokonaisuudessaan ja korvataan se seuraavasti:

               ”5 ARTIKLA

               Liitteet

               .Sopimuksen soveltamisalaan kuuluvissa asioissa osapuolet tai niiden edustajat valvontakomiteassa laativat liitteet, joissa kuvataan vaatimustenmukaisuustoteamusten ja hyväksyntöjen vastavuoroisen tunnustamisen edellytykset, kun ne ovat yhtä mieltä siitä, että kummankin osapuolen siviili-ilmailunormit, -säännöt, -käytännöt ja -menettelyt ovat riittävän yhdenmukaisia, jotta toisen osapuolen toisen puolesta sovittujen vaatimusten mukaisesti antamien hyväksyntöjen ja vaatimustenmukaisuustoteamusten vastavuoroinen tunnustaminen on mahdollista. Osapuolet sopivat myös, että niiden siviili-ilmailujärjestelmissä olevia teknisiä eroja käsitellään liitteissä.”

               2 ARTIKLA – VÄLIAIKAINEN SOVELTAMINEN

               Osapuolet soveltavat tätä muutosta ennen sen voimaantuloa väliaikaisesti sen allekirjoituspäivästä lukien.

               3 ARTIKLA – VOIMAANTULO

               Tämä muutos tulee voimaan sitä päivää seuraavan toisen kuukauden ensimmäisenä päivänä, jona osapuolet ovat toimittaneet toisilleen viimeiset diplomaattinootit, joilla ne vahvistavat saattaneensa päätökseen tämän sopimuksen voimaan saattamiseksi tarvittavat menettelyt.

               TÄMÄN VAKUUDEKSI alla mainitut täysivaltaiset edustajat ovat allekirjoittaneet tämän sopimuksen.

               AMERIKAN YHDYSVALLAT

                     EUROOPAN UNIONI

               ALLEKIRJOITTAJA:___________________ ALLEKIRJOITTAJA:___________________

               ASEMA:
                     Hallintovirkamies, FAA

                     ASEMA:

               PÄIVÄYS: _____________________________PÄIVÄYS:__________________________


title: Ehdotus neuvoston päätös Kroatiassa suoritettujen lajikkeiden virallisten kokeiden vastaavuudesta

text:
Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52006PC0151

Ehdotus Neuvoston päätös Kroatiassa suoritettujen lajikkeiden virallisten kokeiden vastaavuudesta  /* KOM/2006/0151 lopull. */

	[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |Bryssel 4.4.2006KOM(2006) 151 lopullinenEhdotusNEUVOSTON PÄÄTÖSKroatiassa suoritettujen lajikkeiden virallisten kokeiden vastaavuudesta(komission esittämä)PERUSTELUTViljelykasvilajien yleisestä lajikeluettelosta annetussa neuvoston direktiivissä 2002/53/EY säädetään, että neuvosto päättää, onko kolmansissa maissa suoritetuilla lajikkeiden virallisilla kokeilla samat takeet kuin jäsenvaltioissa suoritetuilla kokeilla.Tällä tarkoitetaan viljelykasvilajien viralliseen lajikeluetteloon hyväksyttävien lajikkeiden erotettavuutta, pysyvyyttä, yhtenäisyyttä sekä viljely- ja käyttöarvoa koskevien vaatimusten arviointia.Kroatia on pyytänyt yhteisöltä lajikkeiden erotettavuutta, pysyvyyttä ja yhtenäisyyttä koskevien virallisten kokeiden tunnustamista. Ensimmäinen asiaa koskeva kirje terveys- ja kuluttaja-asioiden pääosastolle oli päivätty 8 päivänä joulukuuta 2004. Sen jälkeen yksiköt olivat yhteydessä toisiinsa useita kertoja. Komission yksiköiden käyttöön toimitettiin asiaa koskevia asiakirjoja. Asiakirja-aineisto koski vain kolmea viljalajiketta eli vehnää, ohraa ja maissia. On syytä huomata, että Kroatia on ollut kasvilajikkeiden kansainvälisen suojeluliiton (UPOV) jäsen vuodesta 2001 alkaen, mikä merkitsee sitä, että Kroatian valmiudet kasvilajikkeiden virallisten erotettavuus-, pysyvyys- ja yhtenäisyyskokeiden suorittamiseen tunnustetaan kansainvälisesti.Slovenia kannattaa voimakkaasti Kroatian pyynnön hyväksymistä.Tutkittuaan asian komissio katsoo, että Kroatia pystyy antamaan vaaditut takeet.Tässä ehdotuksessa vahvistetaan kyseessä oleva vastaavuus ja myönnetään komissiolle lupa ajantasaistaa päätöksen liitteissä vahvistetut tekniset säännökset ottaen huomioon maataloudessa, puutarhaviljelyssä ja metsätaloudessa käytettäviä siemeniä ja lisäysaineistoa käsittelevän pysyvän komitean lausunto.EhdotusNEUVOSTON PÄÄTÖSKroatiassa suoritettujen lajikkeiden virallisten kokeiden vastaavuudesta(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon viljelykasvilajien yleisestä lajikeluettelosta 13 päivänä kesäkuuta 2002 annetun neuvoston direktiivin 2002/53/EY[1] ja erityisesti sen 22 artiklan 1 kohdan a alakohdan,ottaa huomioon komission ehdotuksensekä katsoo seuraavaa:1.  Direktiivin 2002/53/EY mukaan neuvosto päättää, onko kolmannessa maassa suoritetuilla lajikkeiden virallisilla kokeilla samat takeet kuin jäsenvaltioissa suoritetuilla kokeilla.2.  Kroatiassa suoritettavia lajikkeiden virallisia kokeita koskevissa säännöissä määrätään vehnän, ohran ja maissin osalta, että lajikkeiden erotettavuuden, pysyvyyden ja yhtenäisyyden hyväksyminen perustuu virallisten kokeiden tuloksiin, erityisesti viljelykokeisiin, jotka kattavat lajikkeen kuvaukseen riittävän määrän ominaisuuksia.3.  Kyseisten sääntöjen sekä tavan, jolla niitä Kroatiassa sovelletaan kolmen edellä mainitun lajikkeen osalta, on tarkastelun tuloksena todettu antavan samat takeet kuin jäsenvaltioissa suoritettujen kokeiden, kunhan muut edellytykset täyttyvät.4.  Tämä päätös ei estä peruuttamasta yhteisön vastaavuustoteamuksia, jos hyväksymisen edellytykset eivät täyty tai ne lakkaavat täyttymästä.ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:1 artiklaLiitteessä I lueteltujen lajien eri lajikkeiden erotettavuutta, pysyvyyttä ja yhtenäisyyttä koskevilla virallisilla kokeilla, jotka Kroatiassa suorittaa liitteessä I yksilöity viranomainen, on katsottava olevan samat takeet kuin jäsenvaltioiden suorittamilla kokeilla, kunhan ne täyttävät liitteessä II vahvistetut edellytykset.2 artiklaMuutokset liitteisiin hyväksytään 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.3 artikla1. Komissiota avustaa maataloudessa, puutarhaviljelyssä ja metsätaloudessa käytettäviä siemeniä ja lisäysaineistoa käsittelevä pysyvä komitea, jäljempänä ’komitea’.2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 4 ja 7 artiklaa.3. Päätöksen 1999/468/EY 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan yhdeksi kuukaudeksi.4. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.4 artiklaTämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty BrysselissäNeuvoston puolestaPuheenjohtajaLIITE IViranomainen | Kasvilaji |Institute for Seed and Seedlings, Osijek | Hordeum vulgare L. Triticum aestivum L. Zea Mays L. |LIITE IIEdellytykset1. Lajikkeiden hyväksymisen on perustuttava erotettavuuden, pysyvyyden ja yhtenäisyyden arvioinnin osalta virallisten kokeiden tuloksiin.2. Erotettavuuden osoittamiseksi viljelykokeissa on oltava mukana vähintään ne saatavilla olevat vastaavat lajikkeet,-  jotka sisältyvät viljelykasvilajien yleiseen lajikeluetteloon; ja-  jotka, jos ne eivät sisälly mainittuun luetteloon, on hyväksytty tai joille on haettu hyväksyntää jossakin yhteisön jäsenvaltiossa joko varmentamista tai kaupan pitämistä tai toista maata koskevaa varmentamista varten.3. Kyseessä olevien viljelykasvien lajikkeiden kokeisiin sisällytettävien ominaisuuksien vähimmäismäärä sekä kokeiden vähimmäisedellytykset on vahvistettu komission direktiivillä 2003/90/EY[2].[1] EYVL L 193, 20.7.2002, s. 1. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1829/2003 (EUVL L 268, 18.10.2003, s. 1).[2] EUVL L 254, 8.10.2003, s. 7.


               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 9.7.2015
            COM(2015) 328 final
            2015/0144(NLE)
            Ehdotus
            NEUVOSTON PÄÄTÖS
            ETA:n sekakomiteassa Euroopan unionin puolesta esitettävästä kannasta ETA-sopimuksen liitteen XXI (Tilastot) muuttamiseen(Energiatilastot)

               PERUSTELUT

               1.EHDOTUKSEN TAUSTA

               Sisämarkkinoiden edellyttämän oikeusvarmuuden ja yhdenmukaisuuden varmistamiseksi ETA:n sekakomitean on otettava kaikki asiaankuuluva EU:n lainsäädäntö osaksi ETA-sopimusta mahdollisimman pian sen antamisen jälkeen.

               2.INTRESSITAHOJEN KUULEMINEN JA VAIKUTUSTEN ARVIOINTI

               Neuvoston päätösehdotuksen liitteenä olevalla ETA:n sekakomitean päätösluonnoksella on tarkoitus muuttaa ETA-sopimuksen liitettä XXI (Tilastot) energiatilastoista annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1099/2008 muuttamisesta energiankulutusta kotitalouksissa koskevien vuotuisten tilastojen täytäntöönpanon osalta 24 päivänä huhtikuuta 2014 annetun komission asetuksen (EU) N:o 431/2014
                  1
                 ottamiseksi osaksi ETA-sopimusta.

               ETA:n EFTA-valtiot pyytävät poikkeuksia EU:n säännöstöön Liechtensteinin ja Islannin osalta. Koska tehtävät mukautukset eivät ole pelkästään teknisiä, neuvosto esittää poikkeuksia koskevan EU:n kannan neuvoston asetuksen (EY) N:o 2894/94 1 artiklan 3 kohdan mukaisesti.

               ETA:n EFTA-valtiot pyytävät Islantia koskevaa poikkeusta sillä perusteella, että Islanti ei ole liittynyt eurooppalaiseen energiaverkkoon ja on siksi erillinen ja riippumaton energiajärjestelmä. Islannissa sähköntuotanto perustuu lähes 100-prosenttisesti uusiutuviin energialähteisiin, jotka kattavat asuntojen energian loppukäytön käytännössä kokonaan.  Kotitalouksien sähkönkulutuksen osuus Islannissa on 4 prosenttia maan energian kokonaiskulutuksesta. Asetuksen (EY) N:o 1099/2008 liitteessä B esitetty kotitalouksien energiankulutuksen yksityiskohtainen erittely käyttötarkoituksen mukaan ei näin ollen ole merkityksellinen Islannin eikä varsinkaan EU:n energiastrategian kannalta, koska Islanti on erillinen energiajärjestelmää. Kyseisiin tilastoihin ei siis liity kansallista intressiä, eivätkä ne tuo lisäarvoa asetuksen mukaisesti tuotettuihin eurooppalaisiin tilastoihin.

               Lisäksi säännösten noudattaminen edellyttäisi tietojen keräämistä, mikä olisi kallista ja vaivalloista ja todennäköisesti ohjaisi järjestelykapasiteettia ja varoja pois sellaisesta tilastotuotannosta, jolla on suurempi merkitys sekä EU:lle että Islannille.

               Tätä taustaa vasten ja ottaen huomioon edellä kuvatun erityistilanteen on esitetty mukautusteksti, jolla Islanti vapautetaan liitteen B soveltamisalan mukaisesta tietojen keräämisestä.

               Teknisistä syistä tämä sekakomitean päätös korvaa ETA-sopimuksen liitteessä XXI olevan 26a kohdan koko tekstin. Asetus (EY) N:o 1099/2008 ja Liechtensteinia koskeva a kohdassa myönnetty erityisvapautus ovat kuitenkin olleet osa ETA-sopimusta 3 päivänä heinäkuuta 2009 tehdyn ETA:n sekakomitean päätöksen N:o 89/2009 voimaantulosta lähtien.

               3.EHDOTUKSEN OIKEUDELLINEN SISÄLTÖ

               Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2894/94 1 artiklan 3 kohdan mukaan neuvosto hyväksyy komission ehdotuksesta unionin puolesta esitettävän kannan tällaisiin päätöksiin.

               Komissio toimittaa ETA:n sekakomitean päätösluonnoksen neuvostolle hyväksyttäväksi unionin kantana. Komissio toivoo voivansa esittää sen ETA:n sekakomiteassa mahdollisimman pian.

               2015/0144 (NLE)

               Ehdotus

               NEUVOSTON PÄÄTÖS

               ETA:n sekakomiteassa Euroopan unionin puolesta esitettävästä kannasta ETA-sopimuksen liitteen XXI (Tilastot) muuttamiseen

                  (Energiatilastot)

               EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

               ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 338 artiklan 1 kohdan ja 218 artiklan 9 kohdan,

               ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 28 päivänä marraskuuta 1994 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2894/94
                  2
                ja erityisesti sen 1 artiklan 3 kohdan,

               ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

               sekä katsoo seuraavaa:

               (1)Sopimus Euroopan talousalueesta
                  3
               , jäljempänä ’ETA-sopimus’, tuli voimaan 1 päivänä tammikuuta 1994.

               (2)ETA-sopimuksen 98 artiklan mukaan ETA:n sekakomitea voi päättää muuttaa muun muassa ETA-sopimuksen liitettä XXI (Tilastot).

               (3)Komission asetus (EU) N:o 431/2014 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1099/2008 muuttamisesta
                  4
                olisi otettava osaksi ETA-sopimusta.

               (4)Sen vuoksi ETA-sopimuksen liitettä XXI olisi muutettava.

               (5)Unionin kannan ETA:n sekakomiteassa olisi perustuttava liitteenä olevaan päätösluonnokseen,

               ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               1 artikla

               ETA:n sekakomiteassa unionin puolesta esitettävä kanta ETA-sopimuksen liitteen XXI (Tilastot) ehdotettuun muutokseen perustuu tähän päätökseen liitettyyn luonnokseen ETA:n sekakomitean päätökseksi.

               2 artikla

               Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se hyväksytään.

               Tehty Brysselissä

                     Neuvoston puolesta

                     Puheenjohtaja

                     (1)
                  EUVL L 131, 1.5.2014, s. 1.

                     (2)
                  EYVL L 305, 30.11.1994, s. 6.

                     (3)
                  EYVL L 1, 3.1.1994, s. 3.

                     (4)
                  Komission asetus (EU) N:o 431/2014, annettu 24 päivänä huhtikuuta 2014, energiatilastoista annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1099/2008 muuttamisesta energiankulutusta kotitalouksissa koskevien vuotuisten tilastojen täytäntöönpanon osalta (EUVL L 131, 1.5.2014, s. 1).

    ---documentbreak---

               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 9.7.2015
            COM(2015) 328 final
            LIITE
            ETA:N SEKAKOMITEAN PÄÄTÖS N:o .../2015ETA-sopimuksen liitteen  XXI (Tilastot)muuttamisesta
            asiakirjaan
            Ehdotus neuvoston päätökseksi
            ETA:n sekakomiteassa Euroopan unionin puolesta esitettävästä kannasta ETA-sopimuksen liitteen XXI (Tilastot) muuttamiseen (Energiatilastot)

               LIITE

                  ETA:N SEKAKOMITEAN PÄÄTÖS
                  N:o .../2015
                  ETA-sopimukseen liitteen XXI (Tilastot) muuttamisesta

               ETA:N SEKAKOMITEA, joka

               ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’ETA-sopimus’, ja erityisesti sen 98 artiklan,

               sekä katsoo seuraavaa:

               (1)Energiatilastoista annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1099/2008 muuttamisesta energiankulutusta kotitalouksissa koskevien vuotuisten tilastojen täytäntöönpanon osalta 24 päivänä huhtikuuta 2014 annettu komission asetus (EU) N:o 431/2014
                  1
                olisi otettava osaksi ETA-sopimusta.

               (2)Sen vuoksi olisi muutettava ETA-sopimuksen liitettä XXI,

               ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               1 artikla

               Korvataan liitteen XXI 26a kohdan (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1099/2008) teksti seuraavasti:

               ”32008 R 1099: Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1099/2008, annettu 22 päivänä lokakuuta 2008, energiatilastoista (EUVL L 304, 14.11.2008, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna seuraavilla:

               -32013 R 0147: komission asetus (EU) N:o 147/2013, annettu 13 päivänä helmikuuta 2013 (EUVL L 50, 22.2.2013, s. 1),

               -32014 R 0431: komission asetus (EU) N:o 431/2014, annettu 24 päivänä huhtikuuta 2014 (EUVL L 131, 1.5.2014, s. 1).

               Tätä sopimusta sovellettaessa asetuksen säännöksiä koskevat seuraavat mukautukset:

               a)Liechtenstein vapautetaan tässä asetuksessa edellytettyjen tietojen keräämisestä, lukuun ottamatta erilaisten energiatuotteiden tuontia ja vientiä sekä sähköntuotantoa koskevia tietoja vuosittaisia energiatilastoja varten (liite B).

               b)Islanti vapautetaan niiden liitteessä B määriteltyjen aggregaattien ilmoittamisesta, jotka liittyvät energian loppukäytön erittelyyn (tilojen lämmitys, tilojen jäähdytys, veden lämmitys, ruoanlaitto, valaistus ja sähkölaitteet, muut käyttötarkoitukset) liitteen A 2.3 jaksossa määritellyllä asumisen alalla.”

               2 artikla

               Asetuksen (EU) N:o 431/2014 islanniksi ja norjaksi laaditut tekstit, jotka julkaistaan Euroopan unionin virallisen lehden ETA-täydennysosassa, ovat todistusvoimaisia.

               3 artikla

               Tämä päätös tulee voimaan […], jos kaikki ETA-sopimuksen 103 artiklan 1 kohdan mukaiset ilmoitukset on tehty*.

                  24 artikla

               Tämä päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisen lehden ETA-osastossa ja ETA-täydennysosassa.

               Tehty Brysselissä

                     ETA:n sekakomitean puolesta

                     Puheenjohtaja

                     ETA:n sekakomitean sihteerit

                     (1)
                  EUVL L 131, 1.5.2014, s. 1.

                     (2)
                  [Valtiosäännön asettamista vaatimuksista ei ole ilmoitettu.] [Valtiosäännön asettamista vaatimuksista on ilmoitettu.]


Avis juridique important

|

52000PC0828(01)

Ehdotus: neuvoston päätös oikeusalalla toimiville tarkoitetun kannustus-, vaihto-, koulutus- ja yhteistyöohjelman toisen vaiheen perustamisesta (yleisiä ja rikosoikeudellisia asioita koskeva Grotius II)  /* KOM/2000/0828 lopull. - CNS 2000/0339 */

Virallinen lehti nro 096 E , 27/03/2001 s. 0336 - 0338

Ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS oikeusalalla toimiville tarkoitetun kannustus-, vaihto-, koulutus- ja yhteistyöohjelman toisen vaiheen perustamisesta (yleisiä ja rikosoikeudellisia asioita koskeva Grotius II)(komission esittämät)PERUSTELUT1. JohdantoVuoden 2000 lopussa päättyy kolme monivuotista rahoitusohjelmaa, jotka on perustettu Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.3 artiklan perusteella hyväksytyillä yhteisillä toiminnoilla. Kyseessä ovat kolme seuraavaa yhteistä toimintaa:*yhteinen toiminta 96/636/YOS, 28 päivältä lokakuuta 1996, oikeusalalla toimivien tuki- ja vaihto-ohjelmasta (Grotius) [1],[1]  EYVL L 287, 8.11.1996, s. 3.*yhteinen toiminta 96/700/YOS, 29 päivältä marraskuuta 1996, ihmisillä käytävän kaupan ja lasten seksuaalisen hyväksikäytön torjunnasta vastaavien henkilöiden kannustus- ja vaihto-ohjelmasta (STOP) [2],[2]  EYVL L 322, 12.12.1996, s. 7.*yhteinen toiminta 97/12/YOS, 20 päivältä joulukuuta 1996, rikosten torjunnasta vastaavien viranomaisten välistä henkilöstövaihtoa ja koulutusta sekä näiden viranomaisten välistä yhteistyötä koskevasta yhteisestä ohjelmasta (Oisin) [3].[3]  EYVL L 7, 10.1.1997, s. 5.Ohjelmien toteuttamiseen on osoitettu määrärahoja seuraavasti: Grotius 8,8 miljoonaa euroa, STOP 6,5 miljoonaa euroa ja Oisin 8 miljoonaa euroa. Kutakin toimintavuotta varten on hyväksytty erilliset vuosiohjelmat, joissa on määritelty tavoitteet ja aihekohtaiset painopisteet, kuvattu menettelyt ja pyydetty hanke-ehdotuksia rahoituksen myöntämistä varten. Vuosiohjelmat on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Lukuisille hankkeille onkin myönnetty yhteisrahoitusta. Komiteat, jotka avustavat komissiota ohjelmien toteuttamisessa ja joissa ovat edustettuina kaikki jäsenvaltiot, ovat kokoontuneet ohjelmakauden aikana yleensä kahdesti vuodessa. Kokouksissa on keskusteltu ja vaihdettu näkemyksiä vuosiohjelmista ja yhteisrahoituksen turvin toteutettavista hankkeista, joita komissio on ehdottanut.Komissio on laatinut Euroopan parlamentille ja neuvostolle kolme kertomusta ohjelmien toteuttamisesta (vuodet 1996 ja 1997 on käsitelty samassa kertomuksessa). Kuten kertomuksissa on todettu, ohjelmien tavoitteet on saavutettu, ja ne ovat osoittautuneet niihin sijoitetun panoksen arvoisiksi, sillä niistä on myönnetty tukea lukuisille hankkeille. Lisäpäätelmiä ohjelmien tehokkuudesta ja vaikutuksista voidaan tehdä piakkoin, kun vuotta 2000 koskeva kertomus toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle.Vuoden 2000 alussa tehty ulkoinen arviointi vahvisti, että ohjelmien tavoitteet on saavutettu ja että ne ovat edistäneet lainvalvontaa ja oikeudellista yhteistyötä rikosasioissa yhteisön tasolla. Myös ohjelmien tehokkuus suhteessa niihin panostettujen resurssien määrään arvioitiin tyydyttäväksi.Ulkoisessa arvioinnissa ehdotettiin kuitenkin keinoja parantaa yhteisrahoituksen turvin toteutettujen hankkeiden vaikutuksia. Esimerkiksi seminaarien ja konferenssien määrää voitaisiin vähentää, hankkeiden valmistelua tehostaa ja varmistaa, että hankkeiden tuloksia levitetään laajemmin. Nämä päätelmät on otettu huomioon ohjelmien jatkamista koskevissa ehdotuksissa.Toukokuun 1. päivänä 1999 voimaan tulleella Amsterdamin sopimuksella otettiin käyttöön käsite "vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue Euroopan unionissa". Tampereella 15.- 16. lokakuuta 1999 kokoontunut Eurooppa-neuvosto korosti päätelmissään tämän käsitteen merkitystä. Lisäksi komissio on hyväksynyt tulostaulun, jonka avulla seurataan tämän alueen kehittymistä.On selvää, että oikeudellista yhteistyötä koskevat ohjelmat voivat myös Amsterdamin sopimuksen voimaantulon jälkeen edistää merkittävästi lainvalvontaa ja oikeudellista yhteistyötä yhteisön tasolla ja että ne voivat tukea edellä mainitun yleistavoitteen saavuttamista eli vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen luomista. Komissio katsoo näin ollen, että ohjelmia olisi jatkettava, jotta niiden kautta voidaan edelleen antaa merkittävää tukea yhteisön tasolla toteutettaville hankkeille tämän tavoitteen saavuttamiseksi. Myös Euroopan parlamentti on kannattanut tätä ajatusta erityisesti STOP-ohjelman osalta 19.  toukokuuta 2000 antamassaan päätöslauselmassa, joka koskee komission toista tiedonantoa lisätoimista naisilla käytävän kaupan torjumiseksi.Ohjelmien toiminta ja hallinto on kuitenkin jatkossa uudistettava siten, että otetaan entistä paremmin huomioon yhteisrahoitus oikeudellisen ja poliisiyhteistyön alalla. Voitaisiin esimerkiksi ajatella kaikkien perustamissopimuksen VI osaston nojalla toteutettavien ohjelmien yhdistämistä yhdeksi puiteohjelmaksi.2. EHDOTUKSET NEUVOSTON PÄÄTÖKSIKSI: MUUTOKSETEhdotukset neuvoston päätöksiksi yleisiä ja rikosoikeudellisia asioita koskevan Grotius-ohjelman sekä STOP- ja Oisin-ohjelmien toisen vaiheen perustamisesta pohjautuvat kokemuksiin, joita nykyisten ohjelmien toteuttamisesta on kertynyt viiden vuoden aikana. Ohjelmien jatkamiseen tähtäävän valmistelutyön yhteydessä on tultu siihen tulokseen, että kaikki lainvalvontaan ja oikeudelliseen yhteistyöhön liittyvät ohjelmat on uudistettava perusteellisesti. Niiden yhdistäminen yhdeksi perustamissopimuksen VI osastoon perustuvaksi puiteohjelmaksi noudattaisi komission yleistä linjaa pyrkiä luomaan yksittäisten ohjelmien sijasta laajempia ohjelmakokonaisuuksia. Näin voitaisiin ehkä myös lisätä toiminnan kokonaisrahoitusta. Puiteohjelma myös yksinkertaistaisi budjettimenettelyä ja lisäisi toiminnan näkyvyyttä. Lisäksi voitaisiin hyödyntää tehokkaammin ohjelmien yhteisvaikutuksia, vaikka nykyiset neljä VI osaston nojalla toteutettavaa ohjelmaa säilyisivät myös puiteohjelmassa erillisinä "lukuina".Tämän myöhemmin toteutettavan uudistuksen vuoksi ohjelmien toisen vaiheen kesto on rajattu kahteen vuoteen. Tällä tavoin voidaan kaikkien VI osaston nojalla toteutettavien ohjelmien uudistus toteuttaa samaan aikaan kun järjestäytyneen rikollisuuden torjunnasta vastaaville henkilöille tarkoitettu vaihto-, koulutus- ja yhteistyöohjelma Falcone päättyy vuoden 2002 lopussa.Vaikka ohjelmien jatkamista koskevien ehdotusten rakenne ja sanamuoto poikkeavat jossain määrin yhteisistä toiminnoista, joilla ohjelmat on alun perin perustettu, tarkoitus ei ole muuttaa niiden soveltamisaloja. Poikkeuksena tästä on Grotius, joka on jaettu kahteen osaan: näistä toinen koskee yleisiä ja rikosoikeudellisia asioita ja toinen yksityisoikeudellisia asioita. Komissio on tehnyt erillisen ehdotuksen Grotius-ohjelman yksityisoikeudellisesta osasta. [4][4]  KOM(2000) 516 lopull., 5.9.2000.Syynä muutokseen on se, että oikeudellisesta yhteistyöstä hyväksytty yhteinen toiminta, jolla Grotius-ohjelma vuonna 1996 perustettiin, kattoi sekä yksityisoikeudelliset asiat että rikosasiat. Tuolloin Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.1 artikla säänteli kaikkea oikeudellista yhteistyötä.Oikeudellista yhteistyötä koskevia määräyksiä muutettiin kuitenkin Amsterdamin sopimuksessa, joka tuli voimaan 1. toukokuuta 1999. Nykyään oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa kuuluu Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 61 ja 65 artiklan soveltamisalaan, kun taas oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa kuuluu Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 29 ja 34 artiklan soveltamisalaan. Koska ohjelman kahdella osalla on siis eri oikeusperustat, on tehtävä erilliset päätökset.Grotius-, Oisin- ja STOP-ohjelmien pääasiallisena kohderyhmänä ovat tietyt ammattiryhmät, kuten tuomarit, syyttäjät, muut juristit, poliisiviranomaiset, lainvalvontaviranomaiset, virkamiehet ja rikoksen uhrien tukipalveluista vastaavat henkilöt. Toisaalta myös koulutuslaitokset, korkeakoulut, vapaaehtoisjärjestöt ja tutkimuskeskukset voivat saada ohjelmista tukea.Ohjelmien yhteisinä päätavoitteina on kehittää Euroopan unionia vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvana alueena, joka tarjoaa kansalaisilleen korkeatasoisen suojan, ja torjua järjestäytynyttä rikollisuutta.Grotius-ohjelman erityistavoitteena on edistää oikeusalan toimijoiden yhteistyötä, lisätä tietoa erilaisista oikeus- ja tuomioistuinjärjestelmistä ja helpottaa jäsenvaltioiden välistä oikeudellista yhteistyötä.Oisin-ohjelman avulla pyritään kannustamaan jäsenvaltioiden lainvalvontaviranomaisia tekemään yhteistyötä tutustuakseen muiden jäsenvaltioiden viranomaisten toimintamenetelmiin ja toiminnan rajoituksiin.STOP-ohjelman puitteissa tehdään aloitteita, joiden tarkoituksena on torjua ihmiskauppaa ja lasten seksuaalista hyväksikäyttöä sen kaikissa muodoissa, lapsipornografia ja siihen liittyvä väkivalta mukaan luettuina, ja auttaa kyseisen rikollisen toiminnan uhreja.Ohjelmat ehdotetaan toteutettaviksi seuraavin keinoin:-jäsenvaltioiden lainsäädäntöä, toimintamenetelmiä ja valiokäytäntöjä koskeva koulutus-jäsenvaltioiden viranomaisten henkilövaihto- ja harjoittelujaksot-seminaarit, keskustelutilaisuudet ja konferenssit-oikeustieteellinen ja uusien toimintamenetelmien tutkimus-tiedottaminen ja tulosten hyödyntäminen.Ehdotusten rakenne heijastaa yhteisön ohjelmien yleistä kehityssuuntaa, mistä esimerkkinä mainittakoon Daphne-ohjelma.Samalla on otettu käyttöön uusia termejä ja uudentyyppisiä toimia, esimerkiksi:*vuotuiset työohjelmat aiempien vuosiohjelmien sijaan*uutuuksia ovat erityistoimet ja täydentävät toimenpiteet, joiden aiheita luetellaan vuotuisessa työohjelmassa*toimien arviointi- ja valintaperusteita on selkeytetty.Kokonaisrahoitusta ehdotetaan korotettavan, koska kiinnostus ohjelmia kohtaan on lisääntynyt ja myös tavoitteet on asetettu korkeammalle. Ohjelmille ehdotetaan seuraavaa rahoitusta: Grotius 4 miljoonaa euroa, STOP 4 miljoonaa euroa ja Oisin 8 miljoonaa euroa. Yhteisön rahoitusosuuden enimmäismääräksi ehdotetaan 70 prosenttia 80 prosentin sijasta. Näin pyritään saamaan hankkeiden järjestäjiltä tarkemmat arviot kustannuksista ja lisäämään ohjelmien rahoitusta kansallisista lähteistä.Ehdotettujen ohjelmien tavoitteet on nyt liitetty lähemmin Amsterdamin sopimuksella muutettuihin perussopimuksiin ja VI osaston nojalla toteutettaviin yhteisön laajuisiin politiikkoihin ja toimintasuunnitelmiin. Yhtenä tavoitteena korostetaan myös sitä, että on erityisen tärkeää saada EU:n jäseniksi ehdolla olevat maat (ns. ehdokasmaat) mukaan ohjelmien toteuttamiseen. Ehdokasmaiden viranomaiset ja järjestöt ovat yhä laajemmin osallistuneet nykyisiin ohjelmiin, ja tätä kehityssuuntaa olisi vahvistettava jo EU:n tulevaa laajentumista silmällä pitäen. Tätä varten komissio ehdottaa, että jäljempänä kuvattuja erityistoimia käytettäisiin aloilla, joita kohtaan ehdokasmaat ovat osoittaneet erityistä kiinnostusta. Vastuu hanke-ehdotuksen esittämisestä ja hyväksytyn toiminnan asianmukaisesta toteuttamisesta säilyy kuitenkin edelleen siihen osallistuvalla jäsenvaltiolla tai jäsenvaltiosta tulevalla organisaatiolla. Jotta ehdokasmaat saisivat paremmin tietoa eri menettelyistä ja ohjelmien toteuttamisesta, komissio voisi kutsua ehdokasmaiden edustajia tarkkailijoiksi tiedotuskokouksiin, jotka pidettäisiin ohjelmien toteuttamisessa avustavien komiteoiden virallisten kokousten jälkeen.Tiedottamisen avulla valmisteltaisiin sopimusneuvotteluja ehdokasmaiden kanssa näiden osallistumisesta ohjelmien rahoittamiseen.Tähänastisten kokemusten perusteella on käynyt ilmi, että komissiolle esitetyt hanke-ehdotukset eivät aina täysin kata vuosiohjelmissa asetettuja painopistealueita. Joidenkin alojen erityistarpeiden täyttämiseksi voitaisiin laatia erityisiä kohdennettuja toimia. Tätä varten ehdotetaan, että vuotuisessa työohjelmassa voitaisiin esittää muutamia erityistoimia, joista ilmoitettaisiin toimintatyyppi (tiedotuskampanja, konferenssi, henkilövaihdot, tutkimus) sekä selkeä aihe ja tavoite. Nämä erityistoimet rahoitettaisiin kokonaan yhteisön varoin. Komissio voisi vuotuisia työohjelmia koskevassa ehdotuksessaan määritellä toimet ja pyytää järjestäjiltä ehdotuksia niiden toteuttamisesta. Saadut ehdotukset arvioitaisiin samoin perustein kuin muutkin hanke-ehdotukset.Lisäksi komissio katsoo aiempien kokemusten ja ulkoisen arvioinnin päätelmien perusteella, että ohjelmiin pitäisi ottaa mukaan täydentäviä toimenpiteitä, jotta ohjelmien tavoitteet voidaan saavuttaa tehokkaammin. Näillä on tarkoitus tukea muita toimia, jotka ovat jo saaneet rahoitusta ohjelmista. Komissio voisi ilmoittaa täydentävien toimenpiteiden aiheet vuotuisessa työohjelmassa (esimerkiksi tietyn toimen tulosten julkaiseminen, ohjelmaan liittyvää tietoa sisältävien Internet-sivustojen tai tietokantojen kehittäminen tai johonkin ohjelman erityiskysymykseen perehtyneiden asiantuntijoiden kokousten järjestäminen). Myös täydentävät toimenpiteet voitaisiin rahoittaa jopa kokonaan yhteisön varoin. .Kokonaan rahoitettaviin erityistoimiin ja täydentäviin toimenpiteisiin voitaisiin kuitenkin kumpiinkin käyttää enintään 10 prosenttia ohjelman vuotuisista määrärahoista.Ohjelmien toteuttamiseen liittyviä komiteamenettelyjä koskevien ehdotusten pohjana on käytetty ns. komitologiapäätöstä eli 28. kesäkuuta 1999 tehtyä neuvoston päätöstä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä [5]. Päätöstä tosin sovelletaan vain niihin komiteoihin, jotka toimivat sellaisilla aloilla, joilla toimivalta on yhteisöllä, mutta päätöksessä säädetyt menettelyt, joita on käytetty ehdotuksissa mallina, vastaavat käytännössä menettelyjä, joita ohjelmien toteuttamisessa on sovellettu jo vuodesta 1996.[5]  EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23-26.Ohjelmien täytäntöönpanotoimet ehdotetaan hyväksyttäväksi neuvoa-antavan tai hallintomenettelyn mukaisesti. Ehdotusten mukaan menettelyn valintaan ei vaikuta pyydetyn rahoituksen määrä eli se, ylittyykö 50 000 euron raja, koska toimien kokonaiskustannukset ovat harvoin enempää kuin 100 000 euroa. Siksi ehdotetaan neuvoa-antavan menettelyn soveltamista kaikissa päätöksissä toimista, joille haetaan rahoitusta, samoin kuin päätöksissä täydentävien toimenpiteiden rahoittamisesta. Tällöin komissio vastaa hankkeiden valinnasta ja pyytää komitealta lausuntoa valitsemiensa ehdotusten luettelosta, johon sisältyvät myös täydentävät toimenpiteet.Sen sijaan vuotuinen työohjelma ja erityistoimet ehdotetaan hyväksyttäväksi hallintomenettelyllä. . Tämä johtuu siitä, että työohjelmalla on paljon suurempi merkitys potentiaalisten hakijaorganisaatioiden kannalta muun muassa siksi, että siinä määritellään ohjelman tärkeimmät aihealueet ja erityistoimien aiheet.Neuvoa-antavan menettelyn soveltaminen tarkoittaa, että komission on otettava komitean lausunto huomioon niin suurelta osin kuin mahdollista ja ilmoitettava komitealle, millä tavoin tämä on tehty. Hallintomenettelyn soveltaminen taas tarkoittaa sitä, että komissio voi päättää toimenpiteestä, ellei määräenemmistö komitean jäsenistä vastusta sitä.3. EHDOTUKSET NEUVOSTON PÄÄTÖKSIKSI: ARTIKLAKOHTAISET PERUSTELUT1 artiklaKunkin ehdotuksen 1 artiklalla perustetaan ohjelman toinen vaihe ja siinä todetaan, että ohjelmat ovat voimassa kahden vuoden ajan 1. tammikuuta 2001 alkaen .2 artikla2 artiklassa asetetaan ohjelman tavoitteet. Ne sidotaan tiiviisti Amsterdamin sopimuksessa asetettuun yleistavoitteeseen ja siten myös mm. toimintasuunnitelmiin, joiden tarkoituksena on vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen luominen. Tämän jälkeen määritellään ohjelman erityistavoitteet suhteessa yleistavoitteeseen. Artiklassa myös erityisesti mainitaan, että ehdokasmaat voivat osallistua toimintaan.3 artikla3 artiklassa määritellään, keille yhteisön rahoitusta voidaan myöntää. Siinä määritellään ohjelman soveltamisalaan kuuluvat organisaatiot ja asetetaan näin kohderyhmät. Artiklassa kerrotaan myös, mitä "eurooppalainen ulottuvuus" edellyttää eli montako kumppania eri jäsenvaltioista ja ehdokasmaista on oltava mukana.Lisäksi 3 artiklassa säädetään erityistoimista ja täydentävistä toimenpiteistä, jotka voidaan rahoittaa kokonaan yhteisön varoin, jotta ohjelman tavoitteet toteutuisivat paremmin.4 artikla4 artiklassa määritellään ohjelmassa toteutettavat toimet, joihin myös nykyisissä ohjelmissa toteutettavat toimet kuuluvat.5 artikla5 artiklan ensimmäisessä kohdassa säädetään budjettimäärärahojen myöntämisestä ohjelmille ja muissa kohdissa esitetään toimien rahoittamista koskevat perusperiaatteet.6 artikla6 artiklassa käsitellään ohjelman toteuttamista. Sen 1 kohdassa todetaan, että toteuttamisesta vastaavat komissio ja jäsenvaltiot yhdessä. Kahdessa seuraavassa kohdassa esitetään perussääntö ja kolme työvaihetta, jotka komission on suoritettava ohjelman toteuttamiseksi. 4 kohdassa määritellään, mitä toimenpiteitä 7 artiklalla perustetun komitean on tutkittava lausunnon antamista varten.Artiklan 5 kohdassa esitetään ohjelmasta rahoitettavien toimien yleiset arviointi- ja valintaperusteet. Tämä kohta on pyritty laatimaan mahdollisimman selkeästi, koska on erittäin tärkeää, että hankkeiden järjestäjät tietävät, millä perusteella heidän ehdotuksiaan arvioidaan. Näiden perusteiden avulla komissio perustelee ehdotusten valinnan tai hylkäämisen.7 artikla7 artiklan 1 kohdassa säädetään, että komissiota avustaa ohjelman toteuttamisessa komitea, johon kuuluu yksi edustaja kustakin jäsenvaltiosta. Artiklan 2 kohdassa on säännökset komitean työjärjestyksen hyväksymisestä. 3 kohdassa säädetään, että komissio voi kutsua ehdokasmaiden edustajia tiedotuskokouksiin.8 artikla8 artiklassa kuvataan neuvoa-antava menettely. 6 artiklan 4 kohdan mukaan menettelyä sovelletaan hyväksyttäessä 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuilta hankkeiden järjestäjiltä saatuja ehdotuksia ja 3 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja täydentäviä toimenpiteitä.9 artikla9 artiklassa kuvataan hallintomenettely. 6 artiklan 4 kohdan mukaan menettelyä sovelletaan hyväksyttäessä vuotuinen työohjelma ja siihen sisältyvät erityistoimet.10 artikla10 artiklassa komissio velvoitetaan huolehtimaan ohjelman arvioinnista ja seurannasta. Lisäksi komission on laadittava Euroopan parlamentille ja neuvostolle vuosittain kertomus arviointi- ja seurantatoimiensa tuloksista.11 artikla11 artiklassa säädetään, että päätös ohjelman perustamisesta tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.2000/0339 (CNS)Ehdotus:NEUVOSTON PÄÄTÖSoikeusalalla toimiville tarkoitetun kannustus-, vaihto-, koulutus- ja yhteistyöohjelman toisen vaiheen perustamisesta (yleisiä ja rikosoikeudellisia asioita koskeva Grotius II)EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 34 artiklan 2 kohdan c alakohdan,ottaa huomioon ... 2000 tehdyn komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon,sekä katsoo seuraavaa:(1)  Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 29 artiklassa asetetaan unionin tavoitteeksi antaa kansalaisille korkeatasoinen suoja vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvalla alueella kehittämällä jäsenvaltioiden yhteistä toimintaa poliisiyhteistyössä ja oikeudellisessa yhteistyössä rikosasioissa.(2)  Tampereen Eurooppa-neuvoston päätelmissä kehotetaan jäsenvaltioita tehostamaan yhteistyötään rikollisuuden vastaisessa toiminnassa, jotta voitaisiin luoda todellinen Euroopan oikeusalue.(3)  Grotius-ohjelma, joka on perustettu 29 päivänä lokakuuta 1996 hyväksytyllä yhteisellä toiminnalla 96/636/YOS [6], on edistänyt osaltaan yhteistyötä jäsenvaltioiden oikeusviranomaisten välillä ja parantanut niiden oikeusjärjestelmien ja oikeuslaitosten keskinäistä tuntemusta.[6]  EYVL L 287, 8.11.1996, s. 3.(4)  Ohjelman uusiminen, josta määrätään erikseen edellä mainitussa yhteisessä toiminnassa, auttaa parantamaan yhteistyötä entisestään.(5)  Amsterdamin sopimuksen voimaantulon jälkeen oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa kuuluu Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 61 artiklan soveltamisalaan, ja näin ollen tuki tämän alan yhteistyötoimille edellyttää komission erillistä aloitetta Grotius-ohjelman yksityisoikeudellisen osan uusimiseksi.(6)  On suotavaa varmistaa Grotius-ohjelmasta tuettujen toimien jatkuvuus yleisten ja rikosoikeudellisten asioiden alalla ja perustaa toinen vaihe, joka kestää kaksi vuotta. , uusia ohjelma ja perustaa toinen vaihe, joka kestää kaksi vuotta.(7)  On tarpeen antaa Euroopan unionin jäseniksi ehdolla oleville maille mahdollisuus osallistua yleisiä ja rikosoikeudellisia asioita koskevaan Grotius-ohjelmaan helpottamalla niiden osallistumista ohjelmasta tuettaviin hankkeisiin.(8)  Tämän päätöksen täytäntöönpanon edellyttämät toimenpiteet, jotka luetellaan 3 artiklan 1 kohdassa ja 4 kohdan toisessa luetelmakohdassa, on vahvistettava menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen [7] N:o 1999/468/EY 2 artiklan mukaisesti kyseisen päätöksen 3 artiklassa säädettyä neuvoa-antavaa menettelyä noudattaen.[7]  EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23.(9)  Koska tämän päätöksen täytäntöönpanon edellyttämät toimenpiteet, jotka luetellaan 3 artiklan 4 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa ja 6 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa, ovat neuvoston päätöksen N:o 1999/468/EY 2 artiklassa tarkoitettuja hallintotoimenpiteitä, ne on vahvistettava kyseisen päätöksen 4 artiklassa säädettyä hallintomenettelyä noudattaen.ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:1 artikla - Ohjelman perustaminen1. Tällä päätöksellä perustetaan 29 päivänä lokakuuta 1996 hyväksytyllä yhteisellä toiminnalla 96/636/YOS perustetun Grotius-nimisen yhteistyöohjelman toinen vaihe, jota sovelletaan yleisten ja rikosoikeudellisten asioiden alalla.2. Ohjelma uusitaan kaudeksi, joka alkaa 1 päivänä tammikuuta 2001 ja päättyy 31 päivänä joulukuuta 2002, minkä jälkeen sen voimassaoloa voidaan jatkaa.2 artikla - Ohjelman tavoitteet1. Ohjelma edistää yleistä tavoitetta antaa kansalaisille korkeatasoinen suoja vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvalla alueella. Tavoitteen saavuttamiseksi edistetään oikeusjärjestelmien ja oikeuslaitosten keskinäistä tuntemusta ja helpotetaan jäsenvaltioiden oikeudellista yhteistyötä yleisissä ja rikosoikeudellisissa asioissa.2. Ohjelman erityistavoitteena on:-valmistella toimia, jotka liittyvät rikosasioissa tehtävään oikeudelliseen yhteistyöhön,-tukea hyväksyttyjen välineiden täytäntöönpanoa,-edistää kaikkien jäsenvaltioiden yhteistä etua koskevien yleisten kysymysten keskinäistä tuntemusta,-toteuttaa paikallisia toimia käytännön yhteistyön parantamiseksi,-edistää tiettyjen organisaatioiden ja ammattien verkottumista.3. Hankkeisiin voi osallistua Euroopan unionin jäseniksi ehdolla olevien maiden (jäljempänä 'ehdokasmaat') edustajia, jotka voivat näin perehtyä Euroopan unionin säännöstöön ja valmistautua jäsenyyteen. Hankkeisiin voi osallistua myös muita kolmansia maita, jos tämä edistää hankkeiden tavoitteiden saavuttamista.3 artikla - Osallistuminen ohjelmaan1. Ohjelmasta voidaan myöntää yhteisön rahoitusta hankkeille, joita voivat ehdottaa julkiset tai yksityiset laitokset ja organisaatiot, esimerkiksi ammatilliset järjestöt ja tutkimuslaitokset sekä oikeusalan toimijoille perus- tai jatkokoulutusta antavat oppilaitokset.2. Tässä päätöksessä 'oikeusalan toimijoilla' tarkoitetaan tuomareita, syyttäjiä, asianajajia, ministeriöiden virkamiehiä, rikospoliisin virkamiehiä, haaste- ja ulosottomiehiä, oikeudellisia asiantuntijoita, tuomioistuinten tulkkeja sekä muita oikeuden hoitoon liittyvien ammattien harjoittajia ja tutkijoita.3. Jotta hankkeelle voidaan myöntää yhteisön rahoitusta, siinä on oltava mukana vähintään kolme jäsenvaltiota tai kaksi jäsenvaltiota ja yksi ehdokasmaa, ja sen tarkoituksena on oltava 2 artiklassa mainittujen tavoitteiden saavuttaminen.4. Ohjelmasta voidaan rahoittaa myös:-erityistoimia, joista on hyötyä ohjelman painopisteiden tai ehdokasmaiden kanssa tehtävän yhteistyön kannalta,-täydentäviä toimenpiteitä, kuten seminaareja, asiantuntijakokouksia tai muita toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on ohjelman toteuttamisen yhteydessä saatujen tietojen levittäminen.4 artikla - Ohjelmasta tuettavat toimetOhjelman avulla voidaan toteuttaa seuraavantyyppisiä toimia kaikilla oikeudellisen yhteistyön aloilla, yksityisoikeuden alalla tehtävää oikeudellista yhteistyötä lukuun ottamatta:-koulutus-vaihdot ja harjoittelu-selvitykset ja tutkimukset-kokoukset ja seminaarit-ohjelman toteuttamisen yhteydessä saatujen tulosten levittäminen.5 artikla - Ohjelman rahoitus1. Budjettivallan käyttäjä myöntää vuotuiset määrärahat rahoitusnäkymien puitteissa.2. Hanke, jolle on myönnetty yhteisön rahoitusta tästä ohjelmasta, ei voi saada rahoitusta mistään muusta Euroopan yhteisöjen talousarviosta rahoitettavasta ohjelmasta.3. Rahoituspäätösten perusteella laaditaan rahoitussopimus komission ja hankkeiden järjestäjien välillä. Komissio valvoo rahoituspäätöksiä ja -sopimuksia, ja tilintarkastustuomioistuin toimittaa niitä koskevat tarkastukset.4. Euroopan yhteisöjen talousarviosta myönnettävän rahoituksen osuus voi olla enintään 70 prosenttia hankkeen kokonaiskustannuksista.5. Edellä 3 artiklan 4 kohdassa mainitut erityistoimet ja täydentävät toimenpiteet voidaan kuitenkin rahoittaa kokonaan yhteisön varoin siten, että kumpienkin osuus voi olla enintään 10 prosenttia ohjelman vuotuisista kokonaismäärärahoista.6 artikla - Ohjelman toteuttaminen1. Komissio vastaa ohjelman hallinnoinnista ja toteuttamisesta yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa.2. Komissio hallinnoi ohjelmaa 21 päivänä joulukuuta 1977 annetun Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavan varainhoitoasetuksen mukaisesti.3. Ohjelman toteuttamista varten komissio-laatii vuotuisen työohjelman, jossa esitetään erityistavoitteet, aiheenmukaiset painopistealueet ja tarvittaessa luettelo erityistoimista ja täydentävistä toimenpiteistä,-arvioi ja valitsee hankkeet, joita 3 artiklassa tarkoitetut hankkeiden järjestäjät ovat esittäneet.4. Komissio antaa ohjelman toteuttamista varten toteuttavia toimenpiteitä koskevat ehdotukset 7 artiklassa tarkoitetun komitean arvioitavaksi. Järjestäjien esittämät hankkeita ja täydentäviä toimenpiteitä koskevat ehdotukset tutkitaan 8 artiklassa mainitun neuvoa-antavan menettelyn mukaisesti. Vuotuinen työohjelma ja erityistoimet tutkitaan 9 artiklassa mainitun hallintomenettelyn mukaisesti.5. Komissio arvioi ja valitsee järjestäjien esittämät hankkeet seuraavien perusteiden mukaan:-yhdenmukaisuus ohjelman tavoitteiden kanssa,-eurooppalainen ulottuvuus ja ehdokasmaiden osallistumismahdollisuudet,-yhdenmukaisuus niiden toimien kanssa, jotka on jo toteutettu tai jotka on tarkoitus toteuttaa yleisissä ja rikosoikeudellisissa asioissa tehtävän oikeudellisen yhteistyön alalla Euroopan unionin poliittisiin painopisteisiin liittyen,-se, miten hanke täydentää aiemmin toteutettuja, parhaillaan toteutettavia tai tulevia yhteistyöhankkeita,-hankkeen järjestäjän kyky panna hanke täytäntöön,-hankkeen suunnittelun, organisoinnin, esittelyn ja odotettujen tulosten laatu,-ohjelmasta haettavan yhteisön rahoituksen määrä ja sen suhde odotettuihin tuloksiin,-odotettujen tulosten vaikutus ohjelman tavoitteisiin.7 artikla - Komitea1. Komissiota avustaa "Grotius-komitea - yleiset ja rikosoikeudelliset asiat" -niminen komitea, joka muodostuu Euroopan unionin jäsenvaltioiden edustajista ja jonka puheenjohtajana on komission edustaja.2. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä puheenjohtajan ehdotuksesta neuvoston päätöksen N:o 1999/468/EY 7 artiklan 1 kohdassa säädetyllä tavalla.3. Komissio voi kutsua ehdokasmaiden edustajia komitean kokousten jälkeen pidettäviin tiedotuskokouksiin.8 artikla - Neuvoa-antava menettelyTähän artiklaan viitattaessa sovelletaan päätöksen N:o 1999/468/EY 3 artiklassa tarkoitettua neuvoa-antavaa menettelyä kyseisen päätöksen 7 artiklan 3 kohdan säännösten mukaisesti.9 artikla - Hallintomenettely1. Tähän artiklaan viitattaessa sovelletaan päätöksen N:o 1999/468/EY 4 artiklassa tarkoitettua hallintomenettelyä kyseisen päätöksen 7 artiklan 3 kohdan säännösten mukaisesti.2. Päätöksen N:o 1999/468/EY 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuksi määräajaksi vahvistetaan kolme kuukautta.10 artikla - Arviointi1. Komissio arvioi vuosittain ohjelman toteuttamiseksi kuluneena vuonna toteutetut toimet.2. Komissio laatii ohjelman toteuttamisesta vuosittain kertomuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle. Ensimmäinen kertomus esitetään 31 päivään heinäkuuta 2002 mennessä.11 artikla - VoimaantuloTämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä [...]Neuvoston puolestaPuheenjohtajaRAHOITUSSELVITYS1. TOIMENPITEEN NIMIEhdotus neuvoston päätökseksi oikeusalalla toimiville tarkoitetun kannustus-, vaihto-, koulutus- ja yhteistyöohjelman toisen vaiheen perustamisesta (yleisiä ja rikosoikeudellisia asioita koskeva Grotius II).2. BUDJETTIKOHTA / -KOHDATB5-8203. OIKEUSPERUSTAEuroopan unionista tehdyn sopimuksen 34 artikla.4. TOIMENPITEEN KUVAUS4.1 Toimenpiteen yleistavoiteTarkoituksena on varmistaa vuoden 2000 lopussa päättyvän Grotius-ohjelman jatkuminen.Grotius II -ohjelman tarkoituksena on edistää oikeusjärjestelmien ja oikeuslaitosten keskinäistä tuntemusta ja helpottaa jäsenvaltioiden oikeudellista yhteistyötä yleisissä ja rikosoikeudellisissa asioissa.Ohjelman avulla voidaan rahoittaa koulutusta, henkilövaihtoa ja harjoittelua, tapaamisten järjestämistä, tutkimustyötä ja tietojenvaihtoa johdonmukaisen ohjelman perusteella, jonka ansiosta tuloksia voidaan levittää koko yhteisön tasolla.Toimet ovat tärkeitä välineitä pyrittäessä luomaan Euroopan oikeusalue ja torjumaan järjestäytynyttä rikollisuutta koko unionin tasolla.Ohjelma liittyy seuraaviin poliittisiin asiakirjoihin:- Wienin Eurooppa-neuvostolle 11.- 12. joulukuuta 1998 esitetty neuvoston ja komission toimintasuunnitelma parhaista tavoista panna täytäntöön Amsterdamin sopimuksen määräykset vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen toteuttamisesta. Wienin Eurooppa-neuvosto kehottaa päätelmiensä 84 kohdassa "kiinnittämään erityistä huomiota Euroopan oikeusalueen luomiseen Amsterdamin sopimuksen mukaisesti täydennettynä tarvittavilla välineillä tehokkaan oikeudellisen ja poliisiyhteistyön varmistamiseksi [---]".- Tampereen Eurooppa-neuvoston päätelmät 15.- 16. lokakuuta 1999. Päätelmissä käsitellään rikollisuuden torjuntaa koko unionin tasolla, ja niiden 42 kohdassa todetaan, että "Olisi vaihdettava parhaita toimintatapoja, vahvistettava rikosten ehkäisemisestä vastaavien toimivaltaisten kansallisten viranomaisten verkostoa ja kansallisten rikostenehkäisemisjärjestöjen välistä yhteistyötä [---]".4.2 Toimenpiteen kesto ja sen uusimista koskevat yksityiskohtaiset säännötOhjelman voimassaoloaika on kaksi vuotta (2001-2002). Tänä aikana tutkitaan, voitaisiinko kaikki nykyiset oikeudellista yhteistyötä koskevat ohjelmat (Grotius, Oisin ja STOP) sulauttaa yhdeksi Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osastoon perustuvaksi ohjelmaksi.5. MENOJEN JA TULOJEN LUOKITUS5.1 Ei-pakolliset menot5.2 Jaksotetut määrärahat.5.3 Menot: 4 miljoonaa euroa6. MENO-/TULOLAJI-yhteisön osuus yhteisrahoituksesta voi olla enintään 70 prosenttia hankkeen kokonaiskustannuksista; loput on saatava muista julkisen tai yksityisen sektorin lähteistä.-yhteisö voi rahoittaa kokonaan erityistoimet, jotka koskevat yhteisön edun mukaisia painopistealueita, ja täydentävät toimenpiteet; kumpaankin toimenpideluokkaan voidaan käyttää enintään 10 prosenttia ohjelman vuotuisista kokonaismäärärahoista.7. RAHOITUSVAIKUTUKSET7.1 Toimenpiteen kokonaiskustannusten laskutapaOhjelman toteuttamiseen varataan kaudella 2001-2002 yhteensä 4 miljoonaa euroa.Tämä vastaa nykyisen Grotius-ohjelman vuoden 2000 määrärahoja (2 miljoonaa euroa) kerrottuna kahdella (uusi ohjelma on kaksivuotinen).7.2 Kustannusten jakautuminen eri tekijöiden keskenMSM milj. euroa (nykyarvona)>TAULUKON PAIKKA>7.3 Talousarvion B osaan sisältyvät tutkimuksista, asiantuntijatapaamisista jne. aiheutuvat toimintamenotMSM milj. euroa (nykyarvona)>TAULUKON PAIKKA>7.4 Maksusitoumusmäärärahojen / maksumäärärahojen aikatauluMSM milj. euroa>TAULUKON PAIKKA>8. PETOSTENVASTAISET TOIMENPITEET-Sovelletaan petostentorjuntaa koskevia yleisiä säännöksiä. Lisäksi suoritetaan otantaan perustuvia tarkastuksia paikalla.9. KUSTANNUSTEHOKKUUSANALYYSI9.1 Määrälliset erityistavoitteet ja kohderyhmä-Erityistavoitteet: lisätä muiden jäsenvaltioiden ja ehdokasmaiden oikeudellisen kielenkäytön ja tuomioistuinterminologian tuntemusta,-edistää jäsenvaltioiden oikeusjärjestelmien yhteisten arvojen tuntemusta,-edistää muiden jäsenvaltioiden ja ehdokasmaiden oikeusjärjestelmien ja oikeuslaitosten tuntemusta,-luoda ammatillisia yhteyksiä ja luottamusta oikeusalan toimijoiden välille,-edistää keskustelua oikeudellisen yhteistyön parantamisesta ja kokeellisesti sovelletuista työmenetelmistä,-vertailla oikeusjärjestelmän uudistamiseen liittyviä suuntauksia,-levittää hankkeiden avulla saatua tietoa yhteisön tasolla.-Kohderyhmä: Ohjelma on tarkoitettu oikeusalan toimijoille, joiksi katsotaan tuomarit, syyttäjät, asianajajat, korkeakoulujen ja tutkimuslaitosten henkilöstö, ministeriöiden virkamiehet, rikospoliisin virkamiehet, haaste- ja ulosottomiehet, oikeudelliset asiantuntijat, tuomioistuinten tulkit ja muut oikeuden hoitoon liittyvien ammattien harjoittajat.9.2 Toimenpiteen perustelut-Yhteisön rahoitustuen tarpeellisuus erityisesti toissijaisuusperiaate huomioon ottaen: helpottaa hankkeiden toteuttajien verkottumista, varmistaa toimien kansainvälisyys ja levittää tuloksia yhteisön tasolla.-Toimenpiteen toteuttamisessa käytettävien menettelytapojen valinta* edut verrattuna vaihtoehtoisiin toimenpiteisiin (suhteelliset edut): tulosten levittäminen ja toimijoiden tarpeisiin vastaaminen koko yhteisön tasolla, kohderyhmien välisen koordinoinnin tehokkuus.* muiden vastaavien yhteisön tasolla tai kansallisella tasolla mahdollisesti toteutettavien toimenpiteiden erittely: yhteisön tasolla ei toteuteta muita erityistoimia ja kansallisella tasolla niiden määrä on rajoitettu eikä niiden avulla ole mahdollista saavuttaa verkottumisesta saatavia etuja eikä levittää hyviä käytäntöjä koko yhteisön tasolla.* odotetut liitännäis- ja kerrannaisvaikutukset: yhteisvaikutukset ja lisäarvo yhteisön tasolla.-Tärkeimmät epävarmuustekijät, jotka saattavat vaikuttaa toimenpiteen erityistuloksiin. Aiemmista toimista saatu kokemus osoittaa, ettei tällaisia epävarmuustekijöitä ole. Päinvastoin, tällaisten toimien kysyntä kasvaa oikeusalan toimijoiden keskuudessa jatkuvasti ja myös yhteisön tasolla niitä on todettu tarvittavan yhä enemmän, jotta Eurooppaan voitaisiin luoda vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue.9.3 Toimenpiteen seuranta ja arviointi-Suoritusmittarit* tulosmittarit (toteutettujen toimenpiteiden arviointi): hankkeiden tulosten analysointi ja levittäminen, kansainvälisten kumppanuussuhteiden luominen,* tavoitteiden saavuttamisen mittarit: eri valtioiden oikeusjärjestelmiin liittyvän oikeusalan toimijoiden koulutuksen lisääntyminen sekä oikeudellisen kielenkäytön ja kansallisten käytäntöjen ymmärtämyksen paraneminen.-Säädettyä jälkiarviointia koskevat yksityiskohtaiset säännöt ja toteuttamisaikataulu: sisäinen kokonaisarviointi vuosittain; ulkoinen kokonaisarviointi.-Saavutettujen tulosten arviointi (mikäli nykyisen toimenpiteen toteutusta jatketaan tai se uusitaan). Sisäinen ja ulkoinen arviointi on tehtävä toisistaan riippumatta ja niiden on oltava myönteisiä, tulosten on oltava tavoitteiden mukaisia. On pohdittava, onko toteutettuja toimia syytä jatkaa ja kasvaako kysyntä hankkeiden toteuttajien parissa.10. HALLINTOMENOT (YLEISEN TALOUSARVION PÄÄLUOKAN III A OSA)Henkilö- ja hallintoresurssien tarve on katettava toimintaa hallinnoivan pääosaston varoista.10.1 Vaikutus henkilöstön määrään>TAULUKON PAIKKA>Ilmoitettava aikataulu, jonka mukaan lisähenkilöstöä tarvitaan.10.2 Lisähenkilöstöstä aiheutuvat kokonaiskustannukseteuroa>TAULUKON PAIKKA>Määrät ilmaisevat lisähenkilöstön käytön kokonaiskustannukset koko ajalta, jos toimenpiteen kesto on määritelty, tai 12 kuukauden ajalta, jos kestoa ei ole määritelty.10.3 Toiminnasta aiheutuvien muiden toimintamenojen kasvu, erityisesti komiteoiden ja asiantuntijaryhmien kokouskuluteuroa>TAULUKON PAIKKA>Hanke-ehdotukset arvioi erikseen kaksi asiantuntijaa kustakin jäsenvaltiosta. Näin taataan arvioinnin objektiivisuus ja riippumattomuus.


Avis juridique important

|

51997PC0448

Ehdotus neuvoston päätökseksi yhteisön rahoituksen myöntämisestä Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankille Tsernobylin reaktorisuojarahastoa varten  /* KOM/97/0448 lopull. - CNS 97/0235 */

Virallinen lehti nro C 364 , 02/12/1997 s. 0016

Ehdotus neuvoston päätökseksi yhteisön rahoituksen myöntämisestä Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankille T Osernobylin reaktorisuojarahastoa varten (97/C 364/08) KOM(97) 448 lopull. - 97/0235(CNS)(Komission esittämä 5 päivänä syyskuuta 1997)EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 235 artiklan,ottaa huomioon Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 203 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnonsekä katsoo, ettäG7-maiden hallitukset, Euroopan yhteisöjen komissio ja Ukrainan hallitus allekirjoittivat 21 päivänä joulukuuta 1995 aiesopimuksen T Osernobylin ydinvoimalan sulkemisesta vuoteen 2000 mennessä,aiesopimuksen III artiklan 4 §:n mukaan Ukraina ja G7-maat jatkavat yhteistyötä kustannustehokkaan ja ympäristön kannalta kestävän ratkaisun kehittämiseksi T Osernobyl IV -yksikön suojaamista varten; tähän kuuluu mahdollisimman nopea teknisten ja kustannusvaihtoehtojen määrittäminen rahoitusvaatimusten arvioinnin pohjaksi,komissio osallistui Tacis-ohjelman kautta aktiivisesti tällaisen ratkaisun kehittämiseen, ja työn tuloksena saatiin aikaan "reaktorisuojan toteuttamissuunnitelma", jonka Ukrainan viranomaiset hyväksyivät,G7-maiden valtion- ja hallitusten päämiehet ja Euroopan komission puheenjohtaja päättivät Denverissä kesäkuussa 1997 pidetyssä huippukokouksessa täydentää Ukrainan kanssa solmittuun aiesopimukseen liittyviä sitoumuksia ja hyväksyivät monenkeskisen rahoitusjärjestelyn perustamisen Ukrainan avustamiseksi T Osernobylin nykyisen sarkofagin saattamisessa turvalliseksi ja ympäristön kannalta vakaaksi järjestelmäksi reaktorisuojan toteuttamissuunnitelmassa kuvattujen toimenpiteiden avulla,reaktorisuojan toteuttamissuunnitelman täytäntöönpanossa otetaan huomioon G7-maiden ja Ukrainan välinen aiesopimus T Osernobylin ydinvoimalan sulkemisesta vuoteen 2000 mennessä,reaktorisuojan toteuttamissuunnitelman täytäntöön panemiseksi Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankkiin (EBRD) on perustettu T Osernobylin reaktorisuojarahasto, jota hallinnoi EBRD,yhteisön politiikan tavoitteena on tukea selkeästi Ukrainaa maan pyrkiessä korjaamaan 26 päivänä huhtikuuta 1986 T Osernobylin ydinvoimalassa sattuneen ydinvoimaonnettomuuden seurauksia, ja yhteisö haluaa näin ollen antaa rahoitusta T Osernobylin reaktorisuojarahastoon,vuosina 1998 ja 1999 rahoituksen olisi oltava enintään 100 miljoonaa ecua, sanotun kuitenkaan rajoittamatta budjettivallan käyttäjän toimivaltaa,rahoitus otetaan olemassa olevista Tacis-määrärahoista, eikä se näin ollen lisää vuosien 1998 ja 1999 talousarvioiden menoja,kyseisen rahoituksen hallinnoinnista vastaa Euroopan komissio, jakomissio huolehtii siitä, että T Osernobylin reaktorisuojarahastoa koskevien sääntöjen mukaisissa hankintajärjestelyissä ei syrjitä mitään yksittäistä Euroopan yhteisön jäsenmaata riippumatta siitä, onko tämä tehnyt erillisen rahoitusta koskevan sopimuksen EBRD:n kanssa,PÄÄTTÄÄ:1 artikla 1. Yhteisö antaa Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankille (EBRD) rahoitusta T Osernobylin reaktorisuojarahastoa varten rahastoa koskevien sääntöjen II artiklan 2.02 pykälän mukaisesti.2. Rahastoa varten annettavaa rahoitusta hallinnoi komissio tässä päätöksessä säädettyjen periaatteiden mukaisesti.2 artikla Yhteisö rahoittaa rahastoa enintään 100 miljoonalla eculla, ja tämä määrä maksetaan kahden vuoden, 1998 ja 1999, aikana.3 artikla 1. Komissio toimittaa tilintarkastustuomioistuimelle kaikki olennaiset tiedot sekä pyytää EBRD:ltä tilintarkastustuomioistuimen mahdollisesti haluamat lisätiedot T Osernobylin reaktorisuojarahastoa koskevasta rahoitustoimenpiteestä siltä osin kuin ne liittyvät yhteisön rahoitusosuuteen.2. Komissio esittää vuosittain Tacisin hallintokomitean välityksellä neuvostolle kertomuksen T Osernobylin reaktorisuojarahaston toteuttamisen edistymisestä.


               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 18.12.2015
            COM(2015) 674 final
            2015/0309(CNS)
            Ehdotus
            NEUVOSTON PÄÄTÖS
            uuden psykoaktiivisen aineen 1-fenyyli-2-(1-pyrrolidin-1-yyli)pentan-1-oni (α-pyrrolidiinivalerofenoni, α-PVP) saattamisesta valvontatoimenpiteiden piiriin

               PERUSTELUT

               1.EHDOTUKSEN TAUSTA

               Uusia psykoaktiivisia aineita koskevasta tietojenvaihdosta, riskienarvioinnista ja valvonnasta tehdyssä neuvoston päätöksessä 2005/387/YOS
                  1
                säädetään kolmivaiheisesta menettelystä, jolla voidaan saattaa uusia psykoaktiivisia aineita valvontatoimenpiteiden piiriin unionissa.

               Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskuksen (EMCDDA) ja Europolin neuvoston päätöksen 2005/387/YOS 5 artiklan mukaisesti laatima yhteinen kertomus julkaistiin 3. elokuuta 2015. Neuvosto pyysi edellä mainitun neuvoston päätöksen 6 artiklan 1 kohdan mukaisesti komission ja seitsemäntoista jäsenvaltion esittämän pyynnön jälkeen 15. syyskuuta 2015 arviota uuden psykoaktiivisen aineen (α-PVP) käytön, valmistuksen ja laittoman kaupan aiheuttamista riskeistä sekä järjestäytyneen rikollisuuden osallisuudesta ja tälle aineelle käyttöön otettavien valvontatoimenpiteiden mahdollisista seurauksista.

               EMCDDA:n tiedekomitea arvioi α-PVP:n riskejä neuvoston päätöksen 6 artiklan 2, 3 ja 4 kohdan mukaisesti. Tiedekomitean puheenjohtaja toimitti riskienarviointiraportin komissiolle ja neuvostolle 27. marraskuuta 2015. Riskienarvioinnin tärkeimmät tulokset ovat seuraavat:

               α-PVP on vahva psykostimulantti. Ainetta on havaittu kaikissa 28 jäsenvaltiossa sekä Turkissa ja Norjassa. Sitä tuodaan EU:n huumausainemarkkinoille ensi sijassa Kiinasta ja levitetään sen jälkeen eri puolille Eurooppaa.

               Kahdeksassa jäsenvaltiossa, joissa α-PVP:tä on havaittu, on rekisteröity yhteensä 115 kuolintapausta ja 191 akuuttia myrkytystapausta.

               α-PVP:hen liittyviä terveysriskejä eli kroonista ja välitöntä myrkyllisyyttä kokonaisvaltaisesti arvioivia tietoja tai julkaistuja tutkimuksia ei ole saatavilla, mutta eläimistä tehtyjen havaintojen perusteella aineella on samantapaisia vaikutuksia kuin muilla stimulanteilla.

               Neuvoston päätöksen 2005/387/YOS 8 artiklan 1 kohdan mukaan komissio tekee kuuden viikon kuluessa riskienarviointiraportin vastaanottamisesta neuvostolle aloitteen uuden psykoaktiivisen aineen saattamiseksi valvontatoimenpiteiden piiriin koko unionissa tai esittää kertomuksen, jossa perustellaan, miksi tämä ei ole tarpeen. Euroopan unionin tuomioistuimen 16. huhtikuuta 2015 yhdistetyissä asioissa C-317/13 ja C-679/13 antaman tuomion mukaan Euroopan parlamenttia on kuultava ennen kuin neuvoston päätöksen 2005/387/YOS 8 artiklan 1 kohtaan perustuva säädös hyväksytään.

               Komissio katsoo riskienarviointiraportissa esitettyjen havaintojen perusteella, että on perusteltua saattaa tämä aine valvontatoimenpiteiden piiriin koko unionissa. Riskienarviointiraportin mukaan α-PVP:n välitön myrkyllisyys voi aiheuttaa vakavaa vahinkoa ihmisten terveydelle.

               2.EHDOTUKSEN TAVOITE

               Tällä ehdotuksella neuvoston päätökseksi on tarkoitus kehottaa jäsenvaltioita saattamaan α-PVP valvontatoimenpiteiden ja rikosoikeudellisten seuraamusten piiriin jäsenvaltioiden lainsäädännön mukaisesti psykotrooppisista aineista vuonna 1971 tehdystä Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksesta aiheutuvien velvoitteiden perusteella.

               2015/0309 (CNS)

               Ehdotus

               NEUVOSTON PÄÄTÖS

               uuden psykoaktiivisen aineen 1-fenyyli-2-(1-pyrrolidin-1-yyli)pentan-1-oni (α-pyrrolidiinivalerofenoni, α-PVP) saattamisesta valvontatoimenpiteiden piiriin

               EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

               ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,

               ottaa huomioon uusia psykoaktiivisia aineita koskevasta tietojenvaihdosta, riskienarvioinnista ja valvonnasta 10 päivänä toukokuuta 2005 tehdyn neuvoston päätöksen 2005/387/YOS
                  2
                ja erityisesti sen 8 artiklan 3 kohdan,

               ottaa huomioon Euroopan komission aloitteen,

               ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon
                  3
               ,

               noudattaa erityistä lainsäätämisjärjestystä,

               sekä katsoo seuraavaa:

               (1)Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskuksen laajennetun tiedekomitean erityisistunnossa on laadittu päätöksen 2005/387/YOS 6 artiklan mukainen uutta psykoaktiivista ainetta α-PVP koskeva riskienarviointiraportti, joka toimitettiin komissiolle ja neuvostolle 27 päivänä marraskuuta 2015.

               (2)α-PVP on vahva psykostimulantti, joka on rakenteellisesti sukua katinonille, pyrovaleronille ja metyleenidioksipyrovaleronille (MDPV), joita valvotaan psykotrooppisista aineista vuonna 1971 tehdyn Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksen nojalla. Ainetta on havaittu kaikissa 28 jäsenvaltiossa samoin kuin Turkissa ja Norjassa, ja takavarikoista ja kerätyistä näytteistä saadut tiedot osoittavat, että ainetta on saatavilla ensi sijassa jauheena ja tabletteina. Saatavilla olevien tietojen mukaan α-PVP:tä tuodaan useiden kilogrammojen erinä unionin huumausainemarkkinoille Kiinasta ja levitetään sen jälkeen eri puolille unionia. Myös unionissa on valmiuksia valmistaa α-PVP:tä, sillä yhdessä jäsenvaltiossa on takavarikoitu kaksi kiinteistöä, joissa ainetta valmistettiin laittomasti.

               (3)Kahdeksassa jäsenvaltiossa, joissa α-PVP:tä on havaittu, on rekisteröity yhteensä 115 kuolintapausta ja 191 akuuttia myrkytystapausta. Useimmissa tapauksissa α-PVP:n käyttö on yhdistetty muihin farmakologisesti aktiivisiin aineisiin joko tahallisesti tai tahattomasti. Jos α-PVP:n saatavuus ja käyttö yleistyvät, vaikutukset ihmisten terveyteen ja kansanterveyteen voivat olla merkittäviä.

               (4)Saatavilla olevat tiedot osoittavat, että α-PVP:tä käyttävät piristeiden käyttäjät viihdetarkoituksessa sekä suuririskiset huumeidenkäyttäjät, mukaan lukien ne, jotka käyttävät piristeitä suonensisäisesti, ja että huumeiden sekakäyttö voi olla yleistä heidän keskuudessaan. Aineen käytön yleisyydestä, pitkän aikavälin seurauksista ja sosiaalisista riskeistä on rajoitetusti tietoa.

               (5)α-PVP:hen liittyviä terveysriskejä eli kroonista ja välitöntä myrkyllisyyttä kokonaisvaltaisesti arvioivia tietoja tai julkaistuja tutkimuksia ei ole saatavilla, mutta eläimistä tehtyjen havaintojen perusteella aineella on samantapaisia vaikutuksia kuin muilla stimulanteilla. Ihmisissä havaittuja haittavaikutuksia ovat olleet sydämen tiheälyöntisyys, kuume, voimakas hikoilu, kiihtyneisyys, kouristukset tai kohtaukset, sekavuus ja aggressiot. Ei-kliinisistä tutkimuksista saatujen tietojen mukaan α-PVP saattaa aiheuttaa ihmisissä väärinkäyttöriskin ja riippuvuutta.

               (6)α-PVP:llä ei ole vakiintunutta tai tunnustettua lääketieteellistä tai eläinlääketieteellistä käyttöä. Lukuun ottamatta sen käyttöä analyyttisissä vertailuaineistoissa ja tieteellisessä tutkimuksessa, joka käsittelee sen kemiaa, farmakologiaa ja myrkyllisyyttä sen huumausainemarkkinoille ilmestymisen seurauksena, sillä ei näyttäisi olevan muuta käyttötarkoitusta.

               (7)α-PVP:tä ei ole arvioitu eikä sitä olla parhaillaan arvioimassa Yhdistyneiden kansakuntien tasolla, eikä tällaista arviointia ole suunnitteilla.

               (8)Vaikka α-PVP:tä koskeva tieteellinen näyttö on melko vähäistä, todisteet ja tiedot aineen terveysriskeistä, joita on dokumentoitu kuolemantapausten ja akuuttien myrkytystapausten yhteydessä, ovat riittävä peruste saattaa α-PVP valvontatoimenpiteiden piiriin koko unionissa.

               (9)Koska kuusitoista jäsenvaltiota valvoo α-PVP:tä psykotrooppisista aineista vuonna 1971 tehdyn Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksen mukaisen kansallisen lainsäädäntönsä nojalla ja viisi jäsenvaltiota käyttää sen valvonnassa muita oikeudellisia toimenpiteitä, aineen saattaminen valvontatoimenpiteiden piiriin koko unionissa auttaisi ehkäisemään esteitä rajat ylittävässä lainvalvonnassa ja oikeudellisessa yhteistyössä ja suojaamaan riskeiltä, joita sen saatavuus ja käyttö saattavat aiheuttaa,

               (10)

               ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               1 artikla

               Saatetaan uusi psykoaktiivinen aine 1-fenyyli-2-(1-pyrrolidin-1-yyli)pentan-1-oni (α-pyrrolidiinivalerofenoni, α-PVP) valvontatoimenpiteiden piiriin koko unionissa.

               2 artikla

               Jäsenvaltioiden on toteutettava [vuoden sisällä tämän päätöksen julkaisemisesta] kansallisen lainsäädäntönsä mukaiset tarvittavat toimenpiteet α-PVP:n saattamiseksi sellaisten valvontatoimenpiteiden ja rikosoikeudellisten seuraamusten piiriin, joista säädetään jäsenvaltioiden lainsäädännössä psykotrooppisista aineista vuonna 1971 tehdystä Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksesta aiheutuvien velvoitteiden perusteella.

               3 artikla

               Tämä päätös tulee voimaan […] päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

               Tehty Brysselissä

                     Neuvoston puolesta

                     Puheenjohtaja

                     (1)
                  EUVL L 127, 20.5.2005, s. 32.

                     (2)
                  EUVL L 127, 20.5.2005, s. 32.

                     (3)
                  EUVL C , , s. .


Avis juridique important

|

51999PC0690

Ehdotus: neuvoston päätös luvan antamisesta Saksan liittotasavallalle soveltaa jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin 77/388/ETY 6 ja 17 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä  /* KOM/99/0690 lopull. */

Ehdotus : NEUVOSTON PÄÄTÖS luvan antamisesta Saksan liittotasavallalle soveltaa jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin 77/388/ETY 6 ja 17 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä(komission esittämä)PERUSTELUT1. Saksan viranomaiset pyysivät komission pääsihteeristössä 8 päivänä tammikuuta 1999 ja 27 päivänä elokuuta 1999 saapuneiksi kirjatuilla kirjeillä jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste - 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun neuvoston kuudennen direktiivin [1] 27 artiklan nojalla lupaa soveltaa kyseisen direktiivin 6 artiklasta ja 17 artiklan 2 kohdasta poikkeavia toimenpiteitä.[1]  EYVL L 145, 13.6.1977, s. 1. Direktiivi viimeksi muutettuna direktiivillä 99/85/EY (EYVL L 277, 28.10.1999, s. 34).2. Komissio antoi Saksan liittotasavallan esittämän pyynnön kuudennen direktiivin 27 artiklan 3 kohdan mukaisesti muille jäsenvaltioille tiedoksi 11 päivänä lokakuuta 1999 päivätyllä kirjeellä.3. Saksan hallituksen ensimmäisellä erityistoimenpiteellä halutaan sulkea arvonlisäveron vähennysoikeuden ulkopuolelle sellaiset tavarat ja palvelut, joiden käyttö yrityksen tarpeisiin on alle 10 prosenttia kokonaiskäytöstä.4. Direktiivin 27 artiklassa sallitaan kuudennesta direktiivistä poikkeavien erityistoimenpiteiden käyttöönotto veronkannon yksinkertaistamiseksi tai tietyntyyppisten veropetosten ja veron kiertämisen estämiseksi. Toimenpide, jonka tarkoituksena on estää "veroton kulutus", perustuu kyseiseen säännökseen, sillä sen avulla yksinkertaistetaan veronkantoa poistamalla viranomaisilta tarve valvoa arvonlisäveron vähennysoikeuden soveltamista sellaisista tavaroista ja palveluista aiheutuviin kustannuksiin, joiden käyttö muihin kuin yrityksen tarpeisiin on yli 90 prosenttia kokonaiskäytöstä.5. Saksan toisella poikkeuksella halutaan rajoittaa arvonlisäveron vähennys 50 prosenttiin ajoneuvoihin liittyvissä kustannuksissa (osto, vuokraus, käyttökustannukset). Toimenpidettä ei kuitenkaan sovelleta ajoneuvoihin, joita verovelvolliset käyttävät yksinomaan verolliseen liiketoimintaan, erityisesti ajoneuvoihin, jotka verovelvollinen antaa työsopimuksen perusteella henkilöstönsä käyttöön vastiketta vastaan. Saksan viranomaiset toteavat, että vähennysoikeuden kiinteä enimmäismäärä korvaisi arvonlisäveron kantamisen sellaisissa tapauksissa, joissa ajoneuvoa käytetään muuhun kuin verolliseen liiketoimintaan (pääasiallisesti yksityiskäyttöä).6. Saksan viranomaiset toteavat, että paikalla tehdyissä tarkastuksissa havaitaan melkein kaikissa asiakirjoissa sääntöjenvastaisuuksia, jotka liittyvät ajoneuvojen yksityistä käyttöä koskevan veron määrittämiseen. Edellä esitetty osoittaa, ettei vähennysoikeuden tavanomaisia sääntöjä noudattamalla onnistuta varmistamaan yrityksen ajoneuvojen yksityiseen käyttöön kohdistuvaa tasapuolista veronkantoa. Saksan viranomaiset katsovat, että vähennysoikeuden rajoittaminen on ainoa keino torjua asianmukaisesti veropetosten ja veron kiertämisen vaara, joka on hyvin suuri kyseisellä alalla.7. Lisäksi Saksan viranomaiset katsovat, että toimenpide on tasapuolinen, koska on todettu, että yritysten ajoneuvoja käytetään keskimäärin 50-prosenttisesti yksityisiin tarkoituksiin. Näin ollen Saksan viranomaisten mielestä toimenpide kohdistuisi pääasiallisesti vilpillisiin verovelvollisiin.8. Komissio toi esiin neuvostolle 17 päivänä kesäkuuta 1998 esitetyssä arvonlisäveron vähennysoikeutta koskevassa direktiiviehdotuksessaan [2] ongelmat, joita aiheuttavat tietyt kustannukset, erityisesti henkilöautojen kustannukset, joihin liittyy hyvin usein samanaikaista yksityistä ja lopullista kulutusta silloinkin, kun kustannukset liittyvät yrityksen tavanomaiseen liiketoimintaan. Komissio totesi, että kyseisten kustannusten erittelemistä liiketoimintaan liittyviin ja yksityisiin kustannuksiin ei yleensä voida valvoa, joten niistä aiheutuu veropetosten ja veron kiertämisen vaara.[2]  EYVL C 219, 15.7.1998, s.16.9. Koska kyseessä ovat Saksan viranomaisten esittämät vaikeudet, jotka liittyvät maan lainsäädännön äskettäiseen muuttamiseen kyseisellä alalla ja koska direktiiviä ei ole vielä hyväksytty ja pantu täytäntöön, voidaan kyseiselle jäsenvaltioille antaa ainoastaan kuudennen direktiivin 27 artiklaan perustuvalla neuvoston päätöksellä oikeus poiketa vähennysoikeuden yleisestä periaatteesta sellaisena kuin se on esitetty kuudennen direktiivin 17 artiklan 2 kohdassa.10. Yhteisöjen tuomioistuin on todennut useaan kertaan, että kansallisiin poikkeaviin toimenpiteisiin, joilla voidaan estää veropetokset ja veron kiertäminen, on sovellettava suppeaa tulkintaa ja suhteellisuusperiaatetta: ne voivat poiketa kuudennen direktiivin säännöksistä ainoastaan kyseisen tavoitteen saavuttamiseksi ehdottoman välttämättömissä tapauksissa. Yhteisöjen tuomioistuin lausui asiassa C-63/96 29 päivänä toukokuuta 1997 annetussa tuomiossa [3], että säännös, joka on tietyssä määrin yleinen ja abstrakti ja jossa ei näin ollen suljeta pois tapauksia, joiden objektiivisista tiedoista ilmenee, että verovelvollinen on toiminut moitteettomasti, ei kuulu 27 artiklan soveltamisalaan, sillä siinä ei rajoituta ottamaan käyttöön toimenpidettä, joka on ehdottoman välttämätön veropetosten tai veron kiertämisen estämiseksi.[3]  Kok. 1997, s. I-2847.11. Saksan viranomaiset rajoittivat 50 prosentin vähennysoikeuden soveltamisen tiettyihin tapauksiin, kun ne ilmoittivat, ettei toimenpidettä saisi soveltaa silloin, kun verovelvollinen käyttää ajoneuvoa yksinomaan yrityksen tarpeisiin, eikä varsinkaan ajoneuvoihin, jotka verovelvollinen antaa työsopimuksen perusteella henkilöstönsä käyttöön vastiketta vastaan.12. Komissio katsoo, että suhteellisuusperiaatteen mukaisesti on määritettävä täsmällisesti tilanteet, joissa vähennysoikeuden rajoittamista 50 prosenttiin ei sovelleta, toisin sanoen tapauksiin, joissa ajoneuvo muodostaa verovelvollisen elinkeinon ja joissa ajoneuvon käyttö on verovelvollisen liiketoiminnan harjoittamisessa ehdottoman välttämätöntä. Lisäksi komissio katsoo asiaa koskevan oikeuskäytännön perusteella, ettei vähennysoikeuden 50 prosentin enimmäismäärää saisi soveltaa myöskään silloin, kun verovelvollinen pystyy osoittamaan, että ajoneuvon käyttö liiketoimintaan on enemmän kuin 50 prosenttia sen kokonaiskäytöstä. Edellä mainituissa tapauksissa sovelletaan edelleen kuudennen direktiivin 17 artiklan 2 kohdassa vähennysoikeudesta annettuja yleisiä sääntöjä.13. Siltä osin kuin ehdotetut kaksi toimenpidettä koskevat edellä mainitun arvonlisäveron vähennysoikeusjärjestelmästä neuvostolle 17 päivänä kesäkuuta 1998 esitetyn direktiiviehdotuksen, jota käsitellään parhaillaan, kohteena olevaa vähennysoikeuden rajoittamista, poikkeuksia koskevien lupien soveltaminen olisi rajoitettava ajallisesti ja säädettävä niille voimassaoloaika, joka päättyisi direktiivin tullessa voimaan, ja viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2001. Määräajan säätämisellä saadaan mahdollisuus arvioida poikkeavaa toimenpidettä kyseisenä ajankohtana neuvostossa direktiiviehdotuksesta käydyn keskustelun perusteella siinä tapauksessa, että direktiiviehdotusta ei ole siihen mennessä hyväksytty.Ehdotus :NEUVOSTON PÄÄTÖSluvan antamisesta Saksan liittotasavallalle soveltaa jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin 77/388/ETY 6 ja 17 artiklasta poikkeavaa toimenpidettäEUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun neuvoston kuudennen direktiivin (77/388/ETY) [4] ja erityisesti sen 27 artiklan,[4]  EYVL L 145, 13.6.1977, s. 1. Direktiivi viimeksi muutettuna direktiivillä 99/85/EY (EYVL L 277, 28.10.1999, s. 34).ottaa huomioon komission ehdotuksen [5],[5]  EYVL C du , p. .sekä katsoo seuraavaa:(1) Saksan liittotasavallan hallitus pyysi komission pääsihteeristössä 8 päivänä tammikuuta 1999 ja 27 päivänä elokuuta 1999 saapuneiksi kirjatuilla kirjeillä jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste - 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun neuvoston kuudennen direktiivin 27 artiklan nojalla lupaa saada soveltaa kuudennen direktiivin 6 ja 17 artiklasta poikkeavia toimenpiteitä.(2) Kuudennen arvonlisäverodirektiivin 27 artiklan 1 kohdan mukaan neuvosto voi yksimielisesti komission ehdotuksesta antaa jäsenvaltioille luvan ottaa käyttöön kyseisestä direktiivistä poikkeavia erityistoimenpiteitä veronkannon yksinkertaistamiseksi tai tietyntyyppisten veropetosten ja veron kiertämisen estämiseksi.(3) Saksan viranomaisten esittämä pyyntö on kuudennen direktiivin 27 artiklan 3 kohdan mukaisesti annettu 11 päivänä lokakuuta 1999 tiedoksi muille jäsenvaltioille.(4) Ensimmäisellä poikkeavalla toimenpiteellä halutaan sulkea arvonlisäveron vähennysoikeuden ulkopuolelle sellaisista tavaroista ja palveluista aiheutuvat kustannukset, joiden käyttöosuus verovelvollisen tai hänen henkilöstönsä yksityisiin tarkoituksiin tai, yleisesti ottaen muihin kuin verovelvollisen yrityksen tarkoituksiin on yli 90 prosenttia niiden kokonaiskäytöstä. Kyseistä 17 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä perustellaan arvonlisäveron yksinkertaistamisen tarpeella.(5) Toisessa kuudennen direktiivin 17 artiklan 2 kohdasta ja 6 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä koskevassa pyynnössä on kyse mahdollisuudesta rajoittaa direktiivin 17 artiklan 2 kohdassa säädetty arvonlisäveron vähennysoikeus 50 prosenttiin kaikista sellaisten ajoneuvojen kustannuksista, joita ei käytetä yksinomaan liiketoiminnan harjoittamiseen, ja mahdollisuudesta jättää arvonlisävero kantamatta sellaisissa tapauksissa, joissa henkilöautoa käytetään yksityisiin tarkoituksiin. Vähennysoikeuden rajoittamista perustellaan ilmenneellä vaikeudella valvoa tarkasti tällaista omaisuutta koskevien kustannusten erittelemistä liiketoimintaan liittyviin ja yksityisiin kustannuksiin ja siitä aiheutuvalla veropetosten ja veron kiertämisen vaaralla.(6) Vähennysoikeuden rajoitusta ei kuitenkaan saa soveltaa sellaisista ajoneuvoista aiheutuviin kustannuksiin, jotka muodostavat verovelvollisen elinkeinon tai jotka ovat verovelvollisen liiketoiminnassa ehdottoman välttämättömiä. Lisäksi kiinteää enimmäismäärää ei sovelleta silloin, kun verovelvollinen pystyy osoittamaan, että liiketoimintaan liittyvän käytön osuus on enemmän kuin 50 prosenttia ajoneuvon kokonaiskäytöstä. Tällaisessa tapauksessa sovelletaan edelleen 17 artiklan 2 kohdan yleisiä vähennyssääntöjä. (7) Edellä esitetyillä tarkennuksilla varmistetaan, että yhteisöjen tuomioistuimen kuudennen direktiivin 27 artiklan soveltamista koskevan oikeuskäytännön [6] mukaisesti poikkeusta verovelvollisen oikeudesta vähentää verollisesta liiketoiminnasta kannettu arvonlisävero sovelletaan ainoastaan silloin, kun se on ehdottoman välttämätöntä veropetosten ja veron kiertämisen estämiseksi.[6]  Ks. asia 63/96, Werner Skripalle, tuomio 29.5.1997 (Kok. 1997, s. I-2847).(8) Komissio esitti 17 päivänä kesäkuuta 1998 ehdotuksen neuvoston direktiiviksi, jolla muutetaan kuudetta direktiiviä [7] arvonlisäveron vähennysoikeuden osalta. Tavoitteena on yhdenmukaistaa lopullisesti jäsenvaltioissa sovellettavat erilaiset vähennysoikeuden rajoituksia koskevat säännöt, sillä kyseiset säännöt voivat aiheuttaa kilpailun vääristymistä kansainvälisessä kaupassa, jos ne vaikuttavat tavaroiden ja palvelujen hintoihin.[7]  EYVL C 219, 15.7.1998, s.16.(9) Poikkeuksia koskevien lupien voimassaolo olisi rajoitettava päättymään edellä mainitun direktiivin tullessa voimaan ja viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2001 siinä tapauksessa, ettei direktiivi ole tullut voimaan kyseiseen ajankohtaan mennessä. Määräajan pituus antaa mahdollisuuden arvioida kyseisenä ajankohtana poikkeavan toimenpiteen asianmukaisuutta ottaen huomioon neuvostossa käytyjen keskustelujen edistymisen.(10) Näillä poikkeavilla toimenpiteillä ei ole pienentävää vaikutusta Euroopan yhteisöjen arvonlisäveroon perustuviin omiin varoihin,ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:1 artikla Poiketen siitä, mitä direktiivin 77/388/ETY 17 artiklan 2 kohdassa, sellaisena kuin se on muutettuna kyseisen direktiivin 28 f artiklalla, säädetään, Saksan liittotasavallalle annetaan lupa sulkea arvonlisäveron vähennysoikeuden ulkopuolelle tavaroihin ja palveluihin liittyvät kustannukset, jos niiden käyttöosuus verovelvollisen tai hänen henkilöstönsä yksityisiin tarpeisiin tai, yleisesti ottaen muihin kuin hänen yrityksensä tarkoituksiin on yli 90 prosenttia niiden kokonaiskäytöstä. 2 artiklaPoiketen siitä, mitä direktiivin 77/388/ETY 17 artiklan 2 kohdassa , sellaisena kuin se on muutettuna kyseisen direktiivin 28 f artiklalla, säädetään sekä siitä, mitä saman direktiivin 6 artiklan 2 kohdan a alakohdassa säädetään, Saksan liittotasavallalle annetaan lupa rajoittaa ajoneuvoista, joita ei käytetä yksinomaan liiketoiminnan harjoittamiseen, aiheutuvista kustannuksista kannettavan arvonlisäveron vähennysoikeus 50 prosenttiin, ja lupa olla pitämättä verovelvollisen yritykselle kuuluvan ajoneuvon yksityiskäyttöä vastikkeellisena palvelujen tarjoamisena.Edellä ensimmäisen kohdan säännöksiä ei sovelleta, jos ajoneuvo muodostaa verovelvollisen elinkeinon tai jos sen käyttö on ehdottoman välttämätöntä verovelvollisen liiketoiminnan harjoittamisessa ja jos verovelvollinen pystyy osoittamaan, että ajoneuvon liiketoimintaan liittyvän käytön osuus on yli 50 prosenttia ajoneuvon kokonaiskäytöstä.3 artiklaTämän päätöksen voimassaolo päättyy päivänä, jona direktiivi arvonlisäveron vähennysoikeuden soveltamisalaan kuulumattomista kustannuksista tulee voimaan, ja viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2001.4 artiklaTämä päätös on osoitettu Saksan liittotasavallalle.Tehty Brysselissä  Neuvoston puolesta puheenjohtaja