Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52009PC0441

Ehdotus : neuvoston päätös Euroopan yhteisön liittymistä 9 päivänä toukokuuta 1980 tehtyyn kansainvälisiä rautatiekuljetuksia koskevaan yleissopimukseen (COTIF), sellaisena kuin se on muutettuna 3 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyllä Vilnan pöytäkirjalla, koskevan sopimuksen tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)  /* KOM/2009/0441 lopull. - CNS 2009/0121 */

	[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |Bryssel 31.8.2009KOM(2009) 441 lopullinen2009/0121 (CNS)Ehdotus:NEUVOSTON PÄÄTÖSEuroopan yhteisön liittymistä 9 päivänä toukokuuta 1980 tehtyyn kansainvälisiä rautatiekuljetuksia koskevaan yleissopimukseen (COTIF), sellaisena kuin se on muutettuna 3 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyllä Vilnan pöytäkirjalla, koskevan sopimuksen tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)PERUSTELUT1. Tällä tiedonannolla komissio esittää neuvostolle tarkistetun ehdotuksen päätökseksi, jolla yhteisö valtuutetaan tekemään sopimus, jossa määritellään ehdot yhteisön liittymiseksi 9 päivänä toukokuuta 1980 tehtyyn kansainvälisiä rautatiekuljetuksia koskevaan yleissopimukseen (COTIF), sellaisena kuin se on muutettuna 3 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyllä Vilnan pöytäkirjalla.2. Yhteisön liittyminen on mahdollista Vilnan pöytäkirjalla muutetun COTIF-yleissopimuksen 38 artiklan nojalla, jossa määrätään, että yleissopimukseen voivat liittyä myös alueelliset taloudellisen yhdentymisen järjestöt.3. Neuvosto valtuutti komission 28. maaliskuuta 2003 aloittamaan COTIF-yleissopimuksen sopimuspuolten kanssa neuvottelut yhteisön liittymisestä yleissopimukseen. Neuvoston päätökseen sisältyivät ohjeet yhteisön liittymisestä COTIF-yleissopimukseen ja sitä koskevien neuvottelujen käymisestä.4. Vuonna 2003 annettiin ehdotus neuvoston päätökseksi[1], jolla hyväksytään yhteisön ja valtioidenvälisen kansainvälisten rautatiekuljetusten järjestön (OTIF) välisen sopimuksen ehdot. Yhteisö ei kuitenkaan voinut liittyä COTIF-yleissopimukseen ennen kuin Vilnan pöytäkirja oli tullut voimaan, mikä puolestaan riippui siitä, kuinka moni OTIFin jäsenvaltio oli ratifioinut pöytäkirjan. Vilnan pöytäkirjalla muutettu COTIF-yleissopimus tuli voimaan heinäkuussa 2006.5. Komission vuonna 2003 antama ehdotus Euroopan yhteisön liittymisestä COTIF-yleissopimukseen toimitettiin neuvostolle ja Euroopan parlamentille 17. marraskuuta 2003. Euroopan parlamentti antoi ehdotuksesta myönteisen lausunnon 10. maaliskuuta 2004 ja hyväksyi ehdotuksen muutoksitta ensimmäisessä käsittelyssä. Samalla kuitenkin katsottiin, että yhteisön tulisi pyytää OTIFilta selvennyksiä ja takeita eräässä tietyssä kysymyksessä. Oli nimittäin alkanut vaikuttaa siltä, että COTIF-yleissopimuksen 3 artiklan 2 §, jolla pyritään varmistamaan yhteisön ja OTIFin oikeudellisten järjestelmien vastaavuus, ei itse asiassa annakaan riittäviä takeita tästä. COTIF-yleissopimuksen ja sen liitteiden oikeudellinen tarkastelu vahvisti, että yhteisön oikeuden ja COTIF-yleissopimuksen välillä oli useita eroja, jotka liittyivät sekä COTIF-yleissopimuksessa vahvistettuihin oikeudenkäyttövaltaa koskeviin sääntöihin (12 ja 28 artikla) että eräisiin liitteissä (E, F ja G) vahvistettuihin sääntöihin.6. Jäsenvaltiot olivat hyvin tietoisia tästä ristiriidasta ja tekivät komission antaman virallisen suosituksen mukaisesti edellä mainittuja COTIFin liitteitä koskevia varaumia COTIF-yleissopimuksen 42 artiklan nojalla. Varaumien johdosta näiden liitteiden säännöksiä ei sovellettu kyseisissä maissa. Tämä poisti mahdollisen ristiriidan yhteisön lainsäädännön kanssa liitteiden soveltamisalaan kuuluvissa asioissa, mutta merkitsi samalla myös sitä, ettei niitäkään sääntöjä voitu soveltaa, jotka eivät olleet ristiriidassa yhteisön oikeuden kanssa.7. Euroopan yhteisön oikeudellisen järjestelmän suojelemiseksi yhteisö ehdotti, että sopimukseen lisättäisiin sopiva määräys (niin sanottu irtautumislauseke), jonka avulla vältettäisiin COTIF-yleissopimuksen ja voimassa olevan ja kehitteillä olevan yhteisön säännöstön yhteensopivuutta koskevat ongelmat.8. Yhteisön ulkoista toimivaltaa käsittelevä komission yksiköiden välinen ryhmä pohti yhteisön liittymiseen liittyviä yleisiä näkökohtia 19. huhtikuuta 2007. Se katsoi, että asiassa olisi parasta edetä seuraavasti:-  Komission olisi sovittava OTIFin kanssa, että yhteisön liittymisestä COTIF-yleissopimukseen tehtävään sopimukseen lisätään vakiomuotoinen irtautumislauseke.-  Jäsenvaltioiden olisi pidettävä voimassa COTIF-yleissopimuksen liitteistä (E, F ja G) tekemänsä varaumat. Jäsenvaltioiden, jotka ovat ratifioineet vuoden 1999 Vilnan pöytäkirjan mutta eivät ole vielä esittäneet näitä liitteitä koskevaa varaumaa, olisi tehtävä varauma.-  Kun yhteisö liittyy COTIF-yleissopimukseen, yhteisön olisi tehtävä COTIFin liitteitä (E, F ja G) koskeva varauma.-  Edellä mainitut (jäsenvaltioiden ja yhteisön) varaumat olisi peruutettava, kun näiden kahden oikeudellisen järjestelmän väliset epäjohdonmukaisuudet on poistettu.9. Tästä lähestymistavasta keskusteltiin neuvostossa vuoden 2007 aikana. Tämä mahdollisti neuvottelujen aloittamisen uudelleen OTIFin kanssa erityisesti riittävää irtautumislauseketta koskevasta kysymyksestä. Samaan aikaan aloitettiin työ EY:n ja OTIFin oikeudellisten järjestelmien välisten epäjohdonmukaisuuksien poistamiseksi. Tämä työ saatiin päätökseen vuonna 2008.10. Komission ja OTIFin välillä toukokuussa ja kesäkuussa 2009 käytyjen neuvottelujen tuloksena laadittiin yhteinen sopimusluonnos, joka on tämän päätöksen liitteenä. Tilanne on tällä hetkellä se, että COTIF-yleissopimus on voimassa ja Euroopan yhteisö voi nyt liittyä siihen. Euroopan yhteisön oikeuden ja COTIF-yleissopimuksen yhteensopivuusongelmat on periaatteessa ratkaistu COTIF-yleissopimukseen tehdyillä muutoksilla. Muutokset annettiin asianomaisen OTIF-komission käsiteltäviksi, ja se hyväksyi muutokset 23., 24. ja 25. kesäkuuta 2009. Muutokset tulevat voimaan 12 kuukauden kuluttua siitä, kun OTIF on ilmoittanut niistä jäsenvaltioilleen.11. Kaikki nämä näkökohdat on otettu huomioon liitteenä olevaa sopimusta laadittaessa. Sopimuksen myötä neuvoston antamissa neuvotteluvaltuuksissa esitetyt velvoitteet on täytetty. Sopimus tarjoaa Euroopan yhteisölle mahdollisuuden saavuttaa yhteisön rautatiealueen laajentamiseen liittyvät tavoitteensa, ja lisäksi se tarjoaa uusia mahdollisuuksia rautatiemarkkinoiden kehittämiseen.12. Näiden seikkojen perusteella ja vakiintuneiden menettelyjen mukaisesti komissio-  peruuttaa vuonna 2003 antamansa ehdotuksen päätökseksi, jolla yhteisö valtuutetaan tekemään sopimus, jossa määritellään ehdot yhteisön liittymiseksi kansainvälisiä rautatiekuljetuksia koskevaan yleissopimukseen (COTIF) [KOM(2003) 696 lopullinen, 17. marraskuuta 2003],-  ehdottaa, että neuvosto tekee liitteenä olevan päätöksen,-  osoittaa tämän tiedonannon neuvostolle.-  2009/0121 (CNS)Ehdotus:NEUVOSTON PÄÄTÖSEuroopan yhteisön liittymistä 9 päivänä toukokuuta 1980 tehtyyn kansainvälisiä rautatiekuljetuksia koskevaan yleissopimukseen (COTIF), sellaisena kuin se on muutettuna 3 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyllä Vilnan pöytäkirjalla, koskevan sopimuksen tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 71 artiklan ja 300 artiklan 2 ja 3 kohdan,ottaa huomioon komission ehdotuksen[2],ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon[3],sekä katsoo seuraavaa:(1) Rautateiden yhteentoimivuuden kehittäminen sekä yhteisön sisällä että yhteisön ja sen naapurimaiden välillä on yksi keskeinen tekijä liikennepolitiikassa, jolla pyritään erityisesti parantamaan eri liikennemuotojen välistä tasapainoa.(2) Euroopan yhteisöllä on yksinomainen tai jäsenvaltioidensa kanssa jaettu toimivalta niillä aloilla, jotka kuuluvat 9 päivänä toukokuuta 1980 tehdyn kansainvälisiä rautatiekuljetuksia koskevan yleissopimuksen (COTIF), sellaisena kuin se on muutettuna 3 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyllä Vilnan pöytäkirjalla, jäljempänä ’COTIF-yleissopimus’, soveltamisalaan.(3) Euroopan yhteisön liittyminen COTIF-yleissopimukseen toimivaltansa käyttämiseksi on sallittu Vilnan pöytäkirjalla muutetun COTIF-yleissopimuksen 38 artiklan nojalla.(4) Komissio on neuvotellut yhteisön puolesta COTIF-yleissopimuksen sopimuspuolten kanssa sopimuksen Euroopan yhteisön liittymisestä COTIF-yleissopimukseen.(5) Koska tiettyjen COTIF-yleissopimuksen liitteiden määräysten ja yhteisön oikeuden säännösten välisiä ristiriitaisuuksia ei ole vielä ratkaistu, Euroopan yhteisön olisi COTIF-yleissopimukseen liittyessään annettava COTIF-yleissopimuksen 42 artiklan mukainen julistus, jonka mukaan se ei sovella COTIF-yleissopimuksen liitteitä E, F ja G,ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:1 artikla1. Hyväksytään yhteisön puolesta Euroopan yhteisön liittymistä 9 päivänä toukokuuta 1980 tehtyyn kansainvälisiä rautatiekuljetuksia koskevaan yleissopimukseen (COTIF), sellaisena kuin se on muutettuna 3 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyllä Vilnan pöytäkirjalla, koskeva sopimus seuraavin ehdoin:-  liittymisen yhteydessä yhteisö antaa toimivaltansa käyttöä koskevan julistuksen;-  liittymisen yhteydessä yhteisö antaa julistuksen, jonka mukaan se ei sovella COTIF-yleissopimuksen liitteitä E, F ja G.2. Sopimus ja 1 kohdassa tarkoitetut julistukset ovat tämän päätöksen liitteinä.2 artiklaValtuutetaan neuvoston puheenjohtaja nimeämään henkilö, jolla on valtuudet allekirjoittaa sopimus, jotta ilmaistaan yhteisön suostumus sitoutua sopimukseen, sekä antaa sopimukseen liittyvät julistukset ja tallettaa hyväksymisasiakirja yhteisön puolesta.Tehty BrysselissäNeuvoston puolestaPuheenjohtajaLIITE 1 SOPIMUS EUROOPAN YHTEISÖN LIITTYMISESTÄ 9 PÄIVÄNÄ TOUKOKUUTA 1980 TEHTYYN KANSAINVÄLISIÄ RAUTATIEKULJETUKSIA KOSKEVAAN YLEISSOPIMUKSEEN (COTIF), SELLAISENA KUIN SE ON MUUTETTUNA 3 PÄIVÄNÄ KESÄKUUTA 1999 TEHDYLLÄ VILNAN PÖYTÄKIRJALLAVALTIOIDENVÄLINEN KANSAINVÄLISTEN RAUTATIEKULJETUSTEN JÄRJESTÖJAEUROOPAN YHTEISÖ, jotkaottavat huomioon 9 päivänä toukokuuta 1980 tehdyn kansainvälisiä rautatiekuljetuksia koskevan yleissopimuksen (COTIF), sellaisena kuin se on muutettuna 3 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyllä Vilnan pöytäkirjalla, jäljempänä ’yleissopimus’, ja erityisesti sen 38 artiklan,ottavat huomioon tehtävät, jotka on Euroopan yhteisön perustamissopimuksessa annettu Euroopan yhteisölle tietyillä yleissopimuksen soveltamisalaan kuuluvilla aloilla,katsovat, että yleissopimuksella perustetaan valtioidenvälinen kansainvälisten rautatiekuljetusten järjestö (OTIF), jonka toimipaikka on Bernissä,katsovat, että Euroopan yhteisön yleissopimukseen liittymisen tarkoituksena on auttaa OTIFia saavuttamaan tavoitteensa, joka on kansainvälisen rautatieliikenteen edistäminen, parantaminen ja helpottaminen sekä tekniseltä että oikeudelliselta kannalta,katsovat, että yleissopimuksen 3 artiklan mukaisesti jäsenvaltiot, jotka ovat myös Euroopan yhteisöjen jäsenvaltioita tai Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen sopimusvaltioita, eivät kansainvälistä yhteistyötä koskevien velvoitteiden osalta noudata ensisijaisesti yleissopimuksesta johtuvia velvoitteita vaan velvoitteita, jotka kuuluvat niille Euroopan yhteisöjen jäsenvaltioina tai Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen sopimusvaltioina,katsovat, että on tarpeen laatia irtautumislauseke niitä yleissopimuksen osia varten, jotka kuuluvat Euroopan yhteisön toimivaltaan, sen osoittamiseksi, etteivät Euroopan yhteisön jäsenvaltiot voi vedota yleissopimuksesta johtuviin oikeuksiin ja velvollisuuksiin ja soveltaa niitä suoraan itseensä,katsovat, että yleissopimusta sovelletaan täysimääräisesti toisaalta Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden ja toisaalta yleissopimuksen muiden sopimuspuolten välillä,katsovat, että Euroopan yhteisön liittyminen yleissopimukseen edellyttää sen selventämistä, miten yleissopimuksen määräyksiä sovelletaan Euroopan yhteisöön ja sen jäsenvaltioihin,katsovat, että ehtojen, jotka koskevat Euroopan yhteisön liittymistä yleissopimukseen, on annettava yhteisölle mahdollisuus käyttää yleissopimuksen yhteydessä sellaista toimivaltaa, jonka jäsenvaltiot ovat sille siirtäneet,OVAT SOPINEET SEURAAVAA:1 artiklaEuroopan yhteisö liittyy yleissopimukseen tässä sopimuksessa määrätyin ehdoin yleissopimuksen 38 artiklan mukaisesti.2 artiklaYleissopimuksen sopimuspuolet, jotka ovat Euroopan yhteisön jäsenvaltioita, soveltavat keskinäisissä suhteissaan yhteisön sääntöjä siltä osin kuin on olemassa yhteisön sääntöjä, joilla säännellään kyseistä erityiskysymystä ja joita sovelletaan kyseessä olevaan erityistapaukseen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta yleissopimuksen tavoitetta ja tarkoitusta ja sen täysimääräistä soveltamista suhteessa muihin yleissopimuksen sopimuspuoliin.3 artiklaEllei tämän sopimuksen määräyksistä muuta johdu, yleissopimuksen määräyksiä on tulkittava niin, että ne käsittävät myös Euroopan yhteisön sen toimivallan rajoissa. Myös erilaiset ilmaisut, joilla viitataan yleissopimuksen sopimuspuoliin ja niiden edustajiin, on ymmärrettävä sen mukaisesti.4 artiklaEuroopan yhteisöllä ei ole osuutta OTIFin talousarviossa eikä se osallistu talousarviota koskevaan päätöksentekoon.5 artikla1. Euroopan yhteisöllä on oikeus olla edustettuna ja mukana kaikkien sellaisten OTIFin elinten toiminnassa, joissa jollain sen jäsenvaltioista on oikeus olla edustettuna sopimuspuolena ja joissa voidaan käsitellä sen toimivaltaan kuuluvia asioita, sanotun kuitenkaan rajoittamatta yhteisön 6 artiklan mukaista äänioikeutta.Euroopan yhteisö ei voi olla hallintokomitean jäsen. Se voidaan kutsua osallistumaan hallintokomitean kokouksiin, kun komitea haluaa kuulla sitä esityslistalle otetuista yhteistä etua koskevista asioista.2. Euroopan yhteisöä edustaa Euroopan komissio. Euroopan komissio voi valtuuttaa edustajakseen yhteisön yhden tai useamman jäsenvaltion.6 artikla1. Kun päätetään asioista, joissa Euroopan yhteisöllä on yksinomainen toimivalta, Euroopan yhteisö käyttää yleissopimuksen mukaista jäsenvaltioidensa äänioikeutta.2. Kun päätetään asioista, joissa Euroopan yhteisöllä on jäsenvaltioidensa kanssa jaettu toimivalta, joko Euroopan yhteisö tai sen jäsenvaltiot äänestävät.3. Jollei yleissopimuksen 26 artiklan 7 §:stä muuta johdu, Euroopan yhteisöllä on äänimäärä, joka vastaa niiden yhteisön jäsenvaltioiden äänimäärää, jotka ovat myös OTIFin jäsenvaltioita. Kun Euroopan yhteisö äänestää, sen jäsenvaltiot eivät äänestä.4. Euroopan yhteisö ilmoittaa tapauskohtaisesti muille yleissopimuksen sopimuspuolille tapauksista, joissa se käyttää 1–3 kohdan mukaista äänioikeutta yleiskokouksen ja muiden käsittelyelinten esityslistojen eri asiakohtien suhteen. Tämä velvoite on voimassa myös silloin, kun päätökset tehdään kirjeenvaihdolla. Tämä tieto on annettava OTIFin pääsihteerille riittävän ajoissa, jotta tieto sekä kokousasiakirjat tai kirjeenvaihdolla tehtävä päätös voidaan toimittaa kaikille sopimuspuolille.7 artiklaYhteisön toimivallan laajuus ilmaistaan yleisluonteisesti kirjallisessa julistuksessa, jonka Euroopan yhteisö antaa tämän sopimuksen tekemisen yhteydessä. Tätä julistusta voidaan tarvittaessa muuttaa Euroopan yhteisön ilmoituksella OTIFille. Se ei korvaa yhteisön toimivaltaa koskevia ilmoituksia, jotka annetaan ennen kuin OTIF tekee päätöksiä virallisella äänestyksellä tai muulla tavoin, tai millään tavoin rajoita ilmoitusten aiheita.8 artiklaYleissopimuksen V osaa sovelletaan kaikkiin riitoihin, joita syntyy tämän liittymissopimuksen sopimuspuolten välillä tämän sopimuksen tulkinnasta, soveltamisesta tai täytäntöönpanosta, mukaan luettuina sen pätevyys, voimassaolo ja purkaminen.9 artiklaTämä sopimus tulee voimaan ensimmäisen kuukauden ensimmäisenä päivänä sen jälkeen, kun sopimuspuolet ovat allekirjoittaneet sopimuksen. Tässä tapauksessa ei sovelleta yleissopimuksen 34 artiklan 2 §:ää.10 artiklaTämä sopimus on voimassa toistaiseksi.Jos kaikki OTIFiin kuuluvat Euroopan yhteisön jäsenvaltiot irtisanoutuvat yleissopimuksesta, Euroopan yhteisön katsotaan antaneen irtisanoutumisilmoituksen yleissopimuksesta ja samalla tästä sopimuksesta, kun viimeinen yleissopimuksesta irtisanoutuva Euroopan yhteisön jäsenvaltio ilmoittaa irtisanoutumisesta yleissopimuksen 41 artiklan mukaisesti.11 artiklaYleissopimuksen sopimuspuolet, jotka eivät ole Euroopan yhteisön jäsenvaltioita mutta soveltavat asiaa koskevaa Euroopan yhteisön lainsäädäntöä Euroopan yhteisön kanssa tekemiensä kansainvälisten sopimusten johdosta, voivat yleissopimuksen tallettajan suostumuksella antaa yksittäisiä julistuksia Euroopan yhteisön ja COTIFin kanssa tekemiinsä sopimuksiin ja niihin liittyvään lainsäädäntöön perustuvien oikeuksiensa ja velvoitteidensa säilyttämisestä.TÄMÄN VAKUUDEKSI alla mainitut täysivaltaiset edustajat ovat oikeiksi ja asianmukaisiksi todetut valtakirjansa esitettyään allekirjoittaneet tämän sopimuksen.TEHTY ...ssa ... päivänä ...kuuta ... englannin kielellä kahtena alkuperäiskappaleena, joista toisen säilyttää OTIF ja toisen Euroopan yhteisö. Sopimuspuolten asianmukaiset elimet vastaavat lopullisen sopimuksen kääntämisestä ja jakelusta.Valtioidenvälisen kansainvälisten rautatiekuljetusten järjestön (OTIF) puolesta | Euroopan yhteisön puolesta |LIITE 2EUROOPAN YHTEISÖN JULISTUS TOIMIVALLASTAEuroopan yhteisöllä on rautatiealalla jäsenvaltioidensa kanssa jaettu toimivalta EY:n perustamissopimuksen 70 ja 71 artiklan, 80 artiklan 1 kohdan ja 156 artiklan nojalla.EY:n perustamissopimuksen V osastossa vahvistetaan Euroopan yhteisön yhteinen liikennepolitiikka ja XV osastossa määrätään Euroopan yhteisön osallistumisesta Euroopan laajuisten liikenneverkkojen perustamiseen ja kehittämiseen.EY:n perustamissopimuksen V osaston 71 artiklassa määrätään tarkemmin, että Euroopan yhteisö voi-  antaa yhteisiä sääntöjä, joita sovelletaan kansainväliseen liikenteeseen jäsenvaltion alueelle tai sen alueelta taikka yhden tai useamman jäsenvaltion alueen kautta,-  vahvistaa ne edellytykset, joilla muut kuin jäsenvaltiossa asuvat liikenteenharjoittajat saavat harjoittaa liikennettä siellä,-  toteuttaa toimenpiteet liikenneturvallisuuden parantamiseksi,-  antaa muut aiheelliset säännökset.Euroopan laajuisten verkkojen osalta EY:n perustamissopimuksen XV osaston 155 artiklassa määrätään tarkemmin, että Euroopan yhteisö-  vahvistaa joukon suuntaviivoja, jotka koskevat suunniteltujen toimien tavoitteita, painopisteitä ja pääperiaatteita Euroopan laajuisten verkkojen alalla; näissä suuntaviivoissa yksilöidään yhteistä etua koskevat hankkeet,-  panee erityisesti teknisen standardoinnin alalla täytäntöön kaikki toimet, jotka saattavat osoittautua tarpeellisiksi verkkojen yhteentoimivuuden turvaamiseksi,-  voi erityisesti toteuttamiskelpoisuutta koskevilla selvityksillä, lainatakuilla tai korkotuella tukea sellaisia jäsenvaltioiden tukemia yhteistä etua koskevia hankkeita, jotka yksilöidään ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitetuissa suuntaviivoissa; yhteisö voi myös osallistua tiettyjen liikenteen infrastruktuurin alan hankkeiden rahoittamiseen jäsenvaltioissa koheesiorahaston kautta.Euroopan yhteisö on antanut näiden kahden määräyksen nojalla merkittävän määrän rautatieliikenteeseen sovellettavia säädöksiä.Euroopan yhteisön oikeuden nojalla Euroopan yhteisöllä on yksinomainen toimivalta rautatieliikenteeseen liittyvissä asioissa, joissa 9 päivänä toukokuuta 1980 tehty kansainvälisiä rautatiekuljetuksia koskeva yleissopimus (COTIF), sellaisena kuin se on muutettuna 3 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyllä Vilnan pöytäkirjalla, jäljempänä ’yleissopimus’, tai sen soveltamiseksi annetut oikeudelliset säädökset vaikuttavat voimassa oleviin yhteisön sääntöihin.Euroopan yhteisön jäsenvaltioilla ei ole toimivaltaa yleissopimuksen soveltamisalaan kuuluvissa asioissa, joihin liittyvä yksinomainen toimivalta on Euroopan yhteisöllä.Jos yhteisön sääntöjä on olemassa, mutta yleissopimus tai sen soveltamiseksi annetut oikeudelliset säädökset eivät vaikuta niihin, Euroopan yhteisöllä on jäsenvaltioidensa kanssa jaettu toimivalta yleissopimukseen liittyvissä asioissa.Julistuksen lisäyksessä on annettu luettelo asiaa koskevista yhteisön säädöksistä sopimuksen tekoajankohtana. Näistä säädöksistä johtuvan yhteisön toimivallan laajuutta on arvioitava suhteessa kunkin säädöksen erityisiin säännöksiin etenkin siltä osin kuin näissä säännöksissä vahvistetaan yhteisiä sääntöjä. Yhteisön toimivalta kehittyy koko ajan. Toimivaltaiset toimielimet voivat perustamissopimuksen puitteissa tehdä päätöksiä, joissa määritetään Euroopan yhteisön toimivallan laajuus. Euroopan yhteisö pidättää sen vuoksi oikeuden muuttaa tätä julistusta vastaavasti, ilman että tämä kuitenkaan on edellytyksenä yleissopimuksen soveltamisalaan kuuluviin asioihin liittyvän yhteisön toimivallan käyttämiselle.LIITTEEN 2 LISÄYSYLEISSOPIMUKSESSA KÄSITELTYIHIN AIHEISIINLIITTYVÄT YHTEISÖN SÄÄDÖKSETYhteisö on tähän mennessä käyttänyt toimivaltaansa muun muassa seuraavilla yhteisön säädöksillä:TALOUTTA TAI MARKKINOILLE PÄÄSYÄ KOSKEVA LAINSÄÄDÄNTÖ-  asetus N:o 11 Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen 79 artiklan 3 kohdan täytäntöönpanosta syrjinnän poistamiseksi kuljetusmaksuista ja -ehdoista (EYVL L 532, 16.8.1960, s. 1121)-  neuvoston direktiivi 91/440/ETY, annettu 29 päivänä heinäkuuta 1991, yhteisön rautateiden kehittämisestä (EYVL L 237, 24.8.1991, s. 25)-  neuvoston direktiivi 95/18/EY, annettu 19 päivänä kesäkuuta 1995, rautatieyritysten toimiluvista (EYVL L 143, 27.6.1995, s. 70)-  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/12/EY, annettu 26 päivänä helmikuuta 2001, yhteisön rautateiden kehittämisestä annetun neuvoston direktiivin 91/440/ETY muuttamisesta (EYVL L 75, 15.3.2001, s. 1)-  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/13/EY, annettu 26 päivänä helmikuuta 2001, rautatieyritysten toimiluvista annetun neuvoston direktiivin 95/18/EY muuttamisesta (EYVL L 75, 15.3.2001, s. 26)-  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/14/EY, annettu 26 päivänä helmikuuta 2001, rautateiden infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja rautateiden infrastruktuurin käyttömaksujen perimisestä sekä turvallisuustodistusten antamisesta (EYVL L 75, 15.3.2001, s. 29)-  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/51/EY, annettu 29 päivänä huhtikuuta 2004, yhteisön rautateiden kehittämisestä annetun neuvoston direktiivin 91/440/ETY muuttamisesta (EUVL L 164, 30.4.2004, s. 164–172, ja EUVL L 220, 21.6.2004, s. 58–60)-  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1371/2007, annettu 23 päivänä lokakuuta 2007, rautatieliikenteen matkustajien oikeuksista ja velvollisuuksista (EUVL L 315, 3.12.2007, s. 14)-  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2007/58/EY, annettu 23 päivänä lokakuuta 2007, yhteisön rautateiden kehittämisestä annetun neuvoston direktiivin 91/440/ETY ja rautateiden infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja rautateiden infrastruktuurin käyttömaksujen perimisestä annetun direktiivin 2001/14/EY muuttamisesta (EUVL L 315, 3.12.2007, s. 44)-  YHTEENTOIMIVUUS- JA TURVALLISUUSLAINSÄÄDÄNTÖ-  neuvoston direktiivi 96/48/EY, annettu 23 päivänä heinäkuuta 1996, Euroopan laajuisen suurten nopeuksien rautatiejärjestelmän yhteentoimivuudesta (EYVL L 235, 17.9.1996, s. 6)-  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/16/EY, annettu 19 päivänä maaliskuuta 2001, Euroopan laajuisen tavanomaisen rautatiejärjestelmän yhteentoimivuudesta (EYVL L 110, 20.4.2001, s. 1)-  neuvoston direktiivi 96/49/EY, annettu 23 päivänä heinäkuuta 1996, vaarallisten aineiden rautatiekuljetuksia koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä (EYVL L 235, 17.9.1996, s. 25)-  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/49/EY, annettu 29 päivänä huhtikuuta 2004, yhteisön rautateiden turvallisuudesta sekä rautatieyritysten toimiluvista annetun neuvoston direktiivin 95/18/EY ja rautateiden infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja rautateiden infrastruktuurin käyttömaksujen perimisestä sekä turvallisuustodistusten antamisesta annetun direktiivin 2001/14/EY muuttamisesta (EUVL L 164, 30.4.2004, s. 44–113, ja EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16–39)-  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/50/EY, annettu 29 päivänä huhtikuuta 2004, Euroopan laajuisen suurten nopeuksien rautatiejärjestelmän yhteentoimivuudesta annetun neuvoston direktiivin 96/48/EY ja Euroopan laajuisen tavanomaisen rautatiejärjestelmän yhteentoimivuudesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/16/EY muuttamisesta (EUVL L 164, 30.4.2004, s. 114–163, ja EUVL L 220, 21.6.2004, s. 40–57)-  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 881/2004, annettu 29 päivänä huhtikuuta 2004, Euroopan rautatieviraston perustamisesta (EUVL L 164, 30.4.2004, s. 1–43, ja EUVL L 220, 21.6.2006, s. 3–14)-  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2007/59/EY, annettu 23 päivänä lokakuuta 2007, vetureita ja junia rautateillä yhteisössä ajavien veturinkuljettajien hyväksymisestä (EUVL L 315, 3.12.2007, s. 51)-  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/57/EY, annettu 17 päivänä kesäkuuta 2008, rautatiejärjestelmän yhteentoimivuudesta yhteisössä (uudelleen laadittu toisinto) (EUVL L 191, 18.7.2008, s. 1)-  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/68/EY, annettu 24 päivänä syyskuuta 2008, vaarallisten aineiden sisämaankuljetuksista (EUVL L 260, 30.9.2008, s. 13)-  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/110/EY, annettu 16 päivänä joulukuuta 2008, yhteisön rautateiden turvallisuudesta annetun direktiivin 2004/49/EY (rautatieturvallisuusdirektiivi) muuttamisesta (EUVL L 345, 23.12.2008, s. 62)-  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1335/2008, annettu 16 päivänä joulukuuta 2008, Euroopan rautatieviraston perustamisesta annetun asetuksen (EY) N:o 881/2004 (virastoasetus) muuttamisesta (EUVL L 354, 31.12.2008, s. 51)JULKISEN PALVELUN VELVOITTEET-  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1370/2007, annettu 23 päivänä lokakuuta 2007, rautateiden ja maanteiden julkisista henkilöliikennepalveluista sekä neuvoston asetusten (ETY) N:o 1191/69 ja (ETY) N:o 1107/70 kumoamisesta (EUVL L 315, 3.12.2007, s. 1)LIITE 3COTIF-YLEISSOPIMUKSEN 42 ARTIKLAN MUKAINENEUROOPAN YHTEISÖN JULISTUSSiihen saakka, kunnes eräät yhteisön lainsäädännön ja COTIF-yleissopimuksen tiettyjen määräysten väliset oikeudelliset epäjohdonmukaisuudet on ratkaistu, Euroopan yhteisö ei sovella seuraavia COTIF-yleissopimuksen liitteitä kokonaisuudessaan:1. Yhtenäiset oikeussäännökset sopimuksesta infrastruktuurin käytöstä kansainvälisessä rautatieliikenteessä (CUI – Yleissopimuksen liite E)2. Yhtenäiset oikeussäännökset kansainvälisessä liikenteessä käytettäväksi tarkoitetun rautatiekaluston teknisten normien vahvistamisesta ja yhtenäisten teknisten määräysten hyväksymisestä (APTU – Yleissopimuksen liite F)3. Yhtenäiset oikeussäännökset kansainvälisessä liikenteessä käytettäväksi tarkoitetun rautatiekaluston teknisestä hyväksymisestä (ATMF – Yleissopimuksen liite G).NEUVOSTON, JÄSENVALTIOIDEN JA KOMISSION VÄLISET SISÄISET JÄRJESTELYT YHTEISÖN JA SEN JÄSENVALTIOIDEN OSALLISTUMISESTA VUODEN 1999 KANSAINVÄLISIÄ RAUTATIEKULJETUKSIA KOSKEVAN YLEISSOPIMUKSEN PUITTEISSA JÄRJESTETTÄVIIN KOKOUKSIINOttaen huomioon EY:n perustamissopimuksen ja Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisen Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden kansainvälisen edustuksen yhtenäisyyden vaatimuksen myös kansainvälisten velvoitteiden täytäntöönpanovaiheessa,neuvosto, jäsenvaltiot ja komissio sopivat seuraavista sisäisistä järjestelyistä:1. LUONNE JA SOVELTAMISALA1.1. Tässä asiakirjassa esitetään neuvoston, jäsenvaltioiden ja komission väliset sisäiset järjestelyt valmisteltaessa kokouksia, jotka järjestetään vuonna 1999 tehdyn kansainvälisiä rautatiekuljetuksia koskevan yleissopimuksen, jäljempänä ’yleissopimus’, puitteissa. Näitä sisäisiä järjestelyjä sovelletaan kaikkiin valtioidenvälisen kansainvälisten rautatiekuljetusten järjestön (OTIF) järjestämiin kokouksiin, jotka koskevat yleissopimuksen soveltamista.2. TEHTÄVIENJAKO TOIMIVALLAN PERUSTEELLA2.1. Jäsenvaltioiden toimivaltaan kuuluvissa rautatieliikenteeseen liittyvissä asioissa puheenjohtajavaltio kutsuu koolle omasta aloitteestaan tai komission tai jonkun jäsenvaltion pyynnöstä ennen 1 kohdassa tarkoitettua kokousta, sen aikana ja sen jälkeen EU:n jäsenvaltioiden valtuuskuntien koordinointikokouksia, joissa pyritään muodostamaan koordinoituja kantoja. Puheenjohtajavaltio esittää nämä koordinoidut kannat.2.2. Komissio esittää yhteisön puolesta yhteisön kannat yhteisön toimivaltaan kuuluvista asioista, jotka liittyvät erityisesti seuraaviin:-  EY:n perustamissopimuksen V osaston 71 artikla,-  EY:n perustamissopimuksen XV osaston 155 artikla,-  kaikki muut asiat, jotka kuuluvat yksinomaan tai ensisijaisesti yhteisön toimivaltaan EY:n perustamissopimuksen V tai XV osaston nojalla,-  ja erityisesti yleissopimuksessa käsiteltyihin aiheisiin liittyvät yhteisön säädökset, jotka on lueteltu Euroopan yhteisön liittymistä yleissopimukseen koskevan sopimuksen liitteen 2 lisäyksessä.2.3. Puheenjohtajavaltio ja komissio sopivat, kumpi niistä esittää yhteisön ja sen jäsenvaltioiden puolesta lausumat silloin, kun niiden toimivallat liittyvät erottamattomasti toisiinsa. Komissio esittää yhteisen kannan, kun kyseessä oleva asia kuuluu ensisijaisesti yhteisön toimivaltaan, ja puheenjohtajavaltio esittää yhteisen kannan, kun kyseessä oleva asia kuuluu ensisijaisesti jäsenvaltioiden toimivaltaan.3. KANTOJEN VAHVISTAMINEN JA KOORDINOINTIMENETTELY3.1. Kaikki yhteisön ja sen jäsenvaltioiden kannat OTIFin kokouksissa koordinoidaan asianmukaisesti.Jäsenvaltiot pyrkivät toimivaltaansa kuuluvissa asioissa muodostamaan koordinoidut kannat. Kantoja koskevat lausumaluonnokset jaetaan jäsenvaltioille etukäteen.Komission ehdotuksia yhteisön kannoiksi ja yhteisön ja jäsenvaltioiden välisiksi yhteisiksi kannoiksi käsitellään asiaa koskevalla yhteisön rautatiedirektiivillä perustetussa asianomaisessa komiteassa seuraavasti:-  vaarallisten aineiden kuljetuksia käsittelevä komitea käsittelee yleissopimuksen RID-liitteen soveltamisalaan kuuluvia asiakohtia; jos asiakohdat vaikuttavat rautateiden yhteentoimivuuteen tai direktiivin 2004/49/EY mukaisesti kehitettyyn turvallisuutta koskevaan yhteiseen lähestymistapaan, yhteisön kannan muotoilu olisi koordinoitava rautateiden yhteentoimivuutta ja turvallisuutta käsittelevän komitean kanssa;-  yhteisön rautateiden kehittämistä käsittelevä komitea käsittelee yleissopimuksen CIV-, CIM-, CUV- ja CUI-liitteen soveltamisalaan kuuluvia asiakohtia sekä muita OTIFin laatimia yhtenäisiä oikeussäännöksiä;-  rautateiden yhteentoimivuutta ja turvallisuutta käsittelevä komitea käsittelee yleissopimuksen APTU- ja ATMF-liitteen soveltamisalaan kuuluvia asiakohtia.Komissio ja jäsenvaltiot pyrkivät kokouspaikalla järjestetyissä koordinointikokouksissa parhaansa mukaan muodostamaan yhteisen kannan.3.2. Vaarallisten aineiden kuljetuksia koskevan työn osalta Euroopan yhteisöä edustaa RID-asiantuntijakomissiossa Euroopan komissio, jota avustavat tekniseen asiantuntemukseen liittyvistä syistä jäsenvaltioiden ja/tai Euroopan rautatieviraston asiantuntijat tai joka tapauksen mukaan valtuuttaa edustajikseen jäsenvaltiot.3.3. Komissio ilmoittaa asianomaiselle komitealle kunkin OTIFin kokouksen esityslistan ne kohdat, joiden se katsoo edellyttävän puheenvuoron käyttämistä yhteisön tai yhteisön ja sen jäsenvaltioiden nimissä.3.4. Jos esityslistan kohdista äänestetään, komissio ilmaisee kantansa siitä, tulisiko yhteisön vai sen jäsenvaltioiden äänestää.3.5. Kuhunkin esityslistan kohtaan, joka kuuluu yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan, liittyvästä vastuunjaosta ja puheenvuoroja ja äänestystä koskevista järjestelyistä päätetään 3.1 kohdassa mainituissa komiteoissa pidettävissä koordinointikokouksissa.3.6. Koordinointikokouksia voidaan tarvittaessa järjestää myös kokouspaikalla.4. PUHEENVUOROT4.1. Jos puheenjohtajavaltio ei ole edustettuna 1 kohdassa tarkoitetuissa kokouksissa, yhteisön ja sen jäsenvaltioiden koordinointiprosessissa 2.1 kohdassa ja, tapauksen mukaan, 2.3 kohdassa mainittujen asioiden osalta omaksuman kannan esittää sen jäsenvaltion valtuuskunnan jäsen, joka on EU:n puheenjohtajavaltioiden vuorotteluluettelossa seuraavana.5. ÄÄNESTYS5.1. Komissio käyttää Euroopan yhteisön puolesta yhteisön äänioikeutta 2.2 kohdassa ja, tapauksen mukaan, 2.3 kohdassa tarkoitetuissa asioissa koordinointiprosessissa omaksuttujen yhteisön tai yhteisten kantojen perusteella.Voidaan sopia, että silloin kun komissio ei edusta yhteisöä, puheenjohtajavaltio käyttää yhteisön äänioikeutta kyseisissä asioissa yhteisten kantojen perusteella.5.2. Jäsenvaltiot käyttävät äänioikeuttaan ainoastaan 2.1 kohdassa ja, tapauksen mukaan, 2.3 kohdassa tarkoitetuissa asioissa koordinointiprosessissa saavutettujen koordinoitujen tai yhteisten kantojen perusteella.6. PUHEENVUOROT JA ÄÄNESTYS SILLOIN, KUN YHTEISYMMÄRRYKSEEN EI PÄÄSTÄ6.1. Jos käsiteltävistä asioista ei päästä yhteisymmärrykseen 3.1 kohdassa mainituissa komiteoissa, asiat annetaan ilman aiheetonta viivytystä pysyvien edustajien komitean käsiteltäviksi. Jos komissio ja jäsenvaltiot eivät pääse asioista sopimukseen, jäsenvaltiot ja komissio pidättäytyvät kaikista kannanotoista ja äänestyksistä, jotka voisivat heikentää yhteisön säännöstöä.6.2. Edellä 6.1 kohdassa tarkoitetut päätökset eivät vaikuta yhteisön ja sen jäsenvaltioiden toimivaltaan. [1] KOM(2003) 696, 17. marraskuuta 2003.[2] EUVL C [...], […], s. [...].[3] EUVL C [...], […], s. [...].


               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 21.10.2016
            COM(2016) 671 final
            2016/0327(NLE)
            Ehdotus
            NEUVOSTON PÄÄTÖS
            Euroopan unionin, Sveitsin valaliiton, Norjan ja Turkin välisestä alkuperäkumulaatiosta Euroopan unionin yleisen tullietuusjärjestelmän puitteissa kirjeenvaihtona tehdyn Euroopan unionin ja Sveitsin valaliiton välisen sopimuksen allekirjoittamisesta Euroopan unionin puolesta

               PERUSTELUT

               1.EHDOTUKSEN TAUSTA

               •Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet

               Ehdotus liittyy vuonna 2010 tehtyyn yleisen tullietuusjärjestelmän alkuperäsääntöjen uudistukseen. Uudistus tehtiin 18 päivänä marraskuuta 2010 annetulla asetuksella (EU) N:o 1063/2010, jolla muutettiin asetusta (ETY) N:o 2454/93.

               Uudistuksessa Turkki sisällytettiin tietyin edellytyksin alkuperäkumulaatiojärjestelmään, jota oli käytetty siihen saakka unionin, Sveitsin ja Norjan välillä.

               Uudistuksessa otettiin käyttöön myös rekisteröityjen viejien alkuperätodistusjärjestelmä, jonka soveltamista on lykätty 1 päivään tammikuuta 2017.

               Edellä mainitun perusteella unionin, Sveitsin ja Norjan väliseen alkuperäkumulaatiojärjestelmään sovellettavaa nykyistä säädöstä on tarkistettava. Se on tämän ehdotuksen tarkoitus.

               •Yhdenmukaisuus muiden alaa koskevien politiikkojen säännösten kanssa

                  Ehdotus on yhdenmukainen yhteisen kauppapolitiikan sekä erityisesti tulleja, tavaroiden vapaata liikkuvuutta ja alkuperää koskevien sääntöjen kanssa.

               •|Yhdenmukaisuus unionin muiden politiikkojen kanssa

                  Ei aiheellinen.

               2.OIKEUSPERUSTA, TOISSIJAISUUSPERIAATE JA SUHTEELLISUUSPERIAATE

               •Oikeusperusta

               Ehdotuksen oikeusperusta on Euroopan unionin toiminnasta tehty sopimus ja erityisesti sen 218 artiklan 5 kohta sekä 5 päivänä joulukuuta 2000 tehty neuvoston päätös 2001/101/EY.

               •Toissijaisuusperiaate (jaetun toimivallan osalta)

                  Ehdotus liittyy yhteiseen kauppapolitiikkaan, joka kuuluu unionin yksinomaiseen toimivaltaan.

               •Suhteellisuusperiaate

               Ehdotus on yhdenmukainen suhteellisuusperiaatteen kanssa, koska sen vaikutukset rajoittuvat täysin siihen, mikä on tarpeen Sveitsin ja Norjan alkuperätuotteisiin sovellettavan kumulaation ulottamiseksi Turkkiin.

               •Toimintatavan valinta

               Neuvosto antaa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 218 artiklan 5 kohdan nojalla neuvottelijan ehdotuksesta päätöksen, jolla annetaan lupa sopimuksen allekirjoittamiseen. Tämä on ehdotus tällaiseksi päätökseksi.

               3.JÄLKIARVIOINTIEN, SIDOSRYHMIEN KUULEMISTEN JA VAIKUTUSTENARVIOINTIEN TULOKSET

               •Jälkiarvioinnit/toimivuustarkastukset

                  Ei aiheellinen.

               •Sidosryhmien kuuleminen

               Asianomaisten osapuolten kuulemisten perusteella voidaan tehdä sopimus, joka on varauksetta hyväksytty kaikkine osineen.

               •Asiantuntijatiedon keruu ja käyttö

                  Ei aiheellinen.

               •Vaikutustenarviointi

                  Ehdotuksen etenemissuunnitelman ja paremman sääntelyn suuntaviivojen osalta ei tehty vaikutustenarviointia, koska ehdotus liittyy unionin, Sveitsin, Norjan ja mahdollisesti Turkin väliseen alkuperäkumulaatioon. Kyseessä on jo olemassa oleva järjestelmä, jota nyt mukautetaan, jotta se täyttää REX-järjestelmän täytäntöönpanon edellyttämät tekniset vaatimukset 1 päivästä tammikuuta 2017 lähtien.

               •Sääntelyn toimivuus ja yksinkertaistaminen

                  Ei aiheellinen.

               •Perusoikeudet

                  Ehdotuksella ei ole vaikutuksia perusoikeuksien suojeluun.

               4.TALOUSARVIOVAIKUTUKSET

                  Ei aiheellinen.

               5.LISÄTIEDOT

               •Toteuttamissuunnitelmat, seuranta, arviointi ja raportointijärjestelyt

                  Osapuolet arvioivat toimenpidettä säännöllisesti ja osallistuvat tapaamisiin, koulutustilaisuuksin ja kokouksiin, jotka koskevat REX-järjestelmän toteutusta.

               •Selittävät asiakirjat (direktiivien osalta)

                  Ei aiheellinen.

               •Ehdotukseen sisältyvien säännösten yksityiskohtaiset selitykset

               Aikaisempi Norjan tai Sveitsin alkuperätuotetta olevan aineosan sisältävien tavaroiden kohtelusta yhteisön alkuperätuotetta olevan aineosan sisältävinä tavaroina niiden saapuessa yhteisön tullialueelle kirjeenvaihtona tehty Euroopan yhteisön ja yleisessä tullietuusjärjestelmässä tullietuuksia myöntävien EFTA-maiden (Norja ja Sveitsi) välinen sopimus, joka hyväksyttiin Euroopan yhteisön puolesta (5 päivänä joulukuuta 2000 tehty neuvoston päätös), on korvattava uudella sopimuksella, jossa otetaan huomioon 18 päivänä marraskuuta 2010 annetulla asetuksella (EU) N:o 1063/2010 hyväksytty yleisen tullietuusjärjestelmän alkuperäsääntöjen uudistus. Saatuaan neuvostolta 8 päivänä maaliskuuta 2012 valtuudet komissio on käynyt Norjan ja Sveitsin kanssa tästä uudesta sopimuksesta neuvotteluja, jotka on saatu päätökseen.

               2016/0327 (NLE)

               Ehdotus

               NEUVOSTON PÄÄTÖS

               Euroopan unionin, Sveitsin valaliiton, Norjan ja Turkin välisestä alkuperäkumulaatiosta Euroopan unionin yleisen tullietuusjärjestelmän puitteissa kirjeenvaihtona tehdyn Euroopan unionin ja Sveitsin valaliiton välisen sopimuksen allekirjoittamisesta Euroopan unionin puolesta

               EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

               ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 207 artiklan yhdessä sen 218 artiklan 5 kohdan kanssa,

               ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

               sekä katsoo seuraavaa:

               (1)Komission delegoidun asetuksen (EU) 2015/2446
                  1
                41 artiklan b alakohdan mukaisesti Norjassa, Sveitsissä tai Turkissa tuotettuja tuotteita, jotka sisältävät muita kuin kyseisissä maissa kokonaan tuotettuja aineksia, pidetään edunsaajamaan alkuperätuotteina, jos näille aineksille on suoritettu delegoidun asetuksen 45 artiklan mukainen riittävä valmistus tai käsittely (kumulaatiojärjestelmä).

               (2)Komission delegoidun asetuksen (EU) 2015/2446 54 artiklan mukaan kumulaatiojärjestelmää sovelletaan sillä ehdolla, että Sveitsi myöntää vastavuoroisesti saman kohtelun edunsaajamaiden alkuperätuotteille, jotka sisältävät unionin alkuperäaineksia.

               (3)Sveitsin osalta kumulaatiojärjestelmä toteutettiin aluksi kirjeenvaihtona tehdyllä unionin ja Sveitsin välisellä sopimuksella. Kirjeenvaihto käytiin 14 päivänä joulukuuta 2000, kun neuvosto oli antanut hyväksyntänsä päätöksellä 2001/101/EY
                  2
               .

               (4)Varmistaakseen unionin yleisen tullietuusjärjestelmän (GSP) alkuperäsääntöjä vastaavan alkuperäkäsitteen soveltamisen Sveitsi on muuttanut GSP-alkuperäsääntöjään. Kirjeenvaihtona tehtyä unionin ja Sveitsin välistä sopimusta on sen vuoksi tarkistettava.

               (5)Unionin, Norjan ja Sveitsin korvaavien A-alkuperätodistusten vastavuoroista hyväksymistä koskevaa järjestelmää on jatkettava tarkistetun kirjeenvaihdon mukaisesti, ja Turkin on sovellettava sitä tietyin edellytyksin, jotta voidaan helpottaa unionin, Norjan, Sveitsin ja Turkin välistä kauppaa.

               (6)Unionin yleisen tullietuusjärjestelmän alkuperäsäännöissä määrätään myös uudesta rekisteröityjen viejien alkuperäselvitysjärjestelmästä, jota sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2017. Kirjeenvaihtoa on muutettava myös tältä osin.

               (7)Jotta voidaan varautua uuden järjestelmän ja siihen liittyvien sääntöjen soveltamiseen, neuvosto antoi 8 päivänä maaliskuuta 2012 komissiolle luvan neuvotella Sveitsin kanssa kirjeenvaihtona tehtävästä sopimuksesta, joka koskee korvaavien A-alkuperätodistusten tai korvaavien alkuperävakuutusten vastavuoroista hyväksymistä ja jossa määrätään Norjan, Sveitsin tai Turkin alkuperätuotetta olevan aineosan sisältävien tavaroiden kohtelusta unionin alkuperätuotetta olevan aineosan sisältävinä tavaroina niiden saapuessa unionin tullialueelle. Neuvottelut saatiin menestyksekkäästi päätökseen parafoimalla sopimus.

               (8)Sopimus olisi sen vuoksi allekirjoitettava Euroopan unionin puolesta sillä varauksella, että sopimuksen tekeminen saatetaan päätökseen myöhemmin,

               ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               1 artikla

               Hyväksytään Euroopan unionin, Sveitsin valaliiton, Norjan ja Turkin välisestä alkuperäkumulaatiosta Euroopan unionin yleisen tullietuusjärjestelmän puitteissa kirjeenvaihtona tehdyn Euroopan unionin ja Sveitsin valaliiton välisen sopimuksen, jäljempänä ’sopimus’, allekirjoittaminen unionin puolesta sillä varauksella, että mainitun sopimuksen tekeminen saatetaan päätökseen.

               Allekirjoitettavan kirjeenvaihtona tehdyn sopimuksen teksti on liitetty tähän päätökseen.

               2 artikla

               Neuvoston pääsihteeristö laatii valtakirjan, jossa sopimuksen neuvottelijan nimeämät henkilöt valtuutetaan allekirjoittamaan sopimus sillä varauksella, että sopimuksen tekeminen saatetaan päätökseen.

               3 artikla

               Tämä päätös tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 2017.

               Tehty Brysselissä

                     Neuvoston puolesta

                     Puheenjohtaja

                     (1)
                  Komission delegoitu asetus (EU) 2015/2446, annettu 28 päivänä heinäkuuta 2015, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 952/2013 täydentämisestä tiettyjä unionin tullikoodeksin säännöksiä koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen osalta (EUVL L 343, 29.12.2015, s. 1).

                     (2)
                  Neuvoston päätös 2001/101/EY, tehty 5 päivänä joulukuuta 2000, Norjan tai Sveitsin alkuperätuotetta olevan aineosan sisältävien tavaroiden kohtelusta yhteisön alkuperätuotetta olevan aineosan sisältävinä tavaroina niiden saapuessa yhteisön tullialueelle kirjeenvaihtona tehdyn Euroopan yhteisön ja yleisessä tullietuusjärjestelmässä tullietuuksia myöntävien EFTA-maiden (Norja ja Sveitsi) välisen vastavuoroisen sopimuksen hyväksymisestä (EYVL L 38, 8.2.2001, s. 24).

    ---documentbreak---

               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 21.10.2016
            COM(2016) 671 final
            LIITE
            asiakirjaan
            ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖKSEKSI Euroopan unionin, Sveitsin valaliiton, Norjan ja Turkin välisestä alkuperäkumulaatiosta Euroopan unionin yleisen tullietuusjärjestelmän puitteissa kirjeenvaihtona tehdyn Euroopan unionin ja Sveitsin valaliiton välisen sopimuksen allekirjoittamisesta Euroopan unionin puolesta

               Euroopan unionin, Sveitsin valaliiton, Norjan ja Turkin välisestä alkuperäkumulaatiosta Euroopan unionin yleisen tullietuusjärjestelmän puitteissa kirjeenvaihtona tehty Euroopan unionin ja Sveitsin valaliiton välinen sopimus

               A. Unionin kirje

                     …, …

                     [paikka ja aika]

               Arvoisa  vastaanottaja,

               1. Euroopan unioni, jäljempänä ’unioni’, ja Sveitsin valaliitto, jäljempänä ’Sveitsi’, toteavat tämän sopimuksen osapuolina, että ne soveltavat yleisen tullietuusjärjestelmän (GSP) osalta samanlaisia alkuperäsääntöjä, joiden yleiset perusperiaatteet ovat seuraavat:

               a)käsitteen ’alkuperätuote’ määrittely samojen perusteiden mukaisesti;

               b)alueellista alkuperäkumulaatiota koskevat määräykset;

               c)alkuperäkumulaation soveltamista GSP-alkuperäsääntöjen mukaisiin unionin, Sveitsin, Norjan tai Turkin alkuperäaineksiin koskevat määräykset;

               d)ei-alkuperäainesten käytön yleistä helpotusta koskevat määräykset;

               e)edunsaajamaista peräisin olevien tuotteiden muuttumattomuutta koskevat määräykset;

               f)korvaavien alkuperäselvitysten antamista tai laatimista koskevat määräykset;

               g)vaatimus hallinnollisesta yhteistyöstä edunsaajamaiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa alkuperäselvitystä koskevissa asioissa.

               2. Unioni ja Sveitsi tunnustavat, että unionin, Sveitsin, Norjan tai Turkin GSP-alkuperäsääntöjen mukaiset alkuperäainekset saavat kumman tahansa osapuolen GSP-järjestelmän edunsaajamaan alkuperäaseman, jos niille on suoritettu kyseisessä edunsaajamaassa laajempi valmistus tai käsittely kuin valmistus- tai käsittelytoimet, joita pidetään riittämättöminä antamaan alkuperäasema. Tätä alakohtaa sovelletaan Norjan ja Turkin alkuperäaineksiin edellyttäen, että 15 ja 16 kohdassa vahvistetut edellytykset täyttyvät.

               Unionin jäsenvaltioiden ja Sveitsin tulliviranomaiset antavat toisilleen asiaankuuluvaa hallinnollista apua, erityisesti edellisessä alakohdassa tarkoitettuja aineksia koskevien alkuperäselvitysten jälkitarkastuksessa. Euroopan talousyhteisön ja Sveitsin valaliiton 22 päivänä heinäkuuta 1972 tekemässä pöytäkirjassa nro 3 olevia hallinnollista yhteistyötä koskevia määräyksiä on sovellettava.

               Tämän kohdan määräyksiä ei sovelleta harmonoidun tavarankuvaus- ja koodausjärjestelmän, jonka tulliyhteistyöneuvoston perustamista koskevalla yleissopimuksella 15 päivänä joulukuuta 1950 Brysselissä perustettu järjestö on hyväksynyt, jäljempänä ’harmonoitu järjestelmä’, 1–24 ryhmän tuotteisiin.

               3. Unioni ja Sveitsi sitoutuvat hyväksymään korvaavat alkuperäselvitykset toisen osapuolen tulliviranomaisten antamien korvaavien A-alkuperätodistusten, jäljempänä ’korvaava todistus’, ja toisen osapuolen kyseistä tarkoitusta varten rekisteröimien jälleenlähettäjien laatimien korvaavien alkuperävakuutusten muodossa.

               Kumpikin osapuoli voi arvioida korvaavien alkuperäselvitysten kattamien tuotteiden oikeutusta etuuskohteluun oman lainsäädäntönsä mukaisesti.

               4. Kumpikin osapuoli huolehtii siitä, että seuraavia ehtoja noudatetaan, ennen kuin ne antavat tai laativat korvaavan alkuperäselvityksen:

               a)korvaavia alkuperäselvityksiä saa antaa tai laatia vain, jos alkuperäiset alkuperäselvitykset on annettu tai laadittu unionissa tai Sveitsissä sovellettavan lainsäädännön mukaisesti;

               b)vain silloin, kun tuotteita ei ole luovutettu vapaaseen liikkeeseen yhdessä osapuolessa, alkuperäselvitys tai korvaava alkuperäselvitys voidaan korvata yhdellä tai useammalla korvaavalla alkuperäselvityksellä kaikkien tai joidenkin alkuperäisen alkuperäselvityksen kattamien tuotteiden lähettämiseksi kyseisestä osapuolesta toiseen osapuoleen;

               c)tuotteita on täytynyt pitää tullin valvonnassa jälleenlähettävässä osapuolessa eikä niitä saa olla muutettu tai jalostettu millään tavalla eikä niille saa olla tehty mitään muita kuin niiden kunnon säilyttämiseksi tarvittavia toimintoja, jäljempänä ’muuttamattomuuden periaate’;

               d)jos tuotteet ovat saaneet alkuperäaseman osapuolen myöntämällä poikkeuksella alkuperäsäännöistä, korvaavia alkuperäselvityksiä ei anneta tai laadita, jos tuotteet jälleenlähetetään toiseen osapuoleen;

               e)tulliviranomaiset voivat antaa tai jälleenlähettäjät voivat laatia korvaavia alkuperäselvityksiä, jos toisen osapuolen alueelle jälleenlähetettävät tuotteet ovat saaneet alkuperäaseman alueellisen kumulaation perusteella;

               (d)tulliviranomaiset voivat antaa tai jälleenlähettäjät voivat laatia korvaavia alkuperäselvityksiä, jos jälleenlähettävä osapuoli ei ole myöntänyt etuuskohtelua toisen osapuolen alueelle jälleenlähetettäville tuotteille.

               5. Sopimuksen 4 kohdan c alakohdan osalta sovelletaan seuraavaa:

               Jos on perusteltua aihetta epäillä muuttamattomuuden periaatteen noudattamista, lopullisen määräpaikan osapuolen tulliviranomaiset voivat pyytää ilmoittajaa esittämään periaatteen noudattamista koskevia todisteita, jotka voidaan antaa millä tahansa tavalla.

               Jälleenlähettävän osapuolen tulliviranomaiset todistavat jälleenlähettäjän pyynnöstä, että tuotteet ovat olleet tullin valvonnassa sen ajan, kun ne ovat olleet kyseisen osapuolen alueella, eivätkä tulliviranomaiset ole antaneet lupaa muuttaa tai jalostaa niitä millään tavalla tai tehdä niille mitään muita kuin niiden kunnon säilyttämiseksi tarvittavia toimintoja osapuolen alueella varastoinnin aikana.

               Jos korvaava selvitys on korvaava todistus, lopullisen määräpaikan osapuolen tulliviranomaiset eivät pyydä todistusta siitä, että tavaroita ei ole käsitelty sinä aikana, kun tuotteet ovat olleet toisessa osapuolessa.

               6. Kummankin osapuolen on varmistettava, että

               a)
                     jos korvaavat alkuperäselvitykset vastaavat unionin ja Sveitsin GSP-järjestelmän edunsaajamaan antamia tai laatimia alkuperäisiä alkuperäselvityksiä, unionin jäsenvaltioiden ja Sveitsin tulliviranomaiset antavat toisilleen asiaankuuluvaa hallinnollista apua, erityisesti kyseisten korvaavien alkuperäselvitysten jälkitarkastuksen osalta. Jälleenlähettävän osapuolen tulliviranomaiset käynnistävät lopullisen määräpaikan osapuolen pyynnöstä vastaavien alkuperäisten alkuperäselvitysten jälkitarkastusmenettelyn ja seuraavat sitä;

               b)
                     jos korvaavat alkuperäselvitykset vastaavat yksinomaan lopullisen määräpaikan osapuolen GSP-järjestelmään kuuluvan edunsaajamaan antamia tai laatimia alkuperäisiä alkuperäselvityksiä, kyseinen osapuoli suorittaa yhteistyössä edunsaajamaan kanssa jälkitarkastusmenettelyn, joka koskee alkuperäisiä alkuperäselvityksiä. Jälleenlähettävän osapuolen tulliviranomaisten on toimitettava alkuperäiset alkuperäselvitykset, jotka vastaavat tarkastettavia korvaavia alkuperäselvityksiä, tai tarvittaessa jäljennökset alkuperäisistä alkuperäselvityksistä, jotka vastaavat tarkastettavia korvaavia alkuperäselvityksiä, lopullisen määräpaikan osapuolen tulliviranomaisille, jotta nämä voivat suorittaa jälkitarkastusmenettelyn.

               7. Kummankin osapuolen on varmistettava, että

               a)jokaisen korvaavan todistuksen oikean yläkulman kohtaan on merkitty todistuksen antaneen jälleenlähettävän välittäjämaan nimi;

               b)kohtaan 4 on merkitty toinen seuraavista ilmauksista: ”certificat de remplacement” tai ”replacement certificate”, sekä alkuperäisen A-alkuperätodistuksen antamispäivä ja todistuksen sarjanumero;

               c)kohtaan 1 on merkitty jälleenlähettäjän nimi;

               d)kohtaan 2 voidaan merkitä lopullisen vastaanottajan nimi;

               e)kaikki alkuperäisessä todistuksessa olevat jälleenlähetettäviä tuotteita koskevat merkinnät on siirretty kohtiin 3–9;

               f)kohtaan 10 voidaan merkitä viittaukset jälleenlähettäjän kauppalaskuun;

               g)korvaavan todistuksen antanut tulliviranomainen on vahvistanut asiakirjan merkinnällään kohtaan 11. Tämä viranomainen on vastuussa ainoastaan korvaavan todistuksen antamisesta. Alkuperämaata ja määrämaata koskevien tietojen, jotka ilmoitetaan kohdassa 12, on oltava samat kuin alkuperäisessä A-alkuperätodistuksessa olevat tiedot. Tässä kohdassa on oltava jälleenlähettäjän allekirjoitus. Kohdan 12 vilpittömästi allekirjoittanut jälleenlähettäjä ei vastaa alkuperäisessä A-alkuperätodistuksessa annettujen tietojen oikeellisuudesta;

               h)tulliviranomainen, jota pyydetään antamaan korvaava todistus, on merkinnyt alkuperäiseen A-alkuperätodistukseen jälleenlähetettyjen kollien painot, numerot ja lajin sekä vastaavan yhden tai useamman korvaavan todistuksen sarjanumerot. Kyseisen tulliviranomaisen on säilytettävä alkuperäinen A-alkuperätodistus sekä korvaavan todistuksen saamista koskeva hakemus vähintään kolme vuotta.

               i)Korvaavat alkuperätodistukset on laadittava englanniksi tai ranskaksi.

               8. Kummankin osapuolen on varmistettava, että

               a)jälleenlähettäjä ilmoittaa seuraavat tiedot jokaisessa korvaavassa alkuperävakuutuksessa:

               1)kaikki jälleenlähetettyjen tuotteiden tiedot, jotka on otettu alkuperäisestä alkuperäselvityksestä;

               2)päivämäärä, jolloin alkuperäinen alkuperäselvitys on laadittu;

               3)alkuperäisen alkuperäselvityksen tiedot, mukaan lukien tarvittaessa tiedot kumulaatiosta, jota on sovellettu alkuperävakuutuksen kattamiin tavaroihin;

               4)nimi, osoite ja rekisteröidyn viejän numero;

               5)vastaanottajan nimi ja osoite unionissa tai Sveitsissä;

               6)alkuperävakuutuksen laatimisen tai alkuperätodistuksen antamisen päivämäärä ja paikka;

               b)jokaiseen korvaavaan alkuperävakuutukseen merkitään ilmaisu ”Attestation de remplacement” tai ”Replacement statement”;

               c)rekisteröityjen viejien sähköiseen järjestelmään (REX-järjestelmään) rekisteröityneet jälleenlähettäjät laativat korvaavat alkuperävakuutukset riippumatta alkuperäisen lähetyksen sisältämien alkuperätuotteiden arvosta;

               d)jos alkuperäselvitys on korvattu, jälleenlähettäjä ilmoittaa seuraavat tiedot alkuperäisessä alkuperäselvityksessä:

               1)korvaavan alkuperävakuutuksen (korvaavien alkuperävakuutusten) laatimispäivä ja korvaavan alkuperävakuutuksen (korvaavien alkuperävakuutusten) kattamien tavaroiden määrät;

               2)jälleenlähettäjän nimi ja osoite;

               3)vastaanottajan tai vastaanottajien nimi ja osoite unionissa tai Sveitsissä;

               e)alkuperäiseen alkuperävakuutukseen merkitään sana ”Remplacé” tai ”Replaced”;

               f)korvaava alkuperävakuutus on voimassa 12 kuukautta sen laatimispäivästä.

               g)Korvaavat alkuperävakuutukset on laadittava englanniksi tai ranskaksi.

               9. Jälleenlähettäjän on säilytettävä alkuperäiset alkuperäselvitykset ja jäljennökset korvaavista alkuperäselvityksistä vähintään kolme vuotta sen kalenterivuoden lopusta, jolloin korvaavat alkuperäselvitykset on annettu tai laadittu.

               10. Osapuolet sopivat jakavansa REX-järjestelmän kustannukset osapuolten toimivaltaisten viranomaisten määrittelemien yhteistyömenettelyjen mukaisesti.

               11. Mahdolliset osapuolten väliset erimielisyydet, jotka koskevat tämän sopimuksen tulkintaa tai soveltamista, ratkaistaan yksinomaan osapuolten kahdenvälisissä neuvotteluissa. Jos erimielisyydet voivat vaikuttaa Norjan ja/tai Turkin etuihin, niitä on kuultava.

               12. Osapuolet voivat muuttaa tätä sopimusta keskinäisellä kirjallisella sopimuksella koska tahansa. Osapuolet neuvottelevat keskenään tämän sopimuksen mahdollisista muutoksista toisen osapuolen pyynnöstä. Jos muutokset voivat vaikuttaa Norjan ja/tai Turkin etuihin, niitä on kuultava. Muutokset tulevat voimaan yhteisesti sovittuna päivänä, kun kumpikin osapuoli on ilmoittanut toiselle sisäisten vaatimusten täyttymisestä.

               13. Kumpikin osapuolista voi keskeyttää sopimuksen soveltamisen, jos sillä on vakavia epäilyjä sopimuksen moitteettomasta toiminnasta, edellyttäen, että  se on ilmoittanut siitä kirjallisesti toiselle osapuolelle kolme kuukautta etukäteen.

               14. Kumpikin osapuolista voi irtisanoa sopimuksen edellyttäen, että se on ilmoittanut siitä kirjallisesti toiselle osapuolelle kolme kuukautta etukäteen.

               15. Sopimuksen 2 kohdan ensimmäistä alakohtaa sovelletaan Norjan alkuperäaineksiin vain, jos osapuolet ovat tehneet samanlaisen sopimuksen Norjan kanssa ja ilmoittaneet toisilleen tämän ehdon täyttymisestä.

               16. Sopimuksen 2 kohdan ensimmäistä alakohtaa sovelletaan Turkin
                  1
                alkuperäaineksiin vain, jos osapuolet ovat tehneet samanlaisen sopimuksen Turkin kanssa ja ilmoittaneet toisilleen tämän ehdon täyttymisestä.

               17. Sveitsin ja Turkin välisen sopimuksen voimaantulosta alkaen kumpikin osapuoli voi tämän sopimuksen 2 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti ja edellyttäen Turkin vastavuoroisuutta päättää, että osapuolet voivat antaa tai laatia korvaavia alkuperäselvityksiä tuotteille, jotka sisältävät Turkin alkuperäaineksia, jotka on käsitelty kahdenvälisen kumulaation mukaisesti GSP-edunsaajamaissa.

               18. Tämä sopimus tulee voimaan yhteisesti sovittuna päivänä, kun unioni ja Sveitsi ovat ilmoittaneet toisilleen vaadittujen sisäisten hyväksymismenettelyjen päätökseen saattamisesta. Kyseisestä päivästä alkaen se korvaa kirjeenvaihtona tehdyn sopimuksen
                  2
               , joka on allekirjoitettu 14 päivänä joulukuuta 2000.

               Olisin kiitollinen, jos voisitte vahvistaa, että hallituksenne hyväksyy edellä olevan.

               Jos hallituksenne hyväksyy edellä esitetyn, ehdotan, että tämä kirje ja sen vahvistamista koskeva kirjeenne muodostavat yhdessä Euroopan unionin ja Sveitsin valaliiton välisen sopimuksen.

               Kunnioittavasti

               Euroopan unionin puolesta

                  B. Sveitsin kirje

               Arvoisa vastaanottaja,

               Minulla on kunnia ilmoittaa vastaanottaneeni seuraavan kirjeenne:

               1. Unioni ja Sveitsi  toteavat tämän sopimuksen osapuolina, että ne soveltavat yleisen tullietuusjärjestelmän (GSP) osalta samanlaisia alkuperäsääntöjä, joiden yleiset perusperiaatteet ovat seuraavat:

               a)käsitteen ’alkuperätuote’ määrittely samojen perusteiden mukaisesti;

               b)alueellista alkuperäkumulaatiota koskevat määräykset;

               c)alkuperäkumulaation soveltamista GSP-alkuperäsääntöjen mukaisiin unionin, Sveitsin, Norjan tai Turkin alkuperäaineksiin koskevat määräykset;

               d)ei-alkuperäainesten käytön yleistä helpotusta koskevat määräykset;

               e)edunsaajamaista peräisin olevien tuotteiden muuttumattomuutta koskevat määräykset;

               f)korvaavien alkuperäselvitysten antamista tai laatimista koskevat määräykset;

               g)vaatimus hallinnollisesta yhteistyöstä edunsaajamaiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa alkuperäselvitystä koskevissa asioissa.

               2. Unioni ja Sveitsi tunnustavat, että unionin, Sveitsin, Norjan tai Turkin GSP-alkuperäsääntöjen mukaiset alkuperäainekset saavat kumman tahansa osapuolen GSP-järjestelmän edunsaajamaan alkuperäaseman, jos niille on suoritettu kyseisessä edunsaajamaassa laajempi valmistus tai käsittely kuin valmistus- tai käsittelytoimet, joita pidetään riittämättöminä antamaan alkuperäasema. Tätä alakohtaa sovelletaan Norjan ja Turkin alkuperäaineksiin edellyttäen, että 15 ja 16 kohdassa vahvistetut edellytykset täyttyvät.

               Unionin jäsenvaltioiden ja Sveitsin tulliviranomaiset antavat toisilleen asiaankuuluvaa hallinnollista apua, erityisesti edellisessä alakohdassa tarkoitettuja aineksia koskevien alkuperäselvitysten jälkitarkastuksessa. Euroopan talousyhteisön ja Sveitsin valaliiton 22 päivänä heinäkuuta 1972 tekemässä pöytäkirjassa nro 3 olevia hallinnollista yhteistyötä koskevia määräyksiä on sovellettava.

               Tämän kohdan määräyksiä ei sovelleta harmonoidun tavarankuvaus- ja koodausjärjestelmän, jonka tulliyhteistyöneuvoston perustamista koskevalla yleissopimuksella 15 päivänä joulukuuta 1950 Brysselissä perustettu järjestö on hyväksynyt, jäljempänä ’harmonoitu järjestelmä’, 1–24 ryhmän tuotteisiin.

               3. Unioni ja Sveitsi sitoutuvat hyväksymään korvaavat alkuperäselvitykset toisen osapuolen tulliviranomaisten antamien korvaavien A-alkuperätodistusten, jäljempänä ’korvaava todistus’, ja toisen osapuolen kyseistä tarkoitusta varten rekisteröimien jälleenlähettäjien laatimien korvaavien alkuperävakuutusten muodossa.

               Kumpikin osapuoli voi arvioida korvaavien alkuperäselvitysten kattamien tuotteiden oikeutusta etuuskohteluun oman lainsäädäntönsä mukaisesti.

               4. Kumpikin osapuoli huolehtii siitä, että seuraavia ehtoja noudatetaan, ennen kuin ne antavat tai laativat korvaavan alkuperäselvityksen:

               a)korvaavia alkuperäselvityksiä saa antaa tai laatia vain, jos alkuperäiset alkuperäselvitykset on annettu tai laadittu unionissa tai Sveitsissä sovellettavan lainsäädännön mukaisesti;

               b)vain silloin, kun tuotteita ei ole luovutettu vapaaseen liikkeeseen yhdessä osapuolessa, alkuperäselvitys tai korvaava alkuperäselvitys voidaan korvata yhdellä tai useammalla korvaavalla alkuperäselvityksellä kaikkien tai joidenkin alkuperäisen alkuperäselvityksen kattamien tuotteiden lähettämiseksi kyseisestä osapuolesta toiseen osapuoleen;

               c)tuotteita on täytynyt pitää tullin valvonnassa jälleenlähettävässä osapuolessa eikä niitä saa olla muutettu tai jalostettu millään tavalla eikä niille saa olla tehty mitään muita kuin niiden kunnon säilyttämiseksi tarvittavia toimintoja, jäljempänä ’muuttamattomuuden periaate’;

               d)jos tuotteet ovat saaneet alkuperäaseman osapuolen myöntämällä poikkeuksella alkuperäsäännöistä, korvaavia alkuperäselvityksiä ei anneta tai laadita, jos tuotteet jälleenlähetetään toiseen osapuoleen;

               e)tulliviranomaiset voivat antaa tai jälleenlähettäjät voivat laatia korvaavia alkuperäselvityksiä, jos toisen osapuolen alueelle jälleenlähetettävät tuotteet ovat saaneet alkuperäaseman alueellisen kumulaation perusteella;

               f)tulliviranomaiset voivat antaa tai jälleenlähettäjät voivat laatia korvaavia alkuperäselvityksiä, jos jälleenlähettävä osapuoli ei ole myöntänyt etuuskohtelua toisen osapuolen alueelle jälleenlähetettäville tuotteille.

               5. Sopimuksen 4 kohdan c alakohdan osalta sovelletaan seuraavaa:

               Jos on perusteltua aihetta epäillä muuttamattomuuden periaatteen noudattamista, lopullisen määräpaikan osapuolen tulliviranomaiset voivat pyytää ilmoittajaa esittämään periaatteen noudattamista koskevia todisteita, jotka voidaan antaa millä tahansa tavalla.

               Jälleenlähettävän osapuolen tulliviranomaiset todistavat jälleenlähettäjän pyynnöstä, että tuotteet ovat olleet tullin valvonnassa sen ajan, kun ne ovat olleet kyseisen osapuolen alueella, eivätkä tulliviranomaiset ole antaneet lupaa muuttaa tai jalostaa niitä millään tavalla tai tehdä niille mitään muita kuin niiden kunnon säilyttämiseksi tarvittavia toimintoja osapuolen alueella varastoinnin aikana.

               Jos korvaava selvitys on korvaava todistus, lopullisen määräpaikan osapuolen tulliviranomaiset eivät pyydä todistusta siitä, että tavaroita ei ole käsitelty sinä aikana, kun tuotteet ovat olleet toisessa osapuolessa.

               6. Kummankin osapuolen on varmistettava, että

               a)
                     jos korvaavat alkuperäselvitykset vastaavat unionin ja Sveitsin GSP-järjestelmän edunsaajamaan antamia tai laatimia alkuperäisiä alkuperäselvityksiä, unionin jäsenvaltioiden ja Sveitsin tulliviranomaiset antavat toisilleen asiaankuuluvaa hallinnollista apua, erityisesti kyseisten korvaavien alkuperäselvitysten jälkitarkastuksen osalta. Jälleenlähettävän osapuolen tulliviranomaiset käynnistävät lopullisen määräpaikan osapuolen pyynnöstä vastaavien alkuperäisten alkuperäselvitysten jälkitarkastusmenettelyn ja seuraavat sitä;

               b)
                     jos korvaavat alkuperäselvitykset vastaavat yksinomaan lopullisen määräpaikan osapuolen GSP-järjestelmään kuuluvan edunsaajamaan antamia tai laatimia alkuperäisiä alkuperäselvityksiä, kyseinen osapuoli suorittaa yhteistyössä edunsaajamaan kanssa jälkitarkastusmenettelyn, joka koskee alkuperäisiä alkuperäselvityksiä. Jälleenlähettävän osapuolen tulliviranomaisten on toimitettava alkuperäiset alkuperäselvitykset, jotka vastaavat tarkastettavia korvaavia alkuperäselvityksiä, tai tarvittaessa jäljennökset alkuperäisistä alkuperäselvityksistä, jotka vastaavat tarkastettavia korvaavia alkuperäselvityksiä, lopullisen määräpaikan osapuolen tulliviranomaisille, jotta nämä voivat suorittaa jälkitarkastusmenettelyn.

               7. Kummankin osapuolen on varmistettava, että

               a)jokaisen korvaavan todistuksen oikean yläkulman kohtaan on merkitty todistuksen antaneen jälleenlähettävän välittäjämaan nimi;

               b)kohtaan 4 on merkitty toinen seuraavista ilmauksista: ”certificat de remplacement” tai ”replacement certificate”, sekä alkuperäisen A-alkuperätodistuksen antamispäivä ja todistuksen sarjanumero;

               c)kohtaan 1 on merkitty jälleenlähettäjän nimi;

               d)kohtaan 2 voidaan merkitä lopullisen vastaanottajan nimi;

               e)kaikki alkuperäisessä todistuksessa olevat jälleenlähetettäviä tuotteita koskevat merkinnät on siirretty kohtiin 3–9;

               f)kohtaan 10 voidaan merkitä viittaukset jälleenlähettäjän kauppalaskuun;

               g)korvaavan todistuksen antanut tulliviranomainen on vahvistanut asiakirjan merkinnällään kohtaan 11. Tämä viranomainen on vastuussa ainoastaan korvaavan todistuksen antamisesta. Alkuperämaata ja määrämaata koskevien tietojen, jotka ilmoitetaan kohdassa 12, on oltava samat kuin alkuperäisessä A-alkuperätodistuksessa olevat tiedot. Tässä kohdassa on oltava jälleenlähettäjän allekirjoitus. Kohdan 12 vilpittömästi allekirjoittanut jälleenlähettäjä ei vastaa alkuperäisessä A-alkuperätodistuksessa annettujen tietojen oikeellisuudesta;

               h)tulliviranomainen, jota pyydetään antamaan korvaava todistus, on merkinnyt alkuperäiseen A-alkuperätodistukseen jälleenlähetettyjen kollien painot, numerot ja lajin sekä vastaavan yhden tai useamman korvaavan todistuksen sarjanumerot. Kyseisen tulliviranomaisen on säilytettävä alkuperäinen A-alkuperätodistus sekä korvaavan todistuksen saamista koskeva hakemus vähintään kolme vuotta.

               i)Korvaavat alkuperätodistukset on laadittava englanniksi tai ranskaksi.

               8. Kummankin osapuolen on varmistettava, että

               a)jälleenlähettäjä ilmoittaa seuraavat tiedot jokaisessa korvaavassa alkuperävakuutuksessa:

               1)kaikki jälleenlähetettyjen tuotteiden tiedot, jotka on otettu alkuperäisestä alkuperäselvityksestä;

               2)päivämäärä, jolloin alkuperäinen alkuperäselvitys on laadittu;

               3)alkuperäisen alkuperäselvityksen tiedot, mukaan lukien tarvittaessa tiedot kumulaatiosta, jota on sovellettu alkuperävakuutuksen kattamiin tavaroihin;

               4)nimi, osoite ja rekisteröidyn viejän numero;

               5)vastaanottajan nimi ja osoite unionissa tai Sveitsissä;

               6)alkuperävakuutuksen laatimisen tai alkuperätodistuksen antamisen päivämäärä ja paikka;

               b)jokaiseen korvaavaan alkuperävakuutukseen merkitään ilmaisu ”Attestation de remplacement” tai ”Replacement statement”;

               c)rekisteröityjen viejien sähköiseen järjestelmään (REX-järjestelmään) rekisteröityneet jälleenlähettäjät laativat korvaavat alkuperävakuutukset riippumatta alkuperäisen lähetyksen sisältämien alkuperätuotteiden arvosta;

               d)jos alkuperäselvitys on korvattu, jälleenlähettäjä ilmoittaa seuraavat tiedot alkuperäisessä alkuperäselvityksessä:

               1)korvaavan alkuperävakuutuksen (korvaavien alkuperävakuutusten) laatimispäivä ja korvaavan alkuperävakuutuksen (korvaavien alkuperävakuutusten) kattamien tavaroiden määrät;

               2)jälleenlähettäjän nimi ja osoite;

               3)vastaanottajan tai vastaanottajien nimi ja osoite unionissa tai Sveitsissä;

               e)alkuperäiseen alkuperävakuutukseen merkitään sana ”Remplacé” tai ”Replaced”;

               f)korvaava alkuperävakuutus on voimassa 12 kuukautta sen laatimispäivästä.

               g)Korvaavat alkuperävakuutukset on laadittava englanniksi tai ranskaksi.

               9. Jälleenlähettäjän on säilytettävä alkuperäiset alkuperäselvitykset ja jäljennökset korvaavista alkuperäselvityksistä vähintään kolme vuotta sen kalenterivuoden lopusta, jolloin korvaavat alkuperäselvitykset on annettu tai laadittu.

               10. Osapuolet sopivat jakavansa REX-järjestelmän kustannukset osapuolten toimivaltaisten viranomaisten määrittelemien yhteistyömenettelyjen mukaisesti.

               11. Mahdolliset osapuolten väliset erimielisyydet, jotka koskevat tämän sopimuksen tulkintaa tai soveltamista, ratkaistaan yksinomaan osapuolten kahdenvälisissä neuvotteluissa. Jos erimielisyydet voivat vaikuttaa Norjan ja/tai Turkin etuihin, niitä on kuultava.

               12. Osapuolet voivat muuttaa tätä sopimusta keskinäisellä kirjallisella sopimuksella koska tahansa. Osapuolet neuvottelevat keskenään tämän sopimuksen mahdollisista muutoksista toisen osapuolen pyynnöstä. Jos muutokset voivat vaikuttaa Norjan ja/tai Turkin etuihin, niitä on kuultava. Muutokset tulevat voimaan yhteisesti sovittuna päivänä, kun kumpikin osapuoli on ilmoittanut toiselle sisäisten vaatimusten täyttymisestä.

               13. Kumpikin osapuolista voi keskeyttää sopimuksen soveltamisen, jos  sillä on vakavia epäilyjä sopimuksen moitteettomasta toiminnasta, edellyttäen, että  se on ilmoittanut siitä kirjallisesti toiselle osapuolelle kolme kuukautta etukäteen.

               14. Kumpikin osapuolista voi irtisanoa sopimuksen edellyttäen, että  se on ilmoittanut siitä kirjallisesti toiselle osapuolelle kolme kuukautta etukäteen.

               15. Sopimuksen 2 kohdan ensimmäistä alakohtaa sovelletaan Norjan alkuperäaineksiin vain, jos osapuolet ovat tehneet samanlaisen sopimuksen Norjan kanssa ja ilmoittaneet toisilleen tämän ehdon täyttymisestä.

               16. Sopimuksen 2 kohdan ensimmäistä alakohtaa sovelletaan Turkin
                  3
                alkuperäaineksiin vain, jos osapuolet ovat tehneet samanlaisen sopimuksen Turkin kanssa ja ilmoittaneet toisilleen tämän ehdon täyttymisestä.

               17. Sveitsin ja Turkin välisen sopimuksen voimaantulosta alkaen kumpikin osapuoli voi  tämän sopimuksen 2 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti ja edellyttäen Turkin vastavuoroisuutta päättää, että osapuolet voivat antaa tai laatia korvaavia alkuperäselvityksiä tuotteille, jotka sisältävät Turkin alkuperäaineksia, jotka on käsitelty kahdenvälisen kumulaation mukaisesti GSP-edunsaajamaissa.

               18. Tämä sopimus tulee voimaan yhteisesti sovittuna päivänä, kun unioni ja Sveitsi ovat ilmoittaneet toisilleen vaadittujen sisäisten hyväksymismenettelyjen päätökseen saattamisesta. Kyseisestä päivästä alkaen se korvaa kirjeenvaihtona tehdyn sopimuksen
                  4
               , joka on allekirjoitettu 14 päivänä joulukuuta 2000.

               Vahvistan hallitukseni hyväksyvän edellä esitetyn.

                     (1)
                  Unioni täytti tämän ehdon, kun se julkaisi yhteisön tullikoodeksin säännösten soveltamista koskevan asetuksen (ETY) N:o 2454/93 85 artiklan mukaisen komission tiedotteen mainitussa artiklassa vahvistetun kahdenvälisen kumulaation ulottamisesta Turkkiin (EUVL C 134, 15.4.2016, s. 1).

                     (2)
                  EYVL L 38, 8.2.2001, s. 24.

                     (3)
                  Unioni täytti tämän ehdon, kun se julkaisi yhteisön tullikoodeksin säännösten soveltamista koskevan asetuksen (ETY) N:o 2454/93 85 artiklan mukaisen komission tiedotteen mainitussa artiklassa vahvistetun kahdenvälisen kumulaation ulottamisesta Turkkiin (EUVL C 134, 15.4.2016, s. 1).

                     (4)
                  EYVL L 38, 8.2.2001, s. 24.