               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 12.1.2021
            COM(2021) 16 final
            2021/0007(NLE)
            Ehdotus
            NEUVOSTON PÄÄTÖS
            kansainvälisessä siviili-ilmailujärjestössä Euroopan unionin puolesta otettavasta kannasta kansainvälisen siviili-ilmailun yleissopimuksen liitteessä 9 olevan D jakson muutokseen 28

               PERUSTELUT

               1.Ehdotuksen kohde

               Tämä ehdotus koskee päätöstä Kansainvälisessä siviili-ilmailujärjestössä (ICAO) Euroopan unionin puolesta otettavasta kannasta kansainvälisen siviili-ilmailun yleissopimuksen, jäljempänä ’Chicagon yleissopimus’, liitteen 9 (Maahantulon helpottaminen) muutokseen 28. ICAO:n neuvosto hyväksyi tämän muutoksen 23. kesäkuuta 2020.

               Kyseinen muutos liittyy matkustajarekisteritietojen (PNR) käsittelyä koskeviin sääntöihin, joita käsitellään liitteessä 9 olevan 9 luvun D jaksossa.

               Matkustajarekisteri- eli PNR-tiedot ovat matkustajien henkilötietoja, joita lentoyhtiöt keräävät liiketoimintaansa varten, toisin kuin muut matkustamiseen liittyvät tiedot, jotka ne keräävät viranomaisten puolesta, kuten matkustajien ennakkotiedot (API). Lainvalvontaviranomaiset eri puolilla maailmaa käyttävät yhä enemmän lentoyhtiöiden niille siirtämiä PNR-tietoja terrorismin ja muiden vakavan rikollisuuden muotojen torjuntaan.

               2.Ehdotuksen tausta

               2.1.Kansainvälisen siviili-ilmailun yleissopimus (Chicagon yleissopimus)

               Chicagon yleissopimuksen tavoitteena on säännellä kansainvälistä lentoliikennettä. Se tuli voimaan 4. huhtikuuta 1947, ja sillä perustettiin Kansainvälinen siviili-ilmailujärjestö (ICAO).

               Kaikki EU:n jäsenvaltiot ovat Chicagon yleissopimuksen sopimuspuolia.

               2.2.Kansainvälinen siviili-ilmailujärjestö

               ICAO on Yhdistyneiden kansakuntien erityisjärjestö. Järjestön tavoitteena on kehittää kansainvälisen ilmailun periaatteita ja tekniikoita sekä edistää kansainvälisen lentoliikenteen suunnittelua ja kehittämistä.

               ICAO:n neuvosto on ICAO:n pysyvä elin. Sen jäsenistö muodostuu 36 sopimusvaltiosta, jotka ICAO:n yleiskokous valitsee kolmeksi vuodeksi. ICAO:n neuvostossa on kaudella 2019–2022 seitsemän EU:n jäsenvaltiota
                  1
               .

               Chicagon yleissopimuksen 54 artiklassa lueteltuihin ICAO:n neuvoston pakollisiin tehtäviin kuuluu Chicagon yleissopimuksen liitteiksi otettavien kansainvälisten standardien ja suositeltujen menettelytapojen (SARPs) hyväksyminen. Standardit ovat vaatimuksia, joiden yhdenmukaista soveltamista pidetään välttämättömänä, kun taas suositellut menettelytavat eivät ole pakollisia.

               ICAO:n neuvosto myös kutsuu koolle yleiskokouksen, joka on ICAO:n täysivaltainen elin. ICAO:n yleiskokous kokoontuu vähintään kerran kolmessa vuodessa ja vahvistaa järjestön poliittisen suunnan tulevalle kolmivuotiskaudelle. ICAO:n 40. yleiskokous pidettiin 24. syyskuuta – 4. lokakuuta 2019 Montrealissa Kanadassa.

               2.3.Menettely PNR-tietoja koskevien ICAO:n standardien ja suositeltujen menettelytapojen päivittämiseksi

               Uusien kansainvälisten PNR-tietoja koskevien standardien ja suositeltujen käytäntöjen (SARPs) laatiminen perustuu Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston 21. joulukuuta 2017 antamaan päätöslauselmaan 2396 (2017)
                  2
               . Päätöslauselmassa edellytetään, että YK:n jäsenvaltiot ”kehittävät ICAO:n standardien ja suositeltujen menettelytapojen edistämiseksi valmiuksia kerätä, käsitellä ja analysoida matkustajarekisteri- eli PNR-tietoja sekä varmistavat, että niiden toimivaltaiset kansalliset viranomaiset käyttävät ja niille toimitetaan PNR-tietoja kunnioittaen kaikilta osin ihmisoikeuksia ja perusvapauksia”. Lisäksi päätöslauselmassa kehotetaan ICAO:ta ”työskentelemään yhdessä jäsenvaltioidensa kanssa PNR-tietojen keruuta, käyttöä, käsittelyä ja suojaamista koskevan standardin laatimiseksi”.

               PNR-tietoja koskevien standardien ja suositeltujen menettelytapojen tarkistamista koskevien ehdotusten laatiminen annettiin ICAO:n ilmakuljetuskomitean maaliskuussa 2019 perustaman asiantuntijaryhmän tehtäväksi. Työryhmä sai työnsä päätökseen joulukuussa 2019, ja maahantulon helpottamista käsittelevä ICAO:n paneeli tarkasteli sitä tammikuussa 2020.

               Ilmakuljetuskomitea hyväksyi paneelin ehdotukset 7. helmikuuta 2020. Hyväksynnän jälkeen ICAO:n jäsenvaltioita kuultiin virallisesti ICAO:n valtioille osoittamalla kirjeellä 2020 14E. Valtioiden kuuleminen päättyi 15. toukokuuta 2020.

               Sen jälkeen ICAO:n sihteeristö analysoi valtioilta saadut vastaukset ja esitti ilmakuljetuskomitealle ehdotuksen, joka oli käytännöllisesti katsoen sama kuin mihin tammikuussa 2020 pidetyssä paneelin kokouksessa päädyttiin. Myös ilmakuljetuskomitea suositteli 19. kesäkuuta 2019 pitämässään kokouksessa, että ICAO:n neuvosto hyväksyisi sihteeristön esittämät PNR-tietoja koskevat standardit ja suositeltavat menettelytavat vain vähäisin korjauksin.

               ICAO:n neuvosto hyväksyi 23. kesäkuuta 2020 pidetyssä 220. istunnossaan Chicagon yleissopimuksen liitteen 9 muutoksen 28. Kuten edellä on todettu, liitteessä 9 vahvistetaan maahantulon helpottamista koskevat kansainväliset standardit, ja sen 9 luvun D jakso koskee erityisesti PNR-tietoja.

               ICAO ilmoitti 17. heinäkuuta 2020 jäsenvaltioille muutoksen 28 hyväksymisestä toisella valtioille osoitetulla kirjeellä (EC 6/3–20/71). Muutos tuli voimaan 30. lokakuuta 2020. Tämän edellytyksenä oli Chicagon yleissopimuksen 90 artiklan mukaisesti, etteivät useimmat sopimusvaltiot ilmoita kyseiseen päivään mennessä, etteivät ne hyväksy sitä. Muutosta sovelletaan 28. helmikuuta 2021 alkaen. ICAO:n jäsenvaltiot voivat kuitenkin ilmoittaa 30. tammikuuta 2020 mennessä eroavuuksista kansallisten määräysten ja menetelmien sekä muutoksessa 28 vahvistettujen standardien välillä, jos ne katsovat, että niiden kansallisten määräysten tai menetelmien ja jonkin standardin välillä on eroja. Ilmoitus on tehtävä Chicagon yleissopimuksen 38 artiklan ja eroavuuksien ilmoittamiseen käytettävän mekanismin mukaisesti.

               2.4.Liitteen 9 muutoksen 28 PNR-tietoja koskevat näkökohdat

               Muutoksen 28 tultua voimaan nykyiset standardit 9.22–9.22.1 ja suositeltu menettelytapa 9.23 korvataan uusilla standardeilla ja suositelluilla menettelytavoilla 9.23–9.38. Nämä standardit ja suositukset ovat huomattavasti nykyistä kehystä yksityiskohtaisempia, ja ne kattavat muun muassa käyttötarkoituksen rajoittamiseen, valvontaan, rekisteröidyn oikeuksiin, siirtomenetelmään, tietojen säilyttämiseen, arkaluonteisten tietojen käsittelyyn ja PNR-tietojen siirtoa koskevaan Chicagon yleissopimuksen sopimusvaltioiden väliseen suhteeseen liittyvät näkökohdat. Osa ICAO:n asiakirjassa 9944 annetuista ei-sitovista ohjeista, joissa vahvistetaan PNR-tietoja koskevat suuntaviivat
                  3
               , on päivitetty vastaamaan uusia standardeja.

               Standardi 9.23 edellyttää, että sopimusvaltiot kehittävät valmiuksiaan kerätä, käyttää, käsitellä ja suojata PNR-tietoja ja sisällyttävät näiden valmiuksien käyttöä koskevat säännöt asianmukaiseen sisäiseen oikeudelliseen ja hallinnolliseen kehykseensä standardien ja suositeltujen menettelytapojen mukaisesti. PNR-tietojen käsittelyvalmiuksien kehittämisen pakollisuus on Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselman 2396 (2017) mukaista.

               Standardi 9.24 edellyttää, että sopimusvaltiot ihmisoikeuksia ja perusvapauksia kaikilta osin noudattaen yksilöivät selkeästi niiden toiminnassa käytettävät PNR-tiedot ja määrittävät tarkoitukset, joihin viranomaiset voivat käyttää PNR-tietoja. Nämä käyttötarkoitukset eivät saisi olla tarpeettoman laajoja, ja niihin olisi lukeuduttava erityisesti rajaturvallisuuteen liittyvät tarkoitukset terrorismin ja vakavan rikollisuuden torjumiseksi. Lisäksi PNR-tietojen luovutus vastaanottavassa valtiossa tai muissa valtioissa olisi rajattava niihin toimivaltaisiin viranomaisiin, jotka hoitavat PNR-tietojen käsittelytarkoituksiin liittyviä tehtäviä. Näiden viranomaisten olisi myös varmistettava tiedot luovuttavan viranomaisen suojatasoa vastaava suoja.

               Standardissa 9.25 vahvistetaan vaatimukset, jotka koskevat tietoturvaa ja yksilöiden oikeuksia heidän PNR-tietojensa käsittelyssä, mukaan lukien syrjimättömyys, tietojen antaminen, hallinnolliset ja oikeudelliset muutoksenhakukeinot, pääsy tietoihin ja mahdollisuus pyytää tietojen korjaamista, poistamista tai merkintöjen tekemistä tietoihin. Suositeltu menettelytapa 26 kannustaa valtioita ilmoittamaan henkilöille heidän PNR-tietojensa käsittelystä ja heidän oikeuksistaan sekä tarjolla olevista muutoksenhakukeinoista.

               Standardi 9.27 edellyttää, että sopimusvaltiot perustavat PNR-tietojen automaattisen käsittelyn objektiivisiin, täsmällisiin ja luotettaviin kriteereihin, jotka tosiasiallisesti osoittavat riskin olemassaolon ja jotka eivät johda laittomaan erotteluun, ja että ne pidättäytyvät tekemästä päätöksiä, joiden tuloksena on merkittäviä henkilöiden oikeudelliseen intressiin kielteisesti vaikuttavia toimia, pelkästään PNR-tietojen automaattisen käsittelyn perusteella.

               Standardin 9.28 mukaan valtioiden on nimettävä yksi tai useampi toimivaltainen kansallinen viranomainen, jolla on valtuudet valvoa itsenäisesti PNR-tietojen suojaamista ja todeta, noudatetaanko PNR-tietojen keräämisessä, käytössä, käsittelyssä ja suojaamisessa kaikilta osin ihmisoikeuksia ja perusvapauksia.

               Standardi 9.29 estää valtioita vaatimasta lentoyhtiöitä keräämään PNR-tietoja, jotka eivät ole tarpeen niiden tavanomaisen liiketoiminnan yhteydessä, tai suodattamaan tällaisia tietoja ennen niiden siirtämistä. Siinä kielletään myös sellaisten arkaluonteisten tietojen käsittely, jotka koskevat henkilön rotua tai etnistä alkuperää, poliittisia mielipiteitä, uskonnollista tai filosofista vakaumusta, ammattiliiton jäsenyyttä tai hänen terveyttään, seksuaalista käyttäytymistään tai seksuaalista suuntautumistaan, paitsi poikkeuksellisissa tilanteissa rekisteröidyn tai toisen luonnollisen henkilön elintärkeiden etujen välitöntä suojaamista varten. Jos tällaisia tietoja toimitetaan, valtioiden on poistettava ne niin pian kuin se on käytännössä mahdollista.

               Standardissa 9.30 asetetaan velvoitteita, jotka koskevat tietojen säilyttämistä sekä PNR-tietojen tekemistä tunnistamattomiksi ja niiden palauttamista tunnistettaviksi. Siinä edellytetään, että valtiot säilyttävät tiedot vain tietyn ajan, joka on määritelty niiden oikeudellisessa ja hallinnollisessa kehyksessä ja joka on tarpeellinen ja oikeasuhteinen niihin tarkoituksiin, joihin PNR-tietoja käytetään, ja häivyttävät ne tietyn määräajan jälkeen. Peittämisen jälkeen tunnistettavaksi palauttamisen olisi oltava mahdollista ainoastaan silloin, kun tietoja on tarkoitus käyttää sellaisen meneillään olevan tapauksen, uhan tai riskin yhteydessä, joka liittyy PNR-tietojen käsittelytarkoituksiin. Suositellussa menettelytavassa 9.32 ehdotetaan viiden vuoden enimmäissäilytysaikaa ja suositellussa menettelytavassa 9.33 ehdotetaan, että PNR-tiedoista olisi poistettava tunnistamisen mahdollistavat tiedot kuuden kuukauden kuluessa ja viimeistään kahden vuoden kuluttua siitä, kun lentoyhtiöt siirtävät ne.

               Standardissa 9.33 määrätään, että PNR-tietojen siirrossa olisi pääsääntöisesti käytettävä yksityisyyttä vähemmän loukkaavaa tarjontamenetelmää. Tällä pyritään myös minimoimaan lentoliikenteen harjoittajille aiheutuva rasite rajoittamalla valtioiden mahdollisuutta määrätä sakkoja siirtovirheistä tietyissä olosuhteissa ja vaatimalla niitä rajoittamaan tarjontakertojen määrää.

               Standardin 9.34 (a) mukaan sopimusvaltiot eivät saa kieltää tai estää PNR-tietojen siirtämistä toiselle sopimusvaltiolle, joka noudataa uusia standardeja. Standardin 9.34 (b) mukaan ICAO:n sopimusvaltiot voivat kuitenkin edelleen korottaa tai ylläpitää korkeampaa PNR-tietojen suojan tasoa kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti ja sopia muiden valtioiden kanssa lisäjärjestelyistä erityisesti niiden sisäisten lakisääteisten vaatimusten noudattamiseksi tai tarkempien määräysten vahvistamiseksi PNR-tietojen käsittelyä ja siirtämistä varten edellyttäen, että tämä ei muuten ole ristiriidassa standardien kanssa.

               Standardin 9.35 mukaan sopimusvaltioita voidaan toisen valtion pyynnöstä pyytää osoittamaan, että ne noudattavat uusia standardeja. Jos sopimusvaltiot päättävät, että niiden on estettävä PNR-tietojen siirto tai määrättävä lentoyhtiölle sakkoja, standardin 9.36 mukaan niiden on tehtävä tämä avoimesti ja niin, että tavoitteena on tilanteen ratkaiseminen.

               Suositeltu menettelytapa 9.37 kannustaa valtioita ilmoittamaan muille valtioille, joiden kanssa niillä on lentoliikenneyhteyksiä, kaikista PNR-järjestelmäänsä tehtävistä merkittävistä muutoksista, myös standardien ja suositeltujen menettelytapojen noudattamisen osalta. Suositellussa menettelytavassa 9.38 suositellaan, että valtiot eivät rankaise lentoliikenteen harjoittajia, kun ne yrittävät ratkaista PNR-tietojen siirtoa koskevia kiistoja.

               2.5.Sovellettava EU:n oikeudellinen kehys

               PNR-tietojen käsittely on keskeinen väline EU:n yhteisessä toiminnassa terrorismin ja vakavan rikollisuuden torjumiseksi ja turvallisuusunionin luomisessa. Epäilyttävien matkustustapojen tunnistaminen ja jäljittäminen PNR-tietojen käsittelyn avulla todisteiden keräämiseksi ja tarvittaessa rikokseen syyllistyneiden apureiden löytämiseksi sekä rikollisverkostojen paljastamiseksi on osoittautunut olennaisen tärkeäksi terrorismirikosten ja vakavien rikosten ennalta estämisen, paljastamisen ja tutkinnan sekä tällaisiin rikoksiin liittyvien syytetoimien kannalta. Samalla PNR-tietojen käsittely merkitsee puuttumista Euroopan unionin perusoikeuskirjan, jäljempänä ’perusoikeuskirja’, 7 ja 8 artiklassa vahvistettuihin yksityisyyttä ja henkilötietojen suojaa koskeviin oikeuksiin. Perusoikeuskirjan 52 artiklan 1 kohdan mukaan siitä on sen vuoksi säädettävä lailla, siinä on kunnioitettava kyseisten oikeuksien keskeistä sisältöä ja se on suhteellisuusperiaatteen mukaisesti sallittua ainoastaan siltä osin kuin se on välttämätöntä ja tosiasiallisesti vastaa unionin yleisen edun mukaista tavoitetta tai tarvetta suojella muiden henkilöiden oikeuksia ja vapauksia. Yksi tällaisista yleisen edun mukaisista tavoitteista on kansalaisten suojeleminen vakavilta turvallisuusuhkilta.

               Euroopan parlamentti ja neuvosto antoivat 27. huhtikuuta 2016 direktiivin (EU) 2016/681
                  4
                PNR-tietojen käytöstä terrorismirikosten ja vakavan rikollisuuden ennalta estämistä, paljastamista ja tutkintaa sekä tällaisiin rikoksiin liittyviä syytetoimia varten. Tämän direktiivin nojalla kansalliset viranomaiset voivat vaatia lentoliikenteen harjoittajia siirtämään PNR-tietoja ja samalla turvata yksilön oikeuden yksityisyyteen ja tietosuojaan. Määräaika, johon mennessä jäsenvaltioiden oli saatettava direktiivi osaksi kansallista lainsäädäntöä, oli 25. toukokuuta 2018. Direktiivin kahden ensimmäisen soveltamisvuoden tarkastelu
                  5
                vuonna 2020 osoitti, että PNR-tietojen käsittely oli tuottanut konkreettisia tuloksia terrorismin ja vakavan rikollisuuden torjunnassa.

               Lisäksi Euroopan parlamentti ja neuvosto hyväksyivät huhtikuussa 2016 uudet EU:n tietosuojasäännöt: asetuksen (EU) 2016/679
                  6
                (yleinen tietosuoja-asetus) ja direktiivin (EU) 2016/680
                  7
                (tietosuojasta lainvalvonnan alalla). Yleisessä tietosuoja-asetuksessa vahvistetaan muun muassa henkilötietojen kansainvälisiä siirtoja koskevat säännöt, joita sovelletaan lentoliikenteen harjoittajien tekemiin PNR-tietojen siirtoihin. Direktiivillä (EU) 2016/680 säännellään lainvalvontaviranomaisten suorittamaa henkilötietojen käsittelyä ja täydennetään direktiivissä (EU) 2016/681 säädettyä järjestelmää muun muassa rekisteröityjen oikeuksien ja kolmansien maiden lainvalvontaviranomaisille tehtävien yksittäisten tiedonsiirtojen osalta.

               EU:n ja kolmansien maiden välillä on voimassa kaksi kansainvälistä sopimusta PNR-tietojen käsittelystä ja siirtämisestä (Australian
                  8
                ja Yhdysvaltojen
                  9
                kanssa). Euroopan unionin tuomioistuin antoi 26. heinäkuuta 2017 lausunnon (jäljempänä ’lausunto 1/15’
                  10
               ) suunnitellusta sopimuksesta, joka koskee PNR-tietojen siirtämistä ja käsittelyä EU:n ja Kanadan välillä ja joka allekirjoitettiin 25. kesäkuuta 2014. Tuomioistuin katsoi, ettei sopimusta voida suunnitellussa muodossa tehdä, koska osa sen määräyksistä oli ristiriidassa perusoikeuskirjan mukaisten yksityisyyttä ja henkilötietojen suojaa koskevien perusoikeuksien kanssa. Erityisesti tuomioistuin tulkitsi perusoikeuskirjan asiaan liittyvien määräysten edellyttävän erityisiä suojatoimia riippumattoman viranomaisen suorittaman valvonnan, arkaluonteisten tietojen käsittelyn, PNR-tietojen automaattisen käsittelyn ja syrjimättömyyden, PNR-tietojen käsittelyn sallittujen tarkoitusten sekä PNR-tietojen säilyttämisen, käytön, luovuttamisen ja edelleensiirtämisen suhteen. Neuvoston hyväksyttyä neuvotteluohjeet joulukuussa 2017 komissio aloitti uudet PNR-tietoja koskevat neuvottelut Kanadan kanssa kesäkuussa 2018.

               Yleisesti ottaen yhä useammat kolmannet maat keräävät PNR-tietoja lentoliikenteen harjoittajilta, ja useat niistä ovat viime vuosina ottaneet yhteyttä komissioon, jotta ne voisivat tehdä EU:n kanssa kansainvälisen PNR-tietoja koskevan sopimuksen. Ilman tietojen siirtämisen sallivaa oikeusperustaa lentoliikenteen harjoittajat joutuvat lainvalintatilanteeseen ja niitä uhkaavat sakot ja muut seuraamukset. Lisäksi EU:n jäsenvaltiot pyytävät direktiivin (EU) 2016/681 täytäntöönpanemiseksi kolmansien maiden lentoliikenteen harjoittajia siirtämään PNR-tietoja omille matkustajatietoyksiköilleen. Useat kolmannet maat ovat kieltäytyneet tällaisista siirroista – ja toiset ovat uhanneet tehdä niin – vastatoimena sille, että PNR-tietoja ei ole mahdollista saada EU:sta, mikä vaarantaa EU:n PNR-mekanismin toimivuuden.

               EU:n lähestymistapa PNR-tietojen siirtämiseen kolmansiin maihin on peräisin vuodelta 2010
                  11
                eli ajalta ennen direktiivin (EU) 2016/681 antamista, EU:n tietosuojakehyksen uudistamista ja unionin tuomioistuimen lausuntoa 1/15. EU:n turvallisuusunionistrategiassa
                  12
                vuosiksi 2020–2025 esitetään lähestymistavan tarkistamista keskipitkän aikavälin toimena.

               3.Unionin puolesta otettava kanta

               3.1.Tausta

               Unioni tukee voimakkaasti uusien kansainvälisten PNR-standardien kehittämistä ja on osallistunut aktiivisesti liitteen 9 muutoksessa 28 vahvistettujen standardien ja suositeltujen menettelytapojen laatimiseen.

               Liitteessä 9 olevan 9 luvun D jakso, johon muutos 28 kohdistuu, koskee alaa, jolla unionilla on Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 3 artiklan 2 kohdan loppuosan nojalla yksinomainen toimivalta, koska se saattaa vaikuttaa PNR-tietoja ja tietosuojaa koskeviin yhteisiin sääntöihin.

               Näin ollen EU:n jäsenvaltioiden ja komission (tarkkailijana) lähestymistapaa ICAO:n valmisteluelimissä käydyissä keskusteluissa ovat ohjanneet unionin kannasta 28. marraskuuta 2019 tehdyssä neuvoston päätöksessä (EU) 2019/2107
                  13
                esitetyt linjaukset. Tämä kanta vastaa PNR-tietoja ja tietosuojaa koskevan EU:n oikeudellisen kehyksen vaatimuksia, erityisesti direktiivin (EU) 2016/681, asetuksen (EU) 2016/679 ja direktiivin (EU) 2016/680 sekä perusoikeuskirjan vaatimuksia, sellaisina kuin niitä tulkitaan unionin tuomioistuimen asiaa koskevassa oikeuskäytännössä, erityisesti lausunnossa 1/15.

               EU:n neuvosto hyväksyi 25. maaliskuuta 2020 uuden unionin kannan
                  14
                vastaukseen ICAO:n valtioille osoittamaan kirjeeseen 2020 14E, jossa sopimusvaltioita kuultiin standardien ja suositeltujen menettelytapojen luonnoksista. Kannassa suhtauduttiin myönteisesti ICAO:n työhön standardien ja suositeltujen menettelytapojen kehittämiseksi ja korostettiin, että PNR-tietojen käsittelyssä on tärkeää suojella perusoikeuksia ja turvata myös henkilötietojen suoja. Sen vuoksi EU:n neuvosto esitti tekstiehdotuksen, jonka tarkoituksena oli muuttaa (tuolloin luonnosvaiheessa ollutta) standardia 9.34. Tarkoituksena oli tiukentaa standardin tekstiä sen varmistamiseksi, että sopimusvaltioiden mahdollisuus asettaa tiukempia vaatimuksia PNR-tietojen siirroille näkyy selvästi standardeissa ja suositelluissa menettelytavoissa.

               On huomattava, että ICAO:n sihteeristö ei ottanut valtioiden kuulemisen jälkeisessä tarkistusprosessissa huomioon EU:n jäsenvaltioiden toimittamia tekstiehdotuksia eikä minkään muunkaan ICAO:n sopimusvaltion ehdottamia muutoksia vaan säilytti tammikuussa 2020 pidetyn maahantulon helpottamista käsittelevän paneelin kokouksen tuloksena syntyneen tekstiluonnoksen. Sen sijaan ICAO:n sihteeristö ehdotti, että valtioita, jotka ovat tehneet ehdotuksia tekstin muuttamiseksi, pyydettäisiin toimittamaan ehdotuksensa 9.34 kohdan muuttamiseksi paneelin seuraavaan kokoukseen (FALP/12), joka on määrä pitää heinäkuussa 2021.

               EU:n jäsenvaltiot korostivat jälleen 23. kesäkuuta 2020 pidetyssä ICAO:n neuvoston kokouksessa, jossa muutos 28 hyväksyttiin, että on tärkeää löytää tarvittava tasapaino tietojen saannin ja tietosuojan välillä, ja viittasivat edellä mainittuihin unionin kantoihin, jotka esitettiin valtioiden kuulemisprosessin aikana. Ne korostivat myös, että on tärkeää varmistaa tietosuojan korkea taso, ja viittasivat nimenomaisesti EU:n oikeudellisesta kehyksestä johtuviin velvoitteisiin. EU:n jäsenvaltiot korostivat erityisesti standardien ja suositeltujen menettelytapojen ja erityisesti standardin 9.34 merkitystä. Ne katsoivat, että niitä olisi tulkittava siten, että valtiot voivat edelleen oman lainsäädäntökehyksensä niin edellyttäessä vaatia muilta sopimusvaltioilta, että ne osoittavat noudattavansa standardien ja suositeltujen menettelytapojen mukaista oikeudellista kehystään ja sen lisäksi noudattavat tiukempia tietosuojanormeja erityisesti PNR-tietojen siirron mahdollistamiseksi.

               3.2.Ehdotettu kanta

               Tämä ehdotus neuvoston päätökseksi on tarpeen, jotta voidaan hyväksyä ICAO:n valtioille osoittamassa kirjeessä EC 6/3–20/71 asetetussa määräajassa unionin puolesta otettava kanta uusien PNR-tietoja koskevien standardien ja suositeltujen menettelytapojen hyväksymiseen ICAO:n neuvostossa.

               Liitteessä 9 olevan 9 luvun D jakson muutoksessa 28 esitetyt uudet PNR-tietoja koskevat standardit ja suositellut menettelytavat vastaavat pitkälti neuvoston päätöksessä (EU) 2019/2107 vahvistettua unionin kantaa. Niissä määritetään korkeatasoiset suojatoimet tietosuojan ja erityisesti rekisteröityjen oikeuksien, riippumattoman viranomaisen suorittaman valvonnan, arkaluonteisten tietojen, PNR-tietojen automaattisen käsittelyn ja syrjimättömyyden, PNR-tietojen käsittelyn sallittujen tarkoitusten sekä PNR-tietojen säilyttämisen, käytön, luovuttamisen ja edelleensiirtämisen suhteen

               Komissio katsoo, että standardien ja suositeltujen menettelytapojen avulla voidaan kansainvälisellä tasolla saavuttaa merkittävää edistystä PNR-tietojen suojaamisessa ja käytössä terrorismirikosten ja vakavan rikollisuuden ennalta estämistä, paljastamista ja tutkintaa sekä tällaisiin rikoksiin liittyviä syytetoimia varten. Sen vuoksi EU:n jäsenvaltioiden ei pitäisi Chicagon yleissopimuksen 90 artiklan mukaisesti ilmoittaa, etteivät ne hyväksy muutosta, varsinkaan koska tällainen ilmoitus heikentäisi myös pyrkimyksiä vahvistaa maailmanlaajuisesti tiukemmat PNR-tietojen suojaa koskevat standardit verrattuna ICAO:n nykyisiin PNR-sääntöihin.

               Standardissa 9.34 (b) otetaan myös huomioon, että sopimusvaltiot – kuten EU:n jäsenvaltiot – voivat edelleen pitää voimassa tai ottaa käyttöön korkeamman suojatason kansallisen oikeudellisen ja hallinnollisen kehyksensä mukaisesti ja sopia muiden valtioiden kanssa lisäjärjestelyistä, joissa PNR-tietojen siirroista määrätään yksityiskohtaisemmin. EU:n lainsäädännön mukaan lentoyhtiöiden suorittamissa, EU:ssa käsiteltyjen PNR-tietojen siirroissa kolmannen maan lainvalvontaviranomaiselle on erityisesti täytettävä yleisen tietosuoja-asetuksen V luvun vaatimukset ja perusoikeuskirjasta johtuvat vaatimukset, kuten etenkin unionin tuomioistuimen lausunnossa 1/15 todetaan. Nämä vaatimukset ovat tiukempia kuin muutokseen 28 sisältyvien PNR-tietoja koskevien standardien ja suositeltujen menettelytapojen vaatimukset.

               Tämän suhteen on huomattava, että standardin 9.34 (a) mukaan sopimusvaltiot eivät saa kieltää tai estää PNR-tietojen siirtämistä toiseen sopimusvaltioon, joka noudattaa standardeja ja suositeltuja menettelytapoja, joten standardin 9.34 nykyinen sanamuoto ei ole Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden näkökulmasta oikeudellisesti riittävän selkeä ilmaisemaan, että se ei estä EU:n jäsenvaltioita asettamasta edellä mainittuja vaatimuksia standardista 9.34 huolimatta.

               Tästä syystä komissio katsoo, että jäsenvaltioiden olisi ilmoitettava Chicagon yleissopimuksen 38 artiklan mukaisesti eroavuudesta. Tämä eroavuus, joka kuvataan tämän neuvoston päätösehdotuksen liitteessä, olisi pidettävä tiukasti rajattuna siihen, mikä on tarpeen, jotta EU:n jäsenvaltioiden oikeuteen asettaa tiukempia vaatimuksia PNR-tietojen siirroille kolmansiin maihin ei suhtauduttaisi epäilevästi ja jotta tämä ei estäisi tällaisia siirtoja, jos kyseisiä vaatimuksia ei noudateta.

               4.Oikeusperusta

               4.1.Menettelyllinen oikeusperusta

               4.1.1.Periaatteet

               Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 218 artiklan 9 kohdassa määrätään päätöksistä ”sopimuksella perustetussa elimessä unionin puolesta esitettävien kantojen vahvistamisesta, silloin kun tämän elimen on annettava säädöksiä, joilla on oikeusvaikutuksia, lukuun ottamatta säädöksiä, joilla täydennetään tai muutetaan sopimuksen institutionaalisia rakenteita”.

               SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohtaa sovelletaan riippumatta siitä, onko unioni kyseisen elimen jäsen vai kyseisen sopimuksen osapuoli.
                  15

               Ilmaisu ’säädökset, joilla on oikeusvaikutuksia’ kattaa myös säädökset, joilla on oikeusvaikutuksia kyseiseen elimeen sovellettavan kansainvälisen oikeuden nojalla. Se kattaa myös välineet, joilla ei ole sitovaa vaikutusta kansainvälisen oikeuden nojalla mutta jotka ”voivat vaikuttaa ratkaisevasti sen säännöstön sisältöön, jonka unionin lainsäätäjä antaa”
                  16
               .

               4.1.2.Soveltaminen tässä asiassa

               ICAO on kansainvälisellä sopimuksella (Chicagon yleissopimuksella) perustettu elin.

               Chicagon yleissopimuksen liitteen 9 muutos 28 sisältää standardeja, jotka lähtökohtaisesti sitovat ICAO:n jäseniä, muun muassa unionin jäsenvaltioita, ja se on näin ollen säädös, jolla on oikeusvaikutuksia. Tietyt näistä oikeusvaikutuksista riippuvat kuitenkin eroavuuksien ilmoittamisesta ja ilmoituksen sisällöstä. Sen vuoksi tällaisia ilmoituksia koskevan unionin kannan hyväksyminen kuuluu SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan soveltamisalaan.

               Standardien ja mahdollisten ilmoitettavien eroavuuksien oikeusvaikutukset kuuluvat unionin sääntöjen, erityisesti direktiivin (EU) 2016/681, sekä EU:n ja kolmansien maiden välisten voimassa olevien ja tulevien PNR-tietoja koskevien kansainvälisten sopimusten soveltamisalaan. Tämä tarkoittaa sitä, että SEUT-sopimuksen 3 artiklan 2 kohdan mukaisesti unionilla on yksinomainen toimivalta tässä asiassa.

               Eroavuuksista ilmoittaminen ei merkitse Chicagon sopimuksen institutionaalisen kehyksen täydentämistä tai muuttamista.

               4.2.Aineellinen oikeusperusta

               4.2.1.Periaatteet

               SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla annettavan päätöksen aineellinen oikeusperusta määräytyy ensisijaisesti sen asiakirjan tavoitteen ja sisällön perusteella, jota unionin puolesta otettava kanta koskee. Jos asiakirjalla on kaksi tavoitetta tai siihen sisältyy kaksi osatekijää ja jos näistä tavoitteista tai osatekijöistä toinen on mahdollista määritellä pääasialliseksi tavoitteeksi tai osatekijäksi, johon nähden toinen tavoite tai osatekijä on liitännäinen, SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla hyväksyttävällä päätöksellä on oltava vain yksi aineellinen oikeusperusta eli se, jota pääasiallinen tai ensisijainen tavoite tai osatekijä edellyttää.

               Kun säädöksellä on samanaikaisesti useita tavoitteita tai kun siihen sisältyy useita osatekijöitä, joita ei voida erottaa toisistaan ja joista yksikään ei ole toisiin nähden liitännäinen, SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla annettavan päätöksen aineellisessa oikeusperustassa on poikkeuksellisesti mainittava kaikki asianmukaiset oikeusperustat.

               4.2.2.Soveltaminen tässä asiassa

               Chicagon yleissopimuksen liitteen 9 muutoksella 28 on tavoitteita ja siihen sisältyy osatekijöitä, jotka koskevat tietosuojaa ja poliisiyhteistyötä. Kyseiset tekijät liittyvät erottamattomasti toisiinsa ilman, että jokin niistä olisi ainoastaan liitännäinen.

               Sen vuoksi ehdotetun päätöksen aineellisena oikeusperustana ovat seuraavat määräykset: SEUT-sopimuksen 16 artiklan 2 kohta ja 87 artiklan 2 kohdan a alakohta.

               4.3.Päätelmät

               Ehdotetun päätöksen oikeusperustana tulisi olla SEUT-sopimuksen 16 artiklan 2 kohta ja 87 artiklan 2 kohdan a alakohta yhdessä SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan kanssa.

               2021/0007 (NLE)

               Ehdotus

               NEUVOSTON PÄÄTÖS

               kansainvälisessä siviili-ilmailujärjestössä Euroopan unionin puolesta otettavasta kannasta kansainvälisen siviili-ilmailun yleissopimuksen liitteessä 9 olevan D jakson muutokseen 28

               EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

               ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 16 artiklan 2 kohdan ja 87 artiklan 2 kohdan a alakohdan yhdessä sen 218 artiklan 9 kohdan kanssa,

               ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

               sekä katsoo seuraavaa:

               (1)Kansainvälisen siviili-ilmailun yleissopimus, jäljempänä ’Chicagon yleissopimus’, joka sääntelee kansainvälistä lentoliikennettä, tuli voimaan 4 päivänä huhtikuuta 1947. Sillä perustettiin Kansainvälinen siviili-ilmailujärjestö (ICAO).

               (2)Unionin jäsenvaltiot ovat Chicagon yleissopimuksen sopimusvaltioita ja ICAO:n jäseniä, ja unionilla on tarkkailijan asema tietyissä ICAO:n elimissä, myös yleiskokouksessa ja muissa teknisissä elimissä.

               (3)Chicagon yleissopimuksen 54 artiklan l alakohdan mukaan ICAO:n neuvosto hyväksyy kansainvälisiä standardeja ja suositeltuja menettelytapoja (SARPs).

               (4)Yhdistyneiden kansakuntien (YK) turvallisuusneuvosto päätti 21 päivänä joulukuuta 2017 antamassaan päätöslauselmassa 2396 (2017), jäljempänä ’YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselma 2396 (2017)’, että YK:n jäsenvaltioiden on ICAO:n standardien ja suositeltujen menettelytapojen edistämiseksi kehitettävä valmiuksia kerätä, käsitellä ja analysoida matkustajarekisteritietoja (PNR) sekä varmistettava, että niiden toimivaltaiset kansalliset viranomaiset käyttävät ja että ne jakavat PNR-tietoja kunnioittaen täysimääräisesti ihmisoikeuksia ja perusvapauksia terrorismirikosten ja niihin liittyvän matkustamisen estämiseksi, paljastamiseksi ja tutkimiseksi.

               (5)Lisäksi päätöslauselmassa 2396 (2017) kehotettiin ICAO:ta työskentelemään yhdessä YK:n jäsenvaltioiden kanssa PNR-tietojen keruuta, käyttöä, käsittelyä ja suojaamista koskevan standardin laatimiseksi.

               (6)PNR-tietoja koskevat standardit ja suositellut menettelytavat sisältyvät Chicagon yleissopimuksen liitteessä 9 olevan 9 luvun D jaksoon. Kyseisiä standardeja ja suositeltuja menettelytapoja täydentävät lisäohjeet, erityisesti ICAO:n asiakirja nro 9944, jossa esitetään matkustajarekisteritietoja (PNR) koskevat suuntaviivat.

               (7)ICAO:n neuvosto hyväksyi 23 päivänä kesäkuuta 2020 Chicagon yleissopimuksen liitteen 9 muutoksen 28, jossa liitteen D jaksoon sisällytetään uudet standardit ja suositeltavat menettelytavat, joiden mukaisesti sopimusvaltiot kehittävät valmiudet kerätä, käyttää, käsitellä ja suojata alueelleen saapuvien ja sieltä lähtevien lentojen PNR-tietoja ja joita tuetaan asianmukaisella oikeudellisella ja hallinnollisella kehyksellä.

               (8)Chicagon yleissopimuksen 90 artiklan mukaisesti muutos 28 tulee voimaan kolmen kuukauden kuluttua hylkäämisestä ilmoittamiselle asetetun määräajan päättymisestä, paitsi jos enemmistö sopimusvaltioista ilmoittaa hylkäävänsä sen.

               (9)Chicagon yleissopimuksen 38 artiklan mukaisesti sopimusvaltion, joka ei joka suhteessa voi noudattaa jotain tällaista kansainvälistä standardia tai menettelytapaa tai saattaa omia määräyksiään tai menetelmiään täysin jonkin kansainvälisen standardin tai menettelytavan mukaisiksi viimeksi mainitun tultua muutetuksi taikka pitää välttämättömänä hyväksyä määräyksiä tai menettelytapoja, jotka eivät joltain osin ole kansainvälisten standardien mukaisia, on velvollinen heti ilmoittamaan ICAO:lle kansainvälisen standardin mukaisen ja oman menettelytapansa eroavuuksista. Tällaisesta eroavuudesta ilmoittaminen vaikuttaa ICAO:n hyväksymien standardien oikeusvaikutuksiin. Unionin kanta asiaan on sen vuoksi määritettävä SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan mukaisesti.

               (10)Muutoksesta 28 ilmoitettiin ICAO:n sopimusvaltioille valtioille osoitetulla kirjeellä EY 6/3–20/71. Kyseisen kirjeen mukaan eroavuuksista ja muutoksen noudattamisesta on ilmoitettava 30 päivään tammikuuta 2021 mennessä.

               (11)Unioni on hyväksynyt PNR-tietoja koskevat yhteiset säännöt Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä (EU) 2016/681
                  17
               , jonka soveltamisala on merkittävältä osin päällekkäinen muutokseen 28 sisältyvien standardien ja suositeltujen menettelytapojen soveltamisalan kanssa. Direktiiviin (EU) 2016/681 sisältyy erityisesti kattava sääntökokonaisuus, jolla turvataan yksityisyyttä ja henkilötietojen suojaa koskevat perusoikeudet, kun lentoliikenteen harjoittajat siirtävät PNR-tietoja jäsenvaltioille ja näitä tietoja käsitellään terrorismirikosten ja vakavan rikollisuuden ennalta estämistä, paljastamista ja tutkintaa sekä tällaisiin rikoksiin liittyviä syytetoimia varten.

               (12)Unioni on myös antanut lainsäädäntöä henkilötietojen suojasta, erityisesti Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2016/679
                  18
                ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2016/680
                  19
               , joita sovelletaan lentoliikenteen harjoittajien ja muiden yksityisten toimijoiden sekä rikosten ennalta estämisen, tutkimisen, paljastamisen tai rikoksiin liittyvien syytetoimien ja rikosoikeudellisten seuraamusten täytäntöönpanon alalla toimivaltaisten viranomaisten suorittamaan PNR-tietojen käsittelyyn, mukaan lukien yleiseen turvallisuuteen kohdistuvilta uhkilta suojelu ja tällaisten uhkien ehkäiseminen.

               (13)Lisäksi unionin ja kolmansien maiden välillä on voimassa kaksi kansainvälistä sopimusta PNR-tietojen käsittelystä ja siirtämisestä, Australian
                  20
                ja Yhdysvaltojen
                  21
                kanssa. Euroopan unionin tuomioistuin antoi 26 päivänä heinäkuuta 2017 lausunnon 1/15
                  22
                suunnitellusta kansainvälisestä sopimuksesta, joka koskee PNR-tietojen siirtämistä ja käsittelyä unionin ja Kanadan välillä (2014).

               (14)Chicagon yleissopimuksen, sellaisena kuin se on tarkistettuna muutoksella 28, liitteessä 9 olevan 9 luvun D jakson PNR-tietoihin liittyvät näkökohdat koskevat alaa, jolla unionilla on yksinomainen toimivalta Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 3 artiklan 2 kohdan nojalla, koska tämä voi vaikuttaa PNR-tietojen suojaa ja käsittelyä koskeviin yhteisiin sääntöihin.

               (15)Sen vuoksi unionin kanta tähän asiaan muutoksen 28 laatimista varten otettiin neuvoston päätöksen (EU) 2019/2107
                  23
                mukaisesti. Tässä kannassa on otettu huomioon henkilötietojen suojaa ja PNR-tietojen siirtoa kolmansiin maihin koskevan unionin lainsäädännön, erityisesti asetuksen (EU) 2016/679, direktiivin (EU) 2016/680 ja direktiivin (EU) 2016/681 sekä Euroopan unionin perusoikeuskirjan vaatimukset, sellaisina kuin Euroopan unionin tuomioistuin on niitä tulkinnut erityisesti lausunnossa 1/15. Kannalla oli merkitystä ICAO:n valmisteluelimissä käydyissä keskusteluissa sekä ICAO:n neuvoston lopullisessa äänestyksessä.

               (16)Muutokseen 28 sisältyvät standardit ja suositellut menettelytavat vastaavat pitkälti neuvoston päätöksessä (EU) 2019/2107 vahvistettua unionin kantaa, ja niissä määritetään korkeatasoiset suojatoimet tietosuojan ja erityisesti rekisteröityjen oikeuksien, riippumattoman viranomaisen suorittaman valvonnan, arkaluonteisten tietojen, PNR-tietojen automaattisen käsittelyn ja syrjimättömyyden, PNR-tietojen käsittelyn sallittujen tarkoitusten sekä PNR-tietojen säilyttämisen, käytön, luovuttamisen ja edelleensiirtämisen suhteen

               (17)Koska muutos 28 mahdollistaisi merkittävän edistyksen kansainvälisellä tasolla PNR-tietojen suojaa koskevissa standardeissa, unionin jäsenvaltioiden ei pitäisi Chicagon yleissopimuksen 90 artiklan mukaisesti ilmoittaa, etteivät ne hyväksy sitä.

               (18)Unionin lainsäädännöstä johtuvat PNR-tietojen siirtämistä ja käsittelyä koskevat vaatimukset ovat kuitenkin tiukempia kuin muutokseen 28 sisältyvät standardit ja suositeltavat menettelytavat.

               (19)Standardin 9.34 (a) mukaan sopimusvaltiot eivät saa kieltää tai estää PNR-tietojen siirtämistä toiselle sopimusvaltiolle, joka noudattaa standardeja ja suositeltavia menettelytapoja. Vaikka standardin 9.34 (b) mukaan sopimusvaltiot voivat edelleen pitää voimassa tai ottaa käyttöön korkeamman suojatason kansallisen oikeudellisen ja hallinnollisen kehyksensä mukaisesti ja sopia muiden sopimusvaltioiden kanssa lisäjärjestelyistä, joissa PNR-tietojen siirroista määrätään yksityiskohtaisemmin, standardin 9.34 nykyinen sanamuoto ei ole Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden näkökulmasta oikeudellisesti riittävän selkeä sen varmistamiseksi, että se ei estä EU:n jäsenvaltioita asettamasta edellä mainitun kaltaisia vaatimuksia standardista 9.34 huolimatta.

               (20)Unionin lainsäädännön sekä standardien ja suositeltujen menettelytapojen noudattamisen varmistamiseksi jäsenvaltioiden olisi näin ollen ilmoitettava virallisesti eroavuudesta Chicagon yleissopimuksen 38 artiklan mukaisesti. Tämä eroavuus olisi rajattava yleissopimuksen liitteessä 9 olevan 9 luvun D jakson standardiin 9.34, sellaisena kuin se on tarkistettuna muutoksella 28.

               (21)Sen vuoksi on aiheellista määrittää unionin kanta sen mukaan.

               (22)Direktiivi (EU) 2016/681 sitoo Irlantia, minkä vuoksi se osallistuu tämän päätöksen hyväksymiseen.

               (23)Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyssä, Tanskan asemasta tehdyssä pöytäkirjassa N:o 22 olevien 1 ja 2 artiklan mukaisesti Tanska ei osallistu tämän päätöksen hyväksymiseen, päätös ei sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskaan.

               (24)Jäsenvaltioiden olisi esitettävä unionin kanta,

               ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               1 artikla

               Vastauksessa kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön (ICAO) 17 päivänä heinäkuuta 2020 valtioille osoittamaan kirjeeseen EC 6/3-20/71 unionin puolesta otettava kanta esitetään tämän päätöksen liitteessä.

               2 artikla

               Jäsenvaltiot esittävät 1 artiklassa tarkoitetun kannan.

               3 artikla

               Tämä päätös on osoitettu jäsenvaltioille.

               Tehty Brysselissä

                     Neuvoston puolesta

                     Puheenjohtaja

                     (1)

                        Alankomaat, Espanja, Italia, Kreikka, Ranska, Saksa ja Suomi.

                     (2)

                        Turvallisuusneuvoston päätöslauselma 2396 (2017) palaavien terrorismiin syyllistyneiden vierastaistelijoiden aiheuttamista uhista kansainväliselle rauhalle ja turvallisuudelle, 21. joulukuuta 2017.

                     (3)

                        ICAO, Guidelines on Passenger Name Record (PNR) Data, First Edition — 2010.

                     (4)

                        Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2016/681, annettu 27 päivänä huhtikuuta 2016, matkustajarekisteritietojen (PNR) käytöstä terrorismirikosten ja vakavan rikollisuuden ennalta estämistä, paljastamista ja tutkintaa sekä tällaisiin rikoksiin liittyviä syytetoimia varten (EUVL L 119, 4.5.2016, s. 132–149).

                     (5)

                        Komission kertomus Euroopan parlamentille ja neuvostolle matkustajarekisteritietojen (PNR) käytöstä terrorismirikosten ja vakavan rikollisuuden ennalta estämistä, paljastamista ja tutkintaa sekä tällaisiin rikoksiin liittyviä syytetoimia varten annetun direktiivin 2016/681 uudelleentarkastelusta (COM(2020) 305 final). Lisätietoja kertomukseen liitetyssä komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa SWD(2020) 128 final.

                     (6)

                        Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2016/679, annettu 27 päivänä huhtikuuta 2016, luonnollisten henkilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä sekä näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta ja direktiivin 95/46/EY kumoamisesta (yleinen tietosuoja-asetus) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti), EUVL L 119, 4.5.2016, s. 1.

                     (7)

                        Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2016/680, annettu 27 päivänä huhtikuuta 2016, luonnollisten henkilöiden suojelusta toimivaltaisten viranomaisten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä rikosten ennalta estämistä, tutkimista, paljastamista tai rikoksiin liittyviä syytetoimia tai rikosoikeudellisten seuraamusten täytäntöönpanoa varten sekä näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta ja neuvoston puitepäätöksen 2008/977/YOS kumoamisesta (EUVL L 119, 4.5.2016, s. 89).

                     (8)

                        Euroopan unionin ja Australian välinen sopimus lentoliikenteen harjoittajien PNR- eli matkustajarekisteritietojen käsittelemisestä ja siirtämisestä Australian tulli- ja rajavartiolaitokselle(EUVL L 186,14.7.2012, s. 4). Sopimuksen yhteinen uudelleentarkastelu ja arviointi on parhaillaan käynnissä.

                     (9)

                        Amerikan yhdysvaltojen ja Euroopan unionin sopimus matkustajarekisteritietojen käytöstä ja siirtämisestä Yhdysvaltojen sisäisen turvallisuuden ministeriölle(EUVL L 215, 11.8.2012, s. 5).Sopimuksen yhteinen arviointi on parhaillaan käynnissä.

                     (10)

                        Unionin tuomioistuimen (suuri jaosto) 26. heinäkuuta 2017 antama lausunto 1/15.

                     (11)

                        Komission tiedonanto matkustajarekisteritietojen (PNR) siirtoa kolmansiin maihin koskevasta kokonaisvaltaisesta lähestymistavasta (COM(2010) 492 final).

                     (12)

                        Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, Eurooppa-neuvostolle, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle EU:n turvallisuusunionistrategiasta (COM(2020) 605 final).

                     (13)

                        Neuvoston päätös (EU) 2019/2107, annettu 28 päivänä marraskuuta 2019, kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön neuvostossa Euroopan unionin puolesta otettavasta kannasta kansainvälisen siviili-ilmailun yleissopimuksen liitteessä 9 (Maahantulon helpottaminen) olevan 9 luvun tarkistamiseen matkustajarekisteritietoja koskevien standardien ja suositeltujen menettelytapojen osalta (EUVL L 318, 10.12.2019, s. 117–122).

                     (14)

                        Unionin kanta vastauksesta kansainvälisen siviili-ilmailun yleissopimuksen liitteen 9 (Helpottaminen) 9 luvun tarkistamisen osalta ICAO:n valtioille osoittamaan PNR-tietoja käsittelevään kirjeeseen PNR-standardeista ja suositelluista käytännöistä – Hyväksyminen, ST 6744 2020 INIT.

                     (15)

                        Unionin tuomioistuimen tuomio 7.10.2014, Saksa v. neuvosto, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 64 kohta: ”[...] unioni on siitä huolimatta, ettei se ole OIV-sopimuksen sopimuspuoli, toimivaltainen vahvistamaan sen puolesta esitettävän kannan kyseisiin suosituksiin, kun otetaan huomioon niiden välitön vaikutus unionin säännöstöön tällä alalla.”

                     (16)

                        Unionin tuomioistuimen tuomio 7.10.2014, Saksa v. neuvosto, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 61–64 kohta.

                     (17)

                        Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2016/681, annettu 27 päivänä huhtikuuta 2016, matkustajarekisteritietojen (PNR) käytöstä terrorismirikosten ja vakavan rikollisuuden ennalta estämistä, paljastamista ja tutkintaa sekä tällaisiin rikoksiin liittyviä syytetoimia varten (EUVL L 119, 4.5.2016, s. 132).

                     (18)

                        Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2016/679, annettu 27 päivänä huhtikuuta 2016, luonnollisten henkilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä sekä näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta ja direktiivin 95/46/EY kumoamisesta (yleinen tietosuoja-asetus) (EUVL L 119, 4.5.2016, s. 1).

                     (19)

                        Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2016/680, annettu 27 päivänä huhtikuuta 2016, luonnollisten henkilöiden suojelusta toimivaltaisten viranomaisten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä rikosten ennalta estämistä, tutkimista, paljastamista tai rikoksiin liittyviä syytetoimia tai rikosoikeudellisten seuraamusten täytäntöönpanoa varten sekä näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta ja neuvoston puitepäätöksen 2008/977/YOS kumoamisesta (EUVL L 119, 4.5.2016, s. 89).

                     (20)

                        Euroopan unionin ja Australian välinen sopimus lentoliikenteen harjoittajien PNR- eli matkustajarekisteritietojen käsittelemisestä ja siirtämisestä Australian tulli- ja rajavartiolaitokselle (EUVL L 186, 14.7.2012, s. 4).

                     (21)

                        Amerikan yhdysvaltojen ja Euroopan unionin välinen sopimus matkustajarekisteritietojen käytöstä ja siirtämisestä Yhdysvaltojen sisäisen turvallisuuden ministeriölle (EUVL L 215, 11.8.2012, s. 5).

                     (22)

                        Unionin tuomioistuimen (suuri jaosto) lausunto 1/15 (EU–Kanada-matkustajarekisteritietosopimus), 26.7.2017, ECLI:EU:C:2017:592.

                     (23)

                        Neuvoston päätös (EU) 2019/2107, annettu 28 päivänä marraskuuta 2019, kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön neuvostossa Euroopan unionin puolesta otettavasta kannasta kansainvälisen siviili-ilmailun yleissopimuksen liitteessä 9 (Maahantulon helpottaminen) olevan 9 luvun tarkistamiseen matkustajarekisteritietoja koskevien standardien ja suositeltujen menettelytapojen osalta (EUVL L 318, 10.12.2019, s. 117).

    ---documentbreak---

               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 12.1.2021
            COM(2021) 16 final
            LIITE
            asiakirjaan
            Ehdotus neuvoston päätökseksi
            kansainvälisessä siviili-ilmailujärjestössä Euroopan unionin puolesta otettavasta kannasta kansainvälisen siviili-ilmailun yleissopimuksen liitteessä 9 olevan D jakson muutokseen 28

               LIITE

               1. OTETTAVA KANTA

               A) ICAO:n valtioille osoittaman kirjeen EC 6/3–20/71 6 kohdan a alakohdan osalta:

               Unionin puolesta otettava kanta vastauksena Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön 17 päivänä heinäkuuta 2020 valtioille osoittamaan kirjeeseen on se, ettei ilmoiteta Chicagon yleissopimuksen liitteessä 9 olevan 9 luvun D jakson muutoksen 28 hyväksymättä jättämisestä.

               B) ICAO:n valtioille osoittaman kirjeen EC 6/3–20/71 6 kohdan b alakohdan osalta:

               Unionin puolesta otettava kanta vastauksena Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön 17 päivänä heinäkuuta 2020 valtioille osoittamaan kirjeeseen on se, että Chicagon yleissopimuksen liitteessä 9 olevan 9 luvun D jakson standardin 9.34 osalta olisi ilmoitettava eroavuudesta.

                2. YKSITYISKOHTAINEN SELVITYS

               Ilmoitettava eroavuus on esitetty seuraavassa toteamuksessa ja taulukossa:

               ”[Jäsenvaltion] määräysten ja/tai menetelmien sekä liitteen 9 määräysten, mukaan lukien muutos 28, välillä on 28 päivänä helmikuuta 2021 seuraava eroavuus:”

                        Määräys

                        Yksityiskohtaiset tiedot eroavuudesta

                        Huomautukset

                        Muutos 28 liitteessä 9 olevan D jakson standardiin 9.34

                        Luokka A – Sopimusvaltion vaatimus on tiukempi tai kattavampi kuin SARP

                        Standardin 9.34 (a) mukaan sopimusvaltiot eivät saa kieltää tai estää PNR-tietojen siirtämistä toiselle sopimusvaltiolle, joka noudattaa standardeja ja suositeltavia menettelytapoja.

                        Standardissa 9.34 (b) otetaan myös huomioon, että sopimusvaltiot voivat edelleen pitää voimassa tai ottaa käyttöön korkeamman suojatason kansallisen oikeudellisen ja hallinnollisen kehyksensä mukaisesti ja sopia muiden valtioiden kanssa lisäjärjestelyistä erityisesti määrätäkseen yksityiskohtaisemmin PNR-tietojen siirroista.

                        Euroopan unionin nykyisen oikeudellisen kehyksen mukaan jäsenvaltioiden on noudatettava vaatimuksia, jotka ovat joiltakin osin tiukempia kuin muutoksen 28 mukaiset vaatimukset, siirrettäessä unionista peräisin olevia PNR-tietoja sopimusvaltioihin, jotka eivät ole Euroopan unionin jäsenvaltioita.

                        Tässä yhteydessä standardin 9.34 nykyinen sanamuoto ei ole Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden näkökulmasta oikeudellisesti riittävän selkeä ilmaisemaan, että se ei estä EU:n jäsenvaltioita asettamasta edellä mainittuja vaatimuksia standardista 9.34 huolimatta.
                           1

                        Tästä syystä [jäsenvaltio] katsoo, että tästä eroavuudesta olisi Chicagon yleissopimuksen 38 artiklan mukaisesti ilmoitettava, jotta se voisi soveltaa joiltakin osin tiukempia lakisääteisiä vaatimuksia PNR-tietojen siirtämiseen sopimusvaltioille, jotka eivät ole Euroopan unionin jäsenvaltioita, heikentämättä kuitenkaan muutoksen 28 mukaisia standardeja.

                        [Jäsenvaltio] vahvistaa, että lentoliikenteen harjoittajat eivät voi suorittaa siirtoja unionin lainsäädännön mukaisesti, jos näiden vaatimusten noudattamista ei ole mahdollista varmistaa.

                        [Jäsenvaltio] haluaa korostaa ICAO:n ja sen sopimusvaltioiden tekemän työn merkitystä PNR-tietoja koskevien standardien ja suositeltujen menettelytapojen päivittämisessä ja suhtautuu myönteisesti siihen, että ICAO:n neuvosto hyväksyi muutoksen 28 kesäkuussa 2020.

                        [Jäsenvaltio] korostaa, että tällä eroavuusilmoituksella – joka kuuluu valtioille osoitetun kirjeen 20/71 lisäyksessä E olevan 2.1 kohdan mukaisesti luokkaan A – on tarkoitus ilmoittaa asianmukaista avoimuutta noudattaen ICAO:lle ja sen sopimusvaltioille, miten Euroopan unionin jäsenvaltiot panevat standardit täytäntöön Euroopan unionin oikeudellisen kehyksen mukaisesti.

                        Euroopan unionin oikeudellisen kehyksen mukaan unionista peräisin olevien PNR-tietojen siirtäminen lentoliikenteen harjoittajilta kolmannen maan toimivaltaisille viranomaisille on lainmukaista, jos tietyt vaatimukset, jotka ovat joiltakin osin tiukempia kuin muutoksen 28 mukaiset vaatimukset, täyttyvät.

                        Nämä vaatimukset perustuvat Euroopan unionin perusoikeuskirjaan ja erityisesti sen 7, 8 ja 52 artiklaan, sellaisina kuin Euroopan unionin tuomioistuin on niitä tulkinnut Kanadan kanssa tehtävää PNR-sopimusta koskevassa lausunnossaan 1/15, sekä asetuksen (EU) 2016/679 V lukuun.

                     (1)

                        Euroopan unionin jäsenvaltioiden ICAO:n neuvostolle vastauksessa 25 päivänä helmikuuta 2020 päivättyyn kirjeeseen EC 6/3–20/14 ehdottama muutosluonnoksen teksti (ainoastaan englanniksi):

                     ”9.34: Contracting States shall:

                     (a) not inhibit or prevent the transfer of PNR data by an aircraft operator or other relevant party, nor sanction, impose penalties or create unreasonable obstacles on aircraft operators or other relevant parties that transfer PNR data to another Contracting State provided that Contracting States’ PNR data system is compliant with the Standards contained in Section D, Chapter 9 of Annex 9; and
                     but
                     (b) equally, retain the ability to introduce or maintain higher levels of protection of PNR data, in accordance with their legal and administrative framework, and to enter into additional arrangements with other Contracting States, in particular to: promote collective security; achieve higher levels of protection of PNR data, including on data transfers retention; or to establish more detailed provisions relating to the transfer of PNR data, provided those measures do not undermine otherwise conflict with the Standards contained in Section D, Chapter 9 of Annex 9.”


               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 3.5.2021
            COM(2021) 233 final
            2021/0120(NLE)
            Ehdotus
            NEUVOSTON PÄÄTÖS
            Maailman terveyskokouksen 74. istunnossa Euroopan unionin puolesta otettavasta kannasta

               PERUSTELUT

               1.Ehdotuksen kohde

               Tämä ehdotus koskee Maailman terveyskokouksen 74. istunnossa unionin puolesta otettavaa kantaa pandemioiden torjuntaa koskevan kansainvälisen sopimuksen aikaansaamiseksi noudatettavia toimintatapoja ja tekoprosessia koskevan päätöksen suunniteltuun hyväksymiseen.

               2.Ehdotuksen tausta

               2.1.Maailman terveysjärjestö

               Maailman terveysjärjestö (WHO) perustettiin Yhdistyneiden kansakuntien peruskirjan 57 artiklan mukaisesti terveysasioista vastaavaksi Yhdistyneiden kansakuntien erityisjärjestöksi. Maailman terveysjärjestön perussääntö
                  1
                tuli voimaan 7. huhtikuuta 1948, ja siinä määritellään järjestön päätavoitteeksi ”mahdollisimman hyvän terveydentilan luominen kaikille kansoille”.

               Euroopan unioni osallistuu WHO:n työskentelyyn epävirallisena tarkkailijana. Tämä asema on vahvistettu kirjeenvaihdolla, joka julkaistiin Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä 4. tammikuuta 2001
                  2
               . Kirjeenvaihtoon sisältyi muistio Maailman terveysjärjestön ja Euroopan yhteisöjen komission yhteistyötä koskevista puitteista ja järjestelyistä. Kaikki EU:n jäsenvaltiot ovat WHO:n jäseniä.

               2.2.Maailman terveyskokous

               Maailman terveyskokous on WHO:n tärkein hallintoelin. Maailman terveyskokouksen päätehtävänä on määrätä WHO:n toiminnan suuntaviivat, nimittää pääjohtaja, valvoa raha-asiain hoitoa sekä tarkastaa ja hyväksyä talousarvioehdotus.

               Maailman terveyskokous pidetään vuosittain Genevessä Sveitsissä. Sen 74. istunto pidetään etäkokouksena 24. toukokuuta ja 1. kesäkuuta 2021 välisenä aikana.

               WHO:n perussäännön 59 artiklan mukaan kullakin jäsenvaltiolla on yksi ääni Maailman terveyskokouksessa. Päätökset tehdään läsnäolevien ja äänestävien jäsenten enemmistöllä, ja tietyissä perussäännön 60 artiklassa määritellyissä tilanteissa tarvitaan kahden kolmanneksen enemmistö. Käytännössä on pyrittävä kaikin tavoin yksimieliseen sopimukseen. Euroopan unionilla ei ole äänioikeutta.

               WHO:n peruskirjan 19 artiklan mukaan Maailman terveyskokouksella on valta hyväksyä yleissopimuksia tai sopimuksia, jotka koskevat sen toimialaan kuuluvia asioita.

               2.3.Maailman terveyskokouksen 74. istunnossa hyväksyttäväksi suunniteltu säädös

               Maailman terveyskokouksen odotetaan hyväksyvän toukokuussa 2021 pidettävässä 74. istunnossaan menettelyä koskevan päätöksen toimintatavoista ja tekoprosessista, joita on määrä noudattaa pandemioiden torjuntaa koskevan kansainvälisen sopimuksen aikaansaamiseksi. Päätöksen tarkoituksena on erityisesti perustaa hallitustenvälinen kokous, jonka tehtävänä on laatia ja neuvotella pandemiavalmiutta ja -torjuntaa koskeva WHO:n puitesopimus, jonka terveyskokous käsittelee WHO:n peruskirjan 19 artiklan mukaisesti.

               3.Unionin puolesta otettava kanta

               EU ja sen jäsenvaltiot johtavat kansainvälisiä pyrkimyksiä vahvistaa maailmanlaajuista terveysturvallisuutta, WHO:ta ja erityisesti sen valmiuksia varautua terveysuhkiin ja torjua niitä, kuten muun muassa EU:n roolista WHO:n vahvistamisessa marraskuussa 2020 annetuissa neuvoston päätelmissä
                  3
                todetaan.

               Pandemioita koskevan kansainvälisen sopimuksen tekemistä koskevasta ehdotuksesta keskustellaan parhaillaan osana kansainvälisiä pyrkimyksiä vahvistaa maailmanlaajuista terveysturvallisuutta pandemiasta saatujen kokemusten pohjalta. Tällaisen sopimuksen perimmäisenä tavoitteena olisi oltava sen varmistaminen, että maailmanlaajuisten terveysrakenteiden parantamiseen sitoudutaan poliittisesti ja oikeudellisesti.

               Sopimuksen kehittämiseen osallistuminen olisi linjassa SEU-sopimuksen 21 artiklan 1 kohdan kanssa, sillä siinä määrätään seuraavaa: ”Unioni pyrkii kehittämään suhteita ja rakentamaan kumppanuuksia sellaisten kolmansien maiden ja kansainvälisten, alueellisten tai maailmanlaajuisten järjestöjen kanssa, jotka noudattavat ensimmäisessä alakohdassa mainittuja periaatteita. Se pyrkii edistämään yhteisten ongelmien monenvälistä ratkaisemista erityisesti Yhdistyneiden kansakuntien puitteissa.” Helmikuussa 2021 kokoontunut Eurooppa-neuvosto toisti sitoumuksensa edistää ”maailmanlaajuista terveysturvallisuutta, muun muassa vahvistamalla Maailman terveysjärjestöä ja valmistelemalla sen puitteissa kansainvälistä pandemiayleissopimusta”
                  4
               .

               Suunnitellun kansainvälisen sopimuksen tarkasta soveltamisalasta ei ole vielä päätetty, mutta sillä on tarkoitus puuttua rajatylittäviin vakaviin terveysuhkiin. Tämä tavoite koskee todennäköisesti politiikanaloja, jotka perustuvat EU:n toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) kolmannen osan XIV osastoon, mutta mahdollisesti myös useisiin muihin SEUT-sopimuksen artikloihin perustuvia politiikanaloja, esimerkiksi seuraavia:

               –zoonoosiriskien ennaltaehkäisy ja hallinta osana yhteinen terveys -lähestymistapaa, mikä edellyttää yhteyksiä esimerkiksi biodiversiteettiä ja uhanalaisten lajien kauppaa koskeviin ympäristösopimuksiin ja voisi vaikuttaa muun muassa 9 päivänä joulukuuta 1996 annettuun neuvoston asetukseen (EY) N:o 338/97 luonnonvaraisten eläinten ja kasvien suojelusta niiden kauppaa sääntelemällä;

               –järjestelmä patogeenien, geenisekvenssien ja niistä saatavien hyötyjen jakamiseksi kansanterveydellisiä tarkoituksia varten (asiaa koskeva EU:n säädös on 16 päivänä huhtikuuta 2014 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 511/2014 geenivarojen saantia ja saatavuutta sekä niiden käytöstä saatavien hyötyjen oikeudenmukaista ja tasapuolista jakoa koskevan Nagoyan pöytäkirjan määräysten noudattamistoimenpiteistä käyttäjille unionissa);

               –ihmisoikeudet ja yksityisyyden suoja erityisesti valvontateknologian, tekoälyn ja massadatan kansanterveyteen liittyvän käytön valossa (esim. luonnollisten henkilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä sekä näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 27 päivänä huhtikuuta 2016 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2016/679);

               –sääntöjen täytäntöönpanoa ja noudattamista edistävät toimenpiteet, esimerkiksi vertaisarviointi- ja asiantuntijatarkastusprosessit, molemminpuolisen vastuuvelvollisuuden mekanismit, valvonta- ja tarkastusjärjestelyt sekä riitojenratkaisumenettelyt;

               –tuleva sopimus vaikuttaa myös valtioiden rajat ylittävistä vakavista terveysuhkista 22 päivänä lokakuuta 2013 annettuun Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseen N:o 1082/2013/EU sekä tulevaan rajatylittäviä terveysuhkia koskevaan asetukseen.

               Kun otetaan huomioon edellä esitetyt seikat ja todennäköiset vaikutukset EU:n eri toiminta-aloja koskevaan nykyiseen lainsäädäntöön, on olennaisen tärkeää varmistaa, että unioni voi osallistua jäsenvaltioiden rinnalla. Seuraavien periaatteiden olisi ohjattava niiden kantaa tulevassa Maailman terveyskokouksessa käytävässä keskustelussa mahdollisesta päätöksestä, jolla käynnistetään prosessi pandemiavalmiutta ja -torjuntaa koskevan WHO:n puitesopimuksen laatimiseksi ja neuvottelemiseksi:

               a.EU:n olisi voitava osallistua tällaisen sopimuksen osapuolena, jotta se voi antaa täyden tukensa WHO:n prosessille pandemiavalmiutta ja -torjuntaa koskevan uuden puitesopimuksen laatimiseksi.

               b.Neuvottelumenettelyyn liittyviä näkökohtia koskevassa Maailman terveyskokouksen päätöksessä olisi sallittava EU:n täysi osallistuminen neuvotteluprosessiin.

               c.Uuden puitesopimuksen on vahvistettava ja täydennettävä olemassa olevaa terveysuhkien ennaltaehkäisyä ja torjumista koskevaa kansainvälistä kehystä ja tuotava sille lisäarvoa, ja siinä on otettava huomioon 21. toukokuuta järjestettävän maailmanlaajuisen terveyshuippukokouksen tulokset. Mahdollisen uuden puitesopimuksen olisi tämän mukaisesti täydennettävä ja vahvistettava kansainvälisen terveyssäännöstön täytäntöönpanoa ja puututtava tehokkaasti kyseisessä säännöstössä mahdollisesti oleviin puutteisiin.

               d.Puitesopimusta koskevissa keskusteluissa olisi otettava huomioon WHO:n johdolla toteutettuja kansainvälisiä pandemiatoimia tarkastelevien riippumattomien paneeleiden
                  5
                työn tulokset sen varmistamiseksi, että puitesopimus perustuu vankkaan näyttöön ja että siinä otetaan huomioon eri puolilla maailmaa covid-19-pandemian torjunnan yhteydessä saadut kokemukset.

               4.Oikeusperusta

               4.1.Menettelyllinen oikeusperusta

               4.1.1.Periaatteet

               Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 218 artiklan 9 kohdassa määrätään päätöksistä ”sopimuksella perustetussa elimessä unionin puolesta esitettävien kantojen vahvistamisesta, silloin kun tämän elimen on annettava säädöksiä, joilla on oikeusvaikutuksia, lukuun ottamatta säädöksiä, joilla täydennetään tai muutetaan sopimuksen institutionaalisia rakenteita”.

               SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohtaa sovelletaan riippumatta siitä, onko unioni kyseisen elimen jäsen vai kyseisen sopimuksen osapuoli.
                  6

               Ilmaisu ’säädökset, joilla on oikeusvaikutuksia’ kattaa myös säädökset, joilla on oikeusvaikutuksia kyseiseen elimeen sovellettavan kansainvälisen oikeuden nojalla. Se kattaa myös välineet, joilla ei ole sitovaa vaikutusta kansainvälisen oikeuden nojalla mutta jotka ”voivat vaikuttaa ratkaisevasti sen säännöstön sisältöön, jonka unionin lainsäätäjä antaa”.
                  7

               4.1.2.Soveltaminen käsillä olevassa asiassa

               Maailman terveyskokous on elin, joka on perustettu sopimuksella eli New Yorkissa 22. heinäkuuta 1946 allekirjoitetulla Maailman terveysjärjestön perussäännöllä.

               Toimintatapoja koskeva päätös, joka Maailman terveyskokouksen on määrä antaa, on säädös, jolla on oikeusvaikutuksia. Suunniteltu säädös sitoo Maailman terveysjärjestön jäseniä kansainvälisen oikeuden nojalla Maailman terveysjärjestön perussäännön 18 ja 60 artiklan mukaisesti. Suunnitellulla säädöksellä on oikeusvaikutuksia myös siksi, että se tulee määrittämään sen, voiko Euroopan unioni osallistua täysimittaisesti pandemiavalmiutta ja -torjuntaa koskevan WHO:n puitesopimuksen, jonka terveyskokous käsittelee WHO:n peruskirjan 19 artiklan mukaisesti, laatimiseen ja neuvottelemiseen ja tulla sen osapuoleksi alueellisena taloudellisen yhdentymisen järjestönä.

               Puitesopimus vaikuttaa unionin toimivallan käyttöön ja soveltamisalastaan riippuen EU:n lainsäädäntöön esimerkiksi terveyden, kaupan, vapaan liikkuvuuden, tietosuojan, sisämarkkinoiden ja kehitysyhteistyön aloilla, joista kaikista voi tulla puitesopimuksen kannalta merkityksellisiä.

               Suunnitellulla säädöksellä ei täydennetä eikä muuteta sopimuksen institutionaalisia rakenteita.

               Ehdotetun päätöksen menettelyllinen oikeusperusta on sen vuoksi SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohta.

               4.2.Aineellinen oikeusperusta

               4.2.1.Periaatteet

               SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla annettavan päätöksen aineellinen oikeusperusta määräytyy ensisijaisesti sen suunnitellun säädöksen tavoitteen ja sisällön perusteella, jota unionin puolesta otettava kanta koskee. Jos suunnitellulla säädöksellä on kaksi tavoitetta tai siihen sisältyy kaksi osatekijää ja jos näistä tavoitteista tai osatekijöistä toinen on mahdollista määritellä pääasialliseksi tavoitteeksi tai osatekijäksi, johon nähden toinen tavoite tai osatekijä on liitännäinen, SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla hyväksyttävällä päätöksellä on oltava vain yksi aineellinen oikeusperusta eli se, jota pääasiallinen tai ensisijainen tavoite tai osatekijä edellyttää.

               4.2.2.Soveltaminen käsillä olevassa asiassa

               Suunnitellun säädöksen pääasiallinen tavoite ja sisältö liittyvät pandemiavalmiutta ja ‑torjuntaa koskevan kansainvälisen yhteistyön lisäämiseen Yhdistyneiden kansakuntien järjestelmässä, eli sillä pyritään ”edistämään yhteisten ongelmien monenvälistä ratkaisemista erityisesti Yhdistyneiden kansakuntien puitteissa”. Sen tärkein tavoite on torjua laajalle levinneitä vaarallisia sairauksia ja rajatylittäviä vakavia terveysuhkia.

               Sen vuoksi ehdotetun päätöksen aineellinen oikeusperusta on SEUT-sopimuksen 168 artiklan 3 ja 5 kohta.

               4.3.Päätelmä

               Ehdotetun päätöksen oikeusperustana olisi oltava SEUT-sopimuksen 168 artiklan 3 ja 5 kohta yhdessä sen 218 artiklan 9 kohdan kanssa.

               2021/0120 (NLE)

               Ehdotus

               NEUVOSTON PÄÄTÖS

               Maailman terveyskokouksen 74. istunnossa Euroopan unionin puolesta otettavasta kannasta

               EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

               ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 168 artiklan 3 ja 5 kohdan yhdessä sen 218 artiklan 9 kohdan kanssa,

               ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen

               sekä katsoo seuraavaa:

               (1)SEU-sopimuksen 21 artiklan 1 kohdassa määrätään, että unioni pyrkii kehittämään suhteita ja rakentamaan kumppanuuksia sellaisten kolmansien maiden ja kansainvälisten, alueellisten tai maailmanlaajuisten järjestöjen kanssa, jotka noudattavat kyseisen kohdan ensimmäisessä alakohdassa mainittuja periaatteita. Unioni pyrkii edistämään yhteisten ongelmien monenvälistä ratkaisemista erityisesti Yhdistyneiden kansakuntien puitteissa.

               (2)Maailman terveysjärjestön perussääntö, jäljempänä ’sopimus’, tuli voimaan 7 päivänä huhtikuuta 1948.

               (3)Sopimuksen 60 artiklan mukaisesti Maailman terveyskokous voi tehdä päätöksiä läsnäolevien ja äänestävien Maailman terveysjärjestön (WHO) jäsenten enemmistöllä.

               (4)Maailman terveyskokouksen on määrä hyväksyä 24 päivänä toukokuuta 2021 alkavassa 74. istunnossaan päätös hallitustenvälisen kokouksen perustamisesta pandemiavalmiutta ja -torjuntaa koskevan WHO:n puitesopimuksen laatimiseksi ja neuvottelemiseksi.

               (5)On aiheellista vahvistaa Maailman terveyskokouksessa unionin puolesta otettava kanta, koska Maailman terveyskokouksen päätös tulee määrittämään sen, voiko Euroopan unioni osallistua pandemiavalmiutta ja -torjuntaa koskevan WHO:n puitesopimuksen laatimiseen ja neuvottelemiseen ja mahdollisesti tulla sen osapuoleksi alueellisena taloudellisen yhdentymisen järjestönä.

               (6)Euroopan unionin täysi osallistuminen pandemiavalmiutta ja -torjuntaa koskevan WHO:n puitesopimuksen laatimiseen ja neuvottelemiseen sekä sen mahdollinen liittyminen kyseiseen puitesopimukseen lisäävät osaltaan kansainvälistä yhteistyötä pandemioiden torjumiseksi Yhdistyneiden kansakuntien järjestelmässä.

               (7)Unionin kannan esittävät ne unionin jäsenvaltiot, jotka ovat Maailman terveyskokouksen jäseniä,

               ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               1 artikla

               Unionin puolesta Maailman terveyskokouksen 74. istunnossa otettava kanta on seuraava:

               Euroopan unioni tukee Maailman terveysjärjestön prosessin käynnistämistä pandemiavalmiutta ja -torjuntaa koskevaa uutta puitesopimusta varten, ja unionin on voitava tulla tällaisen sopimuksen osapuoleksi.

               Neuvottelumenettelyyn liittyviä näkökohtia koskevan Maailman terveyskokouksen päätöksen on mahdollistettava unionin täysimittainen osallistuminen neuvotteluprosessiin, sillä unioni saattaa liittyä kyseiseen puitesopimukseen alueellisena taloudellisen yhdentymisen järjestönä.

               Tämä olisi tehtävä sisällyttämällä päätöksen tekstiosaan erityisiä viittauksia, joissa selvennetään, että alueelliset taloudellisen yhdentymisen järjestöt voivat osallistua siihen hallitustenväliseen elimeen, joka perustetaan laatimaan puitesopimus ja neuvottelemaan siitä.

               2 artikla

               Edellä 1 artiklassa tarkoitetun kannan esittävät ne unionin jäsenvaltiot, jotka ovat Maailman terveysjärjestön jäseniä, toimien yhdessä unionin puolesta.

               3 artikla

               Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

               Tehty Brysselissä

                     Neuvoston puolesta

                     Puheenjohtaja

                     (1)

                  BASIC DOCUMENTS (who.int)
                  .

                     (2)

                  https://ec.europa.eu/health/sites/health/files/eu_world/docs/exchange_of_letters_2001.pdf

                     (3)

                        https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-12276-2020-INIT/fi/pdf

                     (4)

                        Eurooppa-neuvoston jäsenten julkilausuma 25. ja 26. helmikuuta 2021.

                     (5)

                        Erityisesti pandemiavalmiutta ja -torjuntaa käsittelevä riippumaton paneeli, kansainvälisen terveyssäännöstön toimivuutta arvioiva komitea ja WHO:n terveysuhkia koskevan ohjelman riippumaton valvova ja neuvoa-antava komitea.

                     (6)

                        Unionin tuomioistuimen tuomio 7.10.2014, Saksa v. neuvosto, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 64 kohta.

                     (7)

                        Unionin tuomioistuimen tuomio 7.10.2014, Saksa v. neuvosto, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 61–64 kohta.