				|

		52011PC0627

			Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahasto) tuesta maaseudun kehittämiseen /* KOM/2011/0627 lopullinen - 2011/0282 (COD) */

			   	PERUSTELUT
1.           EHDOTUKSEN TAUSTA
Komission ehdotuksessa vuosien 2014–2020
monivuotiseksi rahoituskehykseksi (monivuotista rahoituskehystä koskeva
ehdotus)[1]
esitetään yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) talousarviokehys ja keskeiset
suuntaviivat. Tämän pohjalta komissio esittelee asetukset,
joissa vahvistetaan yhteisen maatalouspolitiikan lainsäädäntökehys kaudeksi
2014–2020, sekä politiikan kehittämisen vaihtoehtoisia skenaarioita koskevan
vaikutusten arvioinnin.
Nyt esitettävät uudistusehdotukset perustuvat
vuoteen 2020 toteutettavaa maatalouspolitiikkaa koskevaan tiedonantoon[2], jossa hahmoteltiin politiikan
laajat vaihtoehtoiset linjaukset, joita noudattaen voitaisiin vastata
maataloutta ja maaseutualueita koskeviin tuleviin haasteisiin ja saavuttaa yhteiselle
maatalouspolitiikalle asetetut tavoitteet eli 1) elinkelpoinen ruoan
tuotanto; 2) luonnonvarojen kestävä hoito ja
ilmastotoimet; ja 3) tasapainoinen aluekehitys. Tiedonannossa kuvattuja
uudistussuuntia on tuettu laajasti sekä toimielinten välisessä keskustelussa[3] että vaikutusten arvioinnin
yhteydessä järjestetyssä sidosryhmien kuulemisessa.
Yleisenä johtoajatuksena tässä prosessissa on
noussut esille tarve edistää resurssitehokkuutta, jonka ansiosta voitaisiin
saavuttaa EU:n maatalouden ja maaseutualueiden älykäs, kestävä ja osallistava
kasvu Eurooppa 2020 -strategian mukaisesti. Yhteinen
maatalouspolitiikka perustuisi edelleen kahteen pilariin, joissa pyritään
toisiaan täydentäviä välineitä käyttäen samoihin tavoitteisiin. I pilari
käsittää suorat tuet ja markkinatoimenpiteet, joilla turvataan EU:n
viljelijöille perustulotuki sekä spesifisissä markkinahäiriötilanteissa
annettava tuki, kun taas II pilari käsittää maaseudun kehittämisen, jonka
yhteydessä jäsenvaltiot laativat ja yhteisrahoittavat monivuotisia ohjelmia
yhteisen lainsäädäntökehyksen[4]
mukaisesti.
Perättäisten uudistusten kautta YMP on
lisännyt maatalouden markkinasuuntautuneisuutta tarjoten samalla tuottajille
tulotukea, tehostanut ympäristövaatimusten sisällyttämistä politiikkaan ja lisännyt
tukea maaseudun kehittämiseen yhdennettynä politiikkana maaseutualueiden
kehittämiseksi koko EU:n alueella. Sama uudistusprosessi
on kuitenkin tuonut esille vaatimuksia tuen paremmasta jakamisesta
jäsenvaltioiden kesken ja niiden sisällä sekä toiveita ympäristöhaasteisiin
liittyvien toimenpiteiden paremmasta kohdentamisesta ja puuttumisesta
tehokkaammin markkinoiden suurempaan epävakaisuuteen.
Aiemmin uudistuksilla on lähinnä ratkottu alan
sisäsyntyisiä ongelmia valtavista ylijäämistä elintarviketurvallisuuskriiseihin,
ja ne ovat palvelleet EU:ta niin sisäisessä kuin kansainvälisessäkin
toiminnassa. Nykyään kuitenkin useimpien haasteiden
taustalla ovat maatalouden ulkopuoliset tekijät, minkä vuoksi niitä varten
tarvitaan laaja-alaisempaa politiikkaa.
On odotettavissa, että maataloustuloon
kohdistuva paine jatkuu, sillä viljelijät elävät tilanteessa, jossa riskejä on
yhä enemmän ja tuotantopanosten hintojen nousu johtaa tuottavuuden
heikkenemiseen ja epäsuhtaan tuotteiden ja tuotantopanosten hintojen välillä. Sen vuoksi on tarpeen säilyttää tulotuki ja vahvistaa välineitä
riskienhallinnan ja kriisitilanteisiin reagoimisen tehostamiseksi. Voimakas
maatalous on elintärkeä EU:n elintarviketeollisuuden ja maailmanlaajuisen
elintarviketurvan kannalta.
Samaan aikaan maatalousalaa ja maaseutualueita
kehotetaan lisäämään ponnistelujaan Eurooppa 2020 -strategiaan sisältyvien
ilmasto- ja energiatavoitteiden ja biodiversiteettistrategian toteutumiseksi. Viljelijöitä, jotka yhdessä metsäammattilaisten kanssa ovat tärkeimpiä
maankäyttäjiä, on tuettava, kun he ottavat käyttöön ja pitävät yllä ympäristö-
ja ilmastotavoitteiden kannalta erityisen suotuisia tuotantojärjestelmiä ja
-käytäntöjä, koska tällaisten julkishyödykkeiden tuottaminen ei näy
markkinahinnoissa. Olennaisen tärkeää on myös ottaa maaseutualueiden moninaiset
mahdollisuudet käyttöön parhaalla mahdollisella tavalla ja näin edistää
osallistavaa kasvua ja koheesiota.
Sen vuoksi tuleva yhteinen maatalouspolitiikka
ei palvele vain yhtä pientä, joskin tärkeää, EU:n talouden osaa, vaan se on
strategisesti tärkeä politiikan ala myös elintarviketurvan, ympäristön ja
alueellisen tasapainon näkökulmasta. Siihen sisältyy
sellaisella aidosti yhteisellä politiikalla saavutettava EU:n lisäarvo, jossa
rajallisia budjettivaroja hyödynnetään mahdollisimman tehokkaasti kestävän
maatalouden säilyttämiseksi EU:n koko alueella, ilmastonmuutoksen kaltaisten
tärkeiden rajatylittävien kysymysten käsittelemiseksi ja jäsenvaltioiden
keskinäisen yhteisvastuun vahvistamiseksi ja jota myös voidaan toteuttaa
joustavasti paikallisten tarpeiden huomioon ottamiseksi.
Monivuotista rahoituskehystä koskevan
ehdotuksen mukaan yhteisessä maatalouspolitiikassa olisi säilytettävä kahden
pilarin rakenne, joiden kummankin määrärahat säilytetään nimellismääräisesti
vuoden 2013 tasolla, ja keskityttävä selvästi saavuttamaan tuloksia EU:n
keskeisten prioriteettien osalta. Suorien tukien olisi
edistettävä kestävää tuotantoa siten, että 30 prosenttia niihin käytettävissä
olevista määrärahoista osoitetaan pakollisiin toimenpiteisiin, joilla on
suotuisa vaikutus ilmaston ja ympäristön kannalta. Tukitasot olisi asteittain
yhdenmukaistettava, ja suurtuensaajille maksettaviin tukiin olisi sovellettava
asteittaista tukikattoa. Maaseudun kehittämisvarat olisi sisällytettävä
yhteiseen strategiakehykseen EU:n muiden yhteisesti hallinnoitavien varojen
kanssa, ja niihin olisi sovellettava vahvistettua tulossuuntautunutta
lähestymistapaa ja nykyistä selkeämpiä ja parempia ennakkoedellytyksiä. Markkinatoimenpiteiden
osalta yhteisen maatalouspolitiikan rahoitusta olisi vahvistettava kahdella
monivuotisen rahoituskehyksen ulkopuolisella välineellä, jotka ovat 1)
hätäapuvaraus kriisitilanteisiin reagoimista varten; ja 2) Euroopan
globalisaatiorahaston toiminta-alan laajentaminen.
Tältä pohjalta yhteistä maatalouspolitiikkaa
koskevan lainsäädäntökehyksen tärkeimmät osat kaudella 2014–2020 esitetään
seuraavissa asetuksissa:
–
Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston
asetukseksi yhteisen maatalouspolitiikan tukijärjestelmissä viljelijöille
myönnettäviä suoria tukia koskevista säännöistä (suoria tukia koskeva asetus);
–
Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston
asetukseksi maataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä (YMJ-asetus);
–
Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi
Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahasto) tuesta
maaseudun kehittämiseen (maaseudun kehittämisasetus);
–
Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston
asetukseksi yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta
(horisontaalinen asetus);
–
Ehdotus neuvoston asetukseksi maataloustuotteiden
yhteiseen markkinajärjestelyyn liittyvien tiettyjen tukien ja vientitukien
vahvistamista koskevien toimenpiteiden määrittämisestä;
–
Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston
asetukseksi neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 muuttamisesta viljelijöille
vuonna 2013 myönnettävien suorien tukien soveltamisen osalta;
–
Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston
asetukseksi neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 muuttamisesta tilatukijärjestelmän
ja viininviljelijöille myönnettävän tuen osalta.
Maaseudun kehittämisasetus perustuu komission
6. lokakuuta 2011 esittämään ehdotukseen yhteisistä säännöistä, joita
sovellettaisiin kaikkiin yhteisen strategiakehyksen alla toimiviin rahastoihin[5]. Jatkossa
on tarkoitus antaa asetus vähävaraisimpia henkilöitä koskevasta järjestelmästä,
jonka rahoitus nykyisin tapahtuu toisesta monivuotisen rahoituskehyksen
budjettikohdasta.
Lisäksi parhaillaan laaditaan tuensaajia
koskevien tietojen julkaisemiseen sovellettavia uusia sääntöjä. Tässä otetaan huomioon Euroopan unionin tuomioistuimen esittämät
vastaväitteet, ja tavoitteena on löytää soveltuvin tapa, jolla tuensaajien
oikeus henkilötietojen suojaan voitaisiin sovittaa yhteen avoimuusperiaatteen
kanssa.
2.           INTRESSITAHOJEN
KUULEMINEN JA VAIKUTUSTEN ARVIOINTI
Vaikutusten arvioinnissa arvioidaan nykyisen
politiikkakehyksen tarkastelun ja tulevia haasteita ja tarpeita koskevan
analyysin pohjalta kolmen vaihtoehtoisen skenaarion vaikutuksia ja verrataan niitä
toisiinsa. Arviointi on tulos huhtikuussa 2010 alkaneesta
pitkästä prosessista, jota ohjasi yksiköiden välinen ryhmä. Ryhmä kokosi yhteen
laajat laadulliset ja määrälliset analyysit ja vahvisti perustaksi
maataloustuotteiden markkinoita ja maataloustuloa koskevat, vuoteen 2020
ulottuvat keskipitkän aikavälin ennusteet sekä laati mallinnuksen eri
politiikkaskenaarioiden vaikutuksista alan taloudelle.
Vaikutusten arvioinnissa tarkastellut kolme
skenaariota voidaan esittää seuraavasti: 1) mukautusskenaariossa
säilytetään nykyinen politiikkakehys ja pyritään korjaamaan sen suurimmat
ongelmat, kuten suorien tukien jako; 2) yhdentämisskenaariossa politiikkaa
muutetaan huomattavasti lisäämällä suorien tukien kohdentamista ja
viherryttämistä sekä tehostamalla maaseudun kehittämispolitiikan strategista
kohdentamista parantaen koordinointia EU:n muiden politiikkojen kanssa. Oikeusperustaa
laajennetaan tuottajien laaja-alaisemman yhteistyön mahdollistamiseksi; ja
3) uuden painotuksen skenaariossa politiikka suunnataan kokonaan
ympäristöasioihin ja suorat tuet lakkautetaan asteittain. Oletetaan, että
tuotantokyky voidaan säilyttää ilman tukia ja maaseutualueiden sosioekonomiset
tarpeet voidaan tyydyttää muiden politiikkojen kautta.
Taustana talouskriisi ja julkiseen talouteen
kohdistuvat paineet, joihin EU on vastannut Eurooppa 2020 -strategialla ja
monivuotista rahoituskehystä koskevalla ehdotuksella, kaikissa kolmessa
skenaariossa painotetaan eri tavoin nykyistä kilpailukykyisempään ja
kestävämpään maatalouteen ja elinvoimaiseen maaseutuun tähtäävän tulevan
yhteisen maatalouspolitiikan kolmea keskeistä tavoitetta. Jotta
pystyttäisiin paremmin noudattamaan Eurooppa 2020 -strategiaa, erityisesti
resurssitehokkuuden osalta, on jatkossa yhä tärkeämpää parantaa maatalouden
tuottavuutta tutkimuksella, tietämyksensiirrolla ja yhteistyön ja innovoinnin
edistämisellä (mm. maatalouden tuottavuutta ja kestävyyttä koskevan
eurooppalaisen innovaatiokumppanuuden kautta). Vaikka EU:n maatalouspolitiikkaa
ei enää toteuteta kauppaa vääristävässä politiikkaympäristössä, on
odotettavissa, että yhä suurempi vapautuminen kohdistaa alalle uusia paineita,
esimerkiksi Dohan kehitysohjelman tai Mercosurin kanssa tehtyjen
vapaakauppasopimusten puitteissa.
Kolmea politiikkaskenaariota laadittaessa on
otettu huomioon seikat, joita vaikutusten arvioinnin yhteydessä järjestetyssä
kuulemisessa pidettiin tärkeimpinä. Intressitahoja
pyydettiin esittämään kantansa 23. marraskuuta 2010 ja 25. tammikuuta 2011
välisenä aikana, ja neuvoa-antava komitea organisoitiin 12. tammikuuta 2011. Tärkeimmät
kohdat voidaan tiivistää seuraavasti[6]:

–
Sidosryhmät ovat laajalti yhtä mieltä siitä, että
elintarviketurvaa, luonnonvarojen kestävää hoitoa ja aluekehitystä koskeviin
haasteisiin vastaamiseksi tarvitaan vahvaa, kahden pilarin rakenteeseen
perustuvaa yhteistä maatalouspolitiikkaa.
–
Useimmat vastaajista katsovat, että yhteisellä
maatalouspolitiikalla olisi oltava rooli markkinoiden ja hintojen
vakauttamisessa.
–
Sidosryhmillä on erilaisia näkemyksiä tuen
kohdentamisesta (erityisesti suoran tuen uusista jakoperusteista ja
tukikatosta).
–
Yksimielisyys vallitsee siitä, että kummallakin
pilarilla voi olla suuri merkitys lisättäessä ilmastotoimia ja
ympäristötehokkuutta yhteiskunnan eduksi EU:ssa. Siinä,
missä monet viljelijät uskovat, että I pilarin tukien käyttö on jo nykyisinkin
tehokasta, suurempi yleisö vaatii lisää tehokkuutta kyseisten tukien käyttöön.
–
Vastaajat haluavat, että EU:n kaikki osat, myös
epäsuotuisat alueet, ovat mukana tulevassa kasvussa ja kehityksessä.
–
Monet vastaajista painottivat yhteisen
maatalouspolitiikan yhdentämistä muihin politiikkoihin, kuten ympäristö-,
terveys-, kauppa- ja kehitysyhteistyöpolitiikkaan.
–
Innovointi, kilpailukykyisten yritysten
perustaminen ja julkishyödykkeiden tuottaminen nähdään keinoiksi, joilla
yhteinen maatalouspolitiikka voidaan mukauttaa Eurooppa 2020 -strategiaan.
Vaikutusten arvioinnissa verrattiin siis
toisiinsa kolmea vaihtoehtoista skenaariota:
Uuden painotuksen skenaario jouduttaisi
maatalousalan rakennesopeutusta siirtämällä tuotantoa kustannustehokkaimmille
alueille ja kannattavimmille aloille. Samalla, kun
rahoitus ympäristön hyväksi kasvaisi merkittävästi, ala joutuisi alttiiksi
suuremmille riskeille markkinainterventioiden rajoitettujen mahdollisuuksien
vuoksi. Lisäksi sosiaaliset ja ympäristöön liittyvät kustannukset nousisivat
merkittäviksi heikosti kilpailukykyisillä alueilla tulojen vähenemisen ja
ympäristön pilaantumisen seurauksena, kun politiikka menettäisi täydentäviä
ehtoja koskeviin vaatimuksiin kytkettyjen suorien tukien vipuvaikutuksen.
Toisessa ääripäässä mukautusskenaario loisi
parhaat mahdollisuudet politiikan jatkuvuudelle; se
merkitsisi vähäisiä mutta kuitenkin selviä parannuksia sekä maatalouden
kilpailukykyyn että ympäristötehokkuuteen. On kuitenkin vahvoja epäilyjä siitä,
käsiteltäisiinkö tässä skenaariossa riittävästi tulevaisuuden merkittäviä
ilmasto- ja ympäristöhaasteita maatalouden pitkän aikavälin kestävyyden
tukemiseksi.
Yhdentymisskenaariossa uutuutena on suorien
tukien parempi kohdentaminen ja viherryttäminen. Analyysin
mukaan viherryttäminen on mahdollista niin, että viljelijöille aiheutuvat
kustannukset pysyvät kohtuullisina, vaikka hallinnollisen työn lisääntyminen
jossain määrin onkin väistämätöntä. Samoin on mahdollista saada uutta pontta
maaseudun kehittämiseen edellyttäen, että jäsenvaltiot ja alueet käyttävät
uusia mahdollisuuksia tehokkaasti hyväkseen ja ettei yhteinen strategiakehys
EU:n muiden varojen kanssa poista pilareiden välistä synergiaa eikä heikennä
maaseudun kehittämisen erityisvahvuuksia. Jos saavutetaan oikea tasapaino,
tämän skenaarion avulla voitaisiin parhaiten käsitellä maatalouden ja
maaseutualueiden pitkän aikavälin kestävyyttä.
Edellä esitetyn perusteella vaikutusten
arvioinnissa päädytään siihen, että yhteinen maatalouspolitiikka voidaan
kaikkein tasapainoisimmin mukauttaa EU:n strategisiin tavoitteisiin
yhdentymisskenaariossa ja että tämä tasapaino saavutetaan myös panemalla
täytäntöön lainsäädäntöehdotusten eri osat. On myös
tärkeää, että yhteisen maatalouspolitiikan saavutusten mittaamiseksi luodaan
arviointikehys, johon sisältyvät politiikan tavoitteita vastaavat yhteiset
indikaattorit.
Yksinkertaistaminen on ollut tärkeä näkökohta
koko prosessin ajan, ja sitä olisi edistettävä eri tavoin, esimerkiksi täydentävien
ehtojen ja markkinavälineiden selkeyttämisessä tai pienviljelijäohjelman
suunnittelussa. Lisäksi suorien tukien viherryttäminen
olisi suunniteltava sellaiseksi, että hallinnollinen työ ja tarkastusten
kustannukset jäisivät mahdollisimman pieniksi.
3.           EHDOTUKSEN
OIKEUDELLINEN SISÄLTÖ
Ehdotetaan, että säilytetään yhteisen
maatalouspolitiikan nykyinen kahden pilarin rakenne, joka käsittää I pilariin
kuuluvat yleisesti sovellettavat vuotuiset pakolliset toimenpiteet, joita
täydennetään II pilariin kuuluvan monivuotisen ohjelmasuunnittelun puitteissa
kansallisia ja alueellisia erityispiirteitä paremmin vastaavilla
vapaaehtoisilla toimenpiteillä. Suorien tukien uudella
mallilla pyritään kuitenkin hyödyntämään synergiamahdollisuudet II pilarin
kanssa aiempaa tehokkaammin, ja II pilari puolestaan sijoitetaan yhteiseen
strategiakehykseen varojen koordinoimiseksi paremmin EU:n muiden yhteisesti
hallinnoitavien varojen kanssa.
Tältä pohjalta säilytetään myös neljä
perussäädöstä käsittävä rakenne, joskin rahoitusasetuksen soveltamisalaa
laajennetaan lisäämällä siihen yhteisiä säännöksiä ja näin tulokseksi saatua
asetusta kutsutaan nyt horisontaaliseksi asetukseksi.
Ehdotukset ovat toissijaisuusperiaatteen
mukaisia. Yhteinen maatalouspolitiikka on aidosti yhteistä
politiikkaa: alalla toimivalta on jaettu EU:n ja jäsenvaltioiden kesken, ja
sitä käytetään EU:n tasolla tavoitteena säilyttää kestävä ja monipuolinen
maatalous kaikkialla EU:ssa ja käsitellä ilmastonmuutoksen kaltaisia tärkeitä
rajojen yli vaikuttavia kysymyksiä sekä lujittaa yhteisvastuuta jäsenvaltioiden
kesken. Elintarviketurvaa, ympäristöä ja alueellista tasapainoa koskevat
tärkeät tulevat haasteet huomioon ottaen yhteinen maatalouspolitiikka pysyy
strategisesti tärkeänä politiikan alana, kun pyritään reagoimaan näihin
haasteisiin ja käyttämään budjettivaroja mahdollisimman tehokkaasti ja
tuloksellisesti. Lisäksi ehdotetaan, että välineet ryhmitellään nykyisen
rakenteen mukaisesti kahdeksi pilariksi, jolloin jäsenvaltioilla on
liikkumavaraa kehitellä omiin paikallisiin erityispiirteisiinsä sopivia
ratkaisuja ja myös yhteisrahoittaa II pilaria. Uusi eurooppalainen
innovaatiokumppanuus ja riskienhallinnan työkalupakki sijoitetaan myös II
pilariin. Samanaikaisesti politiikka saatetaan vastaamaan paremmin Eurooppa
2020 -strategiaa (ml. yhteinen kehys EU:n muiden varojen kanssa) ja
toteutettuja parannuksia ja yksinkertaistuksia. Vaikutusten arvioinnin
yhteydessä laadittu analyysi osoittaa selvästi, että toimenpiteiden
toteuttamatta jättäminen aiheuttaisi kustannuksia taloudellisten, ympäristöön
liittyvien ja sosiaalisten seurausten vuoksi.
Maaseudun kehittämisasetus perustuu nykyisellä
ohjelmakaudella sovellettuun strategiseen lähestymistapaan, jolla on ollut
positiivinen vaikutus jäsenvaltioiden kehittämisstrategioihin ja -ohjelmiin,
sillä siihen sisältyy SWOT-analyysi, jonka ansiosta tukitoimet saadaan
räätälöityä parhaalla mahdollisella tavalla kansallisia ja alueellisia
erityispiirteitä vastaaviksi. Uuden
täytäntöönpanomekanismin tavoitteena on lujittaa strategista lähestymistapaa
muun muassa vahvistamalla maaseudun kehittämiselle selkeästi määritellyt
yhteiset prioriteetit EU:n tasolla (sekä niihin liittyvät yhteiset
tavoiteindikaattorit) ja tekemällä tarvittavat mukautukset tähän mennessä
saatujen kokemusten perusteella.
Asetukseen sisältyy myös maatalouden
tuottavuutta ja kestävyyttä koskeva eurooppalainen innovaatiokumppanuus, jolla
pyritään edistämään resurssitehokkuutta, rakentamaan siltoja tutkimuksen ja
käytännön välille sekä kannustamaan innovointia yleisesti.
Kumppanuus toteutuu toimijaryhmissä, jotka vastaavat innovatiivisten hankkeiden
toteutuksesta, ja sitä tuetaan verkoston kautta.
Ottaen huomioon komission 6. lokakuuta 2011
esittämä ehdotus yhteisistä säännöistä, joita sovellettaisiin kaikkiin
yhteisessä strategiakehyksessä toimiviin rahastoihin, YMP:n II pilarin pitäisi
toimia koordinoidulla ja täydentävällä tavalla I pilarin ja muiden EU:n
rahastojen (erityisesti Euroopan aluekehitysrahasto (EAKR), Euroopan
sosiaalirahasto (ESR), koheesiorahasto ja Euroopan meri- ja kalastalousrahasto
(EMKR)) kanssa. Rahastot sijoitetaan EU:n tasolla
yhteiseen strategiakehykseen, joka siirretään kansallisella tasolla
kumppanuussopimuksiin, joihin sovelletaan yhteisiä tavoitteita ja
toimintasääntöjä. Yhteisten sääntöjen soveltaminen kaikkiin yhteisessä
strategiakehyksessä toimiviin rahastoihin tekee hankkeista tuensaajille ja
kansallisille viranomaisille helpommin käsiteltäviä ja helpottaa niin ikään
yhdennettyjen hankkeiden toteutusta.
Tästä syystä maaseudun kehittämispolitiikan
pitkän aikavälin strategisena tavoitteena on edelleen edistää maatalouden
kilpailukykyä, luonnonvarojen kestävää hoitoa ja ilmastotoimia sekä
maaseutualueiden tasapainoista aluekehitystä. Eurooppa
2020 -strategian mukaisesti nämä kauden 2014–2020 maaseudun kehittämistuen
laajat tavoitteet konkretisoidaan seuraavien kuuden EU:n laajuisen prioriteetin
avulla:
–
tietämyksensiirron ja innovoinnin parantaminen maa-
ja metsätaloudessa sekä maaseutualueilla;
–
kaikentyyppisen maatalouden kilpailukyvyn ja
tilojen elinkelpoisuuden parantaminen;
–
elintarvikeketjun organisoinnin ja riskienhallinnan
edistäminen maataloudessa;
–
maa- ja metsätaloudesta riippuvaisten ekosysteemien
palauttaminen, säilyttäminen ja parantaminen;
–
luonnonvarojen käytön tehostaminen sekä
vähähiiliseen ja ilmastonmuutosta kestävään talouteen siirtymisen tukeminen
maataloudessa, elintarvikealalla ja metsätaloudessa;
–
sosiaalisen osallisuuden edistäminen, köyhyyden
vähentäminen ja talouden kehittäminen maaseutualueilla.
Ohjelmatyön tulisi perustua näihin
prioriteetteihin ja niistä kuhunkin liittyvien tavoiteindikaattorien
määrittämiseen. Asetus sisältää ohjelmien valmistelua,
hyväksymistä ja tarkistamista koskevat säännöt, jotka ovat pitkälti nykyisten
sääntöjen mukaisia. Siinä säädetään mahdollisuudesta ottaa käyttöön alaohjelmia
(esim. nuoret viljelijät, pienviljelijät, vuoristoalueet, lyhyet
toimitusketjut), joihin sovelletaan korkeampia tuki-intensiteettejä.
Yksittäisten toimenpiteiden luetteloa on
virtaviivaistettu, ja toimenpiteisiin on tehty niiden uudelleenarvioinnin
yhteydessä monenlaisia mukautuksia soveltamisalan, toteutuksen ja varojen
käytön osalta nykyisellä ohjelmakaudella esiin tulleiden ongelmien
ratkaisemiseksi. Koska useimmat toimenpiteet koskevat
todennäköisesti useampaa kuin yhtä tavoitetta tai prioriteettia, ei ole enää
asianmukaista ryhmitellä niitä toimintalinjoihin. Prioriteetteihin perustuvan
ohjelmatyön pitäisi varmistaa ohjelmien tasapainoisuus. Käyttöön otetaan
luonnonmukaista maataloutta koskeva erityistoimenpide ja luonnonolosuhteista
johtuvista rajoitteista kärsivät alueet määritetään uudelleen. Yhteisiä
ympäristötoimia koskevan tuen tarjontaa parannetaan.
Nykyistä yhteistyötä koskevaa toimenpidettä
lujitetaan huomattavasti, ja se laajennetaan koskemaan monentyyppistä
yhteistyötä (taloudellinen, ympäristöön liittyvä ja sosiaalinen) monenlaisten
mahdollisten tuensaajien välillä. Se kattaa nyt
eksplisiittisesti pilottihankkeet sekä alueelliset ja kansalliset rajat
ylittävän yhteistyön. Leader ja verkostoituminen ovat edelleen tärkeässä
asemassa varsinkin maaseutualueiden kehittämisen ja innovaatioiden levittämisen
aloilla. Leader-tuki toteutetaan yhdenmukaisella ja koordinoidulla tavalla
muista EU:n yhteisesti hallinnoitavista varoista paikalliseen kehittämiseen myönnetyn
tuen kanssa. Innovatiivisesta paikallisesta yhteistyöstä annettavalla
palkinnolla tuetaan valtioiden välisiä innovaatioaloitteita.
Riskienhallinnan työkalupakki, johon sisältyy
tuki sijoitusrahastoille ja uusi tulojen vakauttamisväline, tarjoaa uusia
mahdollisuuksia puuttua maatalousmarkkinoiden suureen epävakaisuuteen, jonka
odotetaan jatkuvan keskipitkällä aikavälillä.
Nykyisen toimintalinjoihin perustuvan
järjestelmän poistaminen myös yhdenmukaistaa jäsenvaltioissa tehtävää
ohjelmatyötä.
Lisäksi ehdotetaan, että nykyisellään
sovellettavaa yhteistä seuranta- ja arviointikehystä yksinkertaistetaan ja
parannetaan tähän mennessä saatujen kokemusten perusteella. Seurantaa ja arviointia varten vahvistetaan yhteinen luettelo
poliittisia prioriteetteja vastaavista indikaattoreista.
4.           TALOUSARVIOVAIKUTUKSET
Monivuotista rahoituskehystä koskevan
ehdotuksen mukaan merkittävä osa EU:n talousarviosta osoitettaisiin edelleen
maatalouteen, joka on strategisesti tärkeää yhteistä politiikkaa. Niinpä ehdotetaan, että kauden 2014–2020 aikana yhteinen
maatalouspolitiikka keskittyisi ydintoimintoihinsa I pilariin kohdennetuilla
317,2 miljardilla eurolla ja II pilariin kohdennetuilla 101,2 miljardilla
eurolla.
I pilarin ja II pilarin rahoitusta
täydennetään 17,1 miljardin euron lisärahoituksella, josta 5,1 miljardia euroa
kohdennetaan tutkimukseen ja innovointiin, 2,5 miljardia euroa elintarvikkeiden
turvallisuuteen ja 2,8 miljardia euroa kaikkein vähävaraisimpien henkilöiden
elintarvikeapuun monivuotisen rahoituskehyksen muissa budjettikohdissa sekä 3,9
miljardia euroa maatalousalan uuteen kriisivaraukseen ja enimmillään 2,8
miljardia euroa Euroopan globalisaatiorahastoon monivuotisen rahoituskehyksen
ulkopuolella. Näin talousarvion kokonaismäärä kaudella
2014–2020 olisi 435,6 miljardia euroa.
Mitä tulee tuen jakamiseen jäsenvaltioiden
kesken, ehdotetaan, että kaikissa niissä jäsenvaltioissa, joilla suorien tukien
määrä on alle 90 prosenttia EU:n keskiarvosta, kyseistä eroa kavennetaan
yhdellä kolmanneksella. Suoria tukia koskevassa
asetuksessa tarkoitetut kansalliset enimmäismäärät lasketaan tältä pohjalta.
Maaseudun kehittämistuki jaetaan politiikan
tavoitteisiin liittyvien puolueettomien perusteiden mukaisesti ottaen huomioon
tukien nykyinen jako. Kuten nykyisin, vähemmän
kehittyneillä alueilla olisi sovellettava suurempaa yhteisrahoitusastetta, jota
on tarkoitus soveltaa myös tiettyihin toimenpiteisiin, kuten
tietämyksensiirtoon, tuottajaryhmiin, yhteistyöhön ja Leader-toimiin.
Pilarien välisiin siirtoihin tuodaan jonkin
verran joustoa (enimmillään 5 % suorista tuista): siirrot
I pilarista II pilariin, jotta jäsenvaltiot voisivat voimistaa maaseudun
kehittämispolitiikkaansa, ja siirrot II pilarista I pilariin niiden
jäsenvaltioiden osalta, joilla suorien tukien määrä on alle 90 prosenttia
EU:n keskiarvosta.
Yksityiskohdat yhteisen maatalouspolitiikan
uudistusta koskevien ehdotusten rahoitusvaikutuksista esitetään ehdotuksiin
liitetyssä rahoitusselvityksessä.
2011/0282 (COD)
Ehdotus
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS
Euroopan maaseudun
kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahasto) tuesta maaseudun kehittämiseen
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN
UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 42 ja 43 artiklan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen[7],
sen jälkeen kun esitys
lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu
kansallisille parlamenteille,
ottavat huomioon Euroopan talous- ja
sosiaalikomitean lausunnon[8],
ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon[9],
ovat kuulleet Euroopan tietosuojavaltuutettua[10],
noudattavat tavallista
lainsäätämisjärjestystä,
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Komission Euroopan parlamentille, neuvostolle,
Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle antamassa
tiedonannossa ”Yhteinen maatalouspolitiikka vuoteen 2020: Ruoka,
luonnonvarat ja alueiden käyttö – miten hallita tulevat haasteet?”[11], jäljempänä ’YMP vuoteen 2020
-tiedonanto’, vahvistetaan vuoden 2013 jälkeisen yhteisen maatalouspolitiikan,
jäljempänä ’YMP’, mahdolliset haasteet, tavoitteet ja suuntaviivat. Tästä
tiedonannosta käydyn keskustelun perusteella YMP olisi uudistettava ja
uudistuksen olisi tultava voimaan 1 päivästä tammikuuta 2014. Uudistuksen olisi
katettava kaikki YMP:n keskeiset välineet, mukaan luettuna Euroopan maaseudun
kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahaston) tuesta maaseudun
kehittämiseen 20 päivänä syyskuuta 2005 annettu neuvoston asetus (EY) N:o
1698/2005[12].
Uudistuksen laaja-alaisuuden vuoksi on aiheellista kumota asetus (EY) N:o
1698/2005 ja korvata se uudella säädöksellä.
(2)
Maaseudun kehittämispolitiikan olisi tehostettava
ja täydennettävä YMP:n suoria tukia ja markkinatoimenpiteitä ja edistettävä
siten tälle politiikalle Euroopan unionin toiminnasta tehdyssä sopimuksessa,
jäljempänä ’perussopimus’, asetettujen tavoitteiden saavuttamista. Maaseudun kehittämispolitiikassa olisi niin ikään otettava huomioon 3
päivänä maaliskuuta 2010 annetussa komission tiedonannossa ”Eurooppa 2020 –
Älykkään, kestävän ja osallistavan kasvun strategia”[13], jäljempänä ’Eurooppa 2020
-strategia’, vahvistetut tärkeät poliittiset tavoitteet ja noudatettava
perussopimuksessa vahvistettua taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta
koskevia yleisiä tavoitteita.
(3)
Koska jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla
toteuttaa tämän asetuksen tavoitetta eli maaseudun kehittämistä, mikä johtuu
asetuksen ja YMP:n muiden välineiden välisistä yhteyksistä, eri
maaseutualueiden välisten eroavuuksien laajuudesta ja laajentuneessa unionissa
jäsenvaltioiden käytettävissä olevien taloudellisten resurssien niukkuudesta,
vaan se voidaan saavuttaa paremmin unionin tasolla takaamalla monivuotinen
unionin rahoitus ja keskittämällä se unionin prioriteetteihin, unioni voi
toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklan 3
kohdassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Perussopimuksen
5 artiklan 4 kohdassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä
asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi.
(4)
Komissiolle olisi siirrettävä valta antaa
delegoituja säädöksiä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti tämän asetuksen
tiettyjen, muiden kuin sen keskeisten osien täydentämiseksi tai muuttamiseksi. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa
asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla. Komission olisi delegoituja
säädöksiä valmistellessaan ja laatiessaan varmistettava, että asianomaiset
asiakirjat toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhtäaikaisesti,
hyvissä ajoin ja asianmukaisesti.
(5)
Maaseutualueiden kestävän kehityksen
varmistamiseksi on tarpeen keskittyä rajoitettuun määrään keskeisiä
prioriteetteja, jotka liittyvät tietämyksensiirron ja innovoinnin parantamiseen
maa- ja metsätaloudessa sekä maaseutualueilla, kaikentyyppisen maatalouden
kilpailukyvyn ja tilojen elinkelpoisuuden parantamiseen, elintarvikeketjun
organisoinnin ja riskienhallinnan edistämiseen maataloudessa, maa- ja
metsätaloudesta riippuvaisten ekosysteemien palauttamiseen, säilyttämiseen ja
parantamiseen, luonnonvarojen käytön tehostamiseen sekä vähähiiliseen talouteen
siirtymiseen maataloudessa, elintarvikealalla ja metsätaloudessa ja sosiaalisen
osallisuuden edistämiseen, köyhyyden vähentämiseen ja talouden kehittämiseen
maaseutualueilla. Tässä tarkoituksessa olisi otettava
huomioon tilanteiden monimuotoisuus maaseutualueilla, jotka eroavat toisistaan
ominaisuuksiensa tai mahdollisten tuensaajien luokkien osalta, ja innovointia,
ympäristöä, ilmastonmuutoksen hillitsemistä sekä siihen sopeutumista koskevat
monialaiset tavoitteet. Hillintätoimilla olisi pyrittävä sekä rajoittamaan
karjankasvatuksen ja lannoitteiden käytön kaltaisista keskeisistä toiminnoista
peräisin olevia maa- ja metsätalouden päästöjä että säilyttämään hiilinieluja
ja parantamaan hiilidioksidin talteenottoa maankäytön, maankäytön muutosten ja
metsätalouden avulla. Tietämyksensiirron ja innovoinnin parantamiseen maa- ja
metsätaloudessa sekä maaseutualueilla liittyvä maaseudun kehittämistä koskeva
unionin prioriteetti olisi olettava horisontaalisesti huomioon maaseudun
kehittämistä koskevissa muissa unionin prioriteeteissa.
(6)
Maaseudun kehittämistä koskevien unionin
prioriteettien täyttämisessä olisi otettava huomioon kestävä kehitys,
saastuttaja maksaa -periaate sekä se, että unioni edistää ympäristön suojelua
ja parantamista perussopimuksen 11 ja 19 artiklan mukaisesti. Koska vähintään 20 prosenttia unionin talousarviosta pyritään
käyttämään ilmastonmuutokseen liittyviin tavoitteisiin, jäsenvaltioiden olisi
annettava tietoja näiden tavoitteiden tukemisesta käyttäen komission hyväksymää
menetelmää.
(7)
Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston,
jäljempänä ’maaseuturahasto’, toiminnan ja niiden tukitoimien, joiden
rahoitukseen se osallistuu, olisi oltava johdonmukaisia ja yhteensopivia YMP:n
muista välineistä maksetun tuen kanssa. Unionin varojen
optimaalisen kohdentamisen ja tehokkaan käytön varmistamiseksi komissiolle
olisi siirrettävä valta antaa perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti
säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat
poikkeuksien määrittelemistä sääntöön, jonka mukaan tämän asetuksen mukaista
tukea ei voida myöntää yhteisten markkinajärjestelyjen mukaista tukea saaville
toimille.
(8)
Maaseudun kehittämisohjelmien välittömän
käynnistämisen ja tehokkaan toteutuksen varmistamiseksi maaseuturahaston tuen
olisi perustuttava vankkaan hallintokehykseen sisältyviin ehtoihin. Jäsenvaltioiden olisi sen vuoksi arvioitava, noudatetaanko tiettyjä
ennakkoehtoja. Kunkin jäsenvaltion olisi valmisteltava joko koko alueensa
käsittävä kansallinen maaseudun kehittämisohjelma tai joukko alueellisia
ohjelmia. Kussakin ohjelmassa olisi täsmennettävä strategia maaseudun
kehittämistä koskeviin unionin prioriteetteihin liittyvien tavoitteiden saavuttamiseksi
ja toimenpiteiden valinta. Ohjelmatyön olisi oltava maaseudun kehittämistä
koskevien unionin prioriteettien mukaista kansalliseen toimintaympäristöön
mukautettuna ja täydennettävä muita unionin politiikkoja, erityisesti
maatalouden markkinapolitiikkaa, koheesiopolitiikkaa ja yhteistä
kalastuspolitiikkaa. Joukon alueellisia ohjelmia valinneiden jäsenvaltioiden
olisi valmisteltava myös kansallinen kehys, jolle ei ole olemassa erillistä
talousarviomäärärahaa, helpottaakseen alueiden välistä koordinointia, kun
kyseessä ovat maanlaajuiset haasteet.
(9)
Jäsenvaltioiden olisi sisällytettävä maaseudun
kehittämisohjelmiinsa temaattisia alaohjelmia, joiden tavoitteena on vastata
erityistarpeisiin niille erityisen tärkeillä alueilla. Temaattisten
alaohjelmien olisi liityttävä muun muassa nuoriin viljelijöihin, pientiloihin,
vuoristoalueisiin ja lyhyiden toimitusketjujen kehittämiseen. Temaattisia
alaohjelmia olisi käytettävä myös tukitoimiin, jotka liittyvät maaseutualueiden
kehitykseen huomattavasti vaikuttavien maataloussektorien rakenneuudistukseen. Temaattisten
alaohjelmien vaikutuksen tehostamiseksi jäsenvaltioille olisi annettava
mahdollisuus soveltaa niihin sisältyviin tiettyihin tukitoimiin suurempaa
tukiprosenttia.
(10)
Maaseudun kehittämisohjelmissa olisi täsmennettävä
kohdealueen tarpeet ja esitettävä yhtenäinen strategia niiden täyttämiseksi
maaseudun kehittämistä koskevien unionin prioriteettien perusteella. Strategian tulisi perustua tavoitteiden asettamiseen. Olisi
vahvistettava tunnistettujen tarpeiden, asetettujen tavoitteiden ja niiden
täyttämiseksi valittujen toimenpiteiden väliset yhteydet. Maaseudun
kehittämisohjelmien olisi myös sisällettävä kaikki tiedot, joita tarvitaan
arvioitaessa, ovatko ohjelmat tämän asetuksen vaatimusten mukaisia.
(11)
Maaseudun kehittämisohjelmien tavoitteet olisi
asetettava kaikille jäsenvaltioille yhteisiin tavoiteindikaattoreihin nähden. Tämän tehtävän helpottamiseksi olisi määriteltävä maaseudun
kehittämistä koskevia unionin prioriteetteja noudattaen alueet, joihin näitä
indikaattoreita sovelletaan. Koska tietämyksensiirron ja innovoinnin
parantamiseen maa- ja metsätaloudessa liittyvää maaseudun kehittämistä koskevaa
unionin prioriteettia sovelletaan horisontaalisesti, olisi tämän prioriteetin
mukaisia tukitoimia pidettävä välttämättöminä sovellettaessa muille unionin
prioriteeteille määriteltyjä tavoiteindikaattoreita.
(12)
On tarpeen vahvistaa ohjelmatyötä ja maaseudun
kehittämisohjelmien tarkistamista koskevat tietyt säännöt.
Olisi säädettävä kevyemmästä menettelystä, kun kyseessä ovat tarkistukset,
jotka eivät vaikuta ohjelmien strategiaan tai niitä koskeviin unionin
rahoitusosuuksiin.
(13)
Jotta varmistetaan ohjelmia muutettaessa
noudatettavan menettelyn oikeusvarmuus ja selkeys, komissiolle olisi
siirrettävä valta antaa perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädösvallan
siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat perusteita,
joiden mukaisesti ohjelmien määrällisiin tavoitteisiin ehdotettuja muutoksia on
pidettävä suurina muutoksina, jolloin ohjelmaan tehtävät muutokset on
hyväksyttävä tämän asetuksen 91 artiklan mukaisella täytäntöönpanosäädöksellä.
(14)
Maa- ja metsätalousalan kehittyminen ja
erikoistuminen sekä maaseudun mikroyritysten ja pienten ja keskisuurten
yritysten, jäljempänä ’pk-yritykset’, kohtaamat erityiset haasteet edellyttävät
riittävää teknistä ja taloudellista koulutusta ja suuria valmiuksia hankkia ja
vaihtaa tietämystä ja tietoa, myös maa- ja metsätalouden parhaiden
tuotantokäytäntöjen levittämisen muodossa. Tietämyksensiirtoa
ja tiedotusta koskevia toimia olisi toteutettava sekä perinteisinä
koulutuskursseina että mukautettuna maaseudun toimijoiden tarpeisiin. Sen
vuoksi olisi tuettava myös työpajoja, valmennusta, tiedotustoimia sekä
lyhytaikaista tilanhoitoa koskevaa vaihtoa tai tilavierailuja koskevia
järjestelyjä. Viljelijöiden, metsänomistajien, elintarvikealalla toimien
henkilöiden ja maaseudun pk-yritysten pitäisi hankkimansa tietämyksen ja
tietojen ansiosta pystyä tehostamaan erityisesti kilpailukykyään ja
luonnonvarojen käyttöä sekä parantamaan ympäristötehokkuuttaan ja edistämään
samalla maaseudun elinkeinoelämän kestävyyttä. Jotta varmistettaisiin, että
tietämyksensiirtoa ja tiedotusta koskevilla toimilla saavutetaan tehokkaasti
nämä tulokset, olisi tietämyksensiirtoa koskevien palvelujen tarjoajilta
edellytettävä asianmukaista toimintakykyä.
(15)
Jotta varmistettaisiin, että
tietämyksensiirtopalveluja tarjoavat yksiköt pystyvät tarjoamaan laadukkaita ja
maaseudun kehittämispolitiikan tavoitteita vastaavia palveluja, että varat
kohdennetaan paremmin ja että tilanhoitoa koskeva vaihto ja tilavierailut ovat
selkeästi erotettavissa muihin unionin järjestelmiin kuuluvista vastaavista
toimista, komissiolle olisi siirrettävä valta antaa perussopimuksen 290
artiklan mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja
säädöksiä, jotka koskevat tietämyksensiirtopalveluja tarjoavien yksiköiden
vähimmäispätevyyttä, tukikelpoisia kustannuksia sekä tilanhoitoa koskevan
vaihdon ja tilavierailujen kestoa ja sisältöä.
(16)
Maatalouden neuvontapalveluilla autetaan
viljelijöitä, metsänomistajia ja maaseutualueiden pk-yrityksiä parantamaan
tilan tai liikeyrityksen kestävää hallintoa ja kokonaistehokkuutta. Sen vuoksi olisi kannustettava niin tällaisten palvelujen perustamista
kuin viljelijöiden, metsänomistajien ja pk-yritysten turvautumista neuvontaan. Tarjolla
olevan neuvonnan laadun ja tehokkuuden parantamiseksi olisi säädettävä
neuvojien vähimmäispätevyydestä ja säännöllisestä koulutuksesta. Maatalouden
neuvontapalvelujen, joista säädetään […] annetussa Euroopan parlamentin ja
neuvoston asetuksessa (EU) N:o HR/2012[14],
pitäisi auttaa viljelijöitä arvioimaan maatalousyrityksensä toimintaa ja
määrittelemään tarvittavat parannukset suhteessa lakisääteisiin
hoitovaatimuksiin, hyvään maatalous- ja ympäristökuntoon, Euroopan parlamentin
ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o DP/2012[15]
vahvistettuihin ilmaston ja ympäristön kannalta suotuisiin
maatalouskäytäntöihin, sekä asetuksen (EU) N:o HR/2012 liitteessä I
säädettyihin vaatimuksiin tai toimiin, jotka liittyvät ilmastonmuutoksen
hillitsemiseen ja siihen sopeutumiseen, luonnon monimuotoisuuteen, vesien ja
maaperän suojeluun, eläin- ja kasvitaudeista ilmoittamiseen ja innovaatioihin. Neuvonnan
olisi tarvittaessa katettava työturvallisuusvaatimukset. Neuvonta voi myös
kattaa tilan tai yrityksen taloudelliseen tilanteeseen, maataloustuotantoon ja
ympäristötehokkuuteen liittyviä seikkoja. Tilanhoito- tai lomituspalvelujen
pitäisi auttaa viljelijöitä parantamaan ja helpottamaan tilan hoitoa.
(17)
Jotta varmistettaisiin, että neuvontapalveluja
tarjoavat yksiköt ja viranomaiset pystyvät tarjoamaan laadukasta ja maaseudun
kehittämispolitiikan tavoitteita vastaavaa neuvontaa, komissiolle olisi
siirrettävä valta antaa perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädösvallan
siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat
neuvontapalveluja tarjoavien viranomaisten ja yksiköiden vähimmäispätevyyden
täsmentämistä.
(18)
Unionin tai kansalliset maataloustuotteiden ja
elintarvikkeiden laatujärjestelmät antavat kuluttajille takeet kyseisten
järjestelmien mukaisten tuotteiden tai tuotantoprosessien laadusta ja
erityispiirteistä, kun viljelijät osallistuvat tällaisiin järjestelmiin,
antavat kyseisille tuotteille lisäarvoa ja lisäävät niiden
markkinamahdollisuuksia. Viljelijöitä olisi sen vuoksi
kannustettava osallistumaan näihin järjestelmiin. Koska viljelijöille aiheutuu
tällaisiin järjestelmiin liittymisen aikaan ja ensimmäisinä osallistumisvuosina
lisäkustannuksia ja velvollisuuksia, joista ei saada markkinoilla täyttä
korvausta, tukea olisi myönnettävä vain liittymisen yhteydessä enintään viiden
vuoden ajan. Ottaen huomioon puuvillan erityisluonteen tilatuotteena tukea
olisi myönnettävä myös puuvillan laatujärjestelmille. Maaseuturahaston
talousarviomäärärahojen tehokkaan ja vaikuttavan käytön varmistamiseksi
komissiolle olisi siirrettävä valta antaa perussopimuksen 290 artiklan
mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka
koskevat tämän toimenpiteen soveltamisalaan kuuluvia unionin laatujärjestelmiä.
(19)
Jotta parannettaisiin maatilojen ja maaseudun
yritysten taloudellista tilannetta ja ympäristötehokkuutta, tehostettaisiin
maataloustuotteiden kaupan pitämisen sektorin ja jalostussektorin toimintaa,
saataisiin aikaan maatalouden kehittämisen edellyttämä infrastruktuuri ja
tuettaisiin ympäristötavoitteiden saavuttamiseksi tarvittavia tuottamattomia
investointeja, tukea olisi myönnettävä näiden tavoitteiden saavuttamista
edistäville fyysisille investoinneille. Ohjelmakaudella
2007–2013 eri toiminta-aloilla toteutettiin monenlaisia toimenpiteitä. Yksinkertaisuuden
vuoksi ja jotta tuensaajat pystyisivät suunnittelemaan ja toteuttamaan
yhdennettyjä hankkeita, joilla on suurempi lisäarvo, yhden toimenpiteen olisi
katettava kaikenlaiset fyysiset investoinnit. Tuen kohdentamisen parantamiseksi
jäsenvaltioiden olisi määriteltävä SWOT-analyysin (vahvuudet, heikkoudet,
mahdollisuudet ja uhat) tulosten perusteella raja, jota sovelletaan
maatiloihin, jotka voivat saada investointitukea niiden elinkelpoisuuden
tukemiseksi.
(20)
Luonnonkatastrofit vahingoittavat maataloussektorin
tuotantokykyä muita sektoreita enemmän. Tilojen
säilyttämiseksi elinkelpoisina ja kilpailukykyisinä tällaisessa tilanteessa
olisi myönnettävä tukea, jolla viljelijöitä autetaan palauttamaan katastrofien
vahingoittamat maatalouden tuotantomahdollisuudet. Jäsenvaltioiden olisi myös
varmistettava, ettei unionin (erityisesti riskienhallintaa koskevan
toimenpiteen), kansallisten ja yksityisten korvausjärjestelmien yhdistämisestä
aiheudu liian suuria vahingonkorvauksia. Maaseuturahaston
talousarviomäärärahojen tehokkaan ja vaikuttavan käytön varmistamiseksi
komissiolle olisi siirrettävä valta antaa perussopimuksen 290 artiklan
mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka
koskevat tämän toimenpiteen mukaisesti tukikelpoisten kustannusten
määrittelemistä.
(21)
Maaseutualueiden kehittäminen ja kilpailukyky
edellyttää uuden taloudellisen toiminnan perustamista ja kehittämistä uusien
tilojen, uusien liikeyritysten tai maatalouden ulkopuoliseen toimintaan
tehtävien uusien investointien muodossa. Tila- ja
yritystoiminnan kehittämistä koskevalla toimenpiteellä olisi helpotettava
nuorten viljelijöiden toiminnan aloittamista ja tilojen rakenteellista
mukauttamista toiminnan aloittamisen jälkeen, taloudellisen toiminnan
laajentamista maatalouden ulkopuolelle sekä maatalouden ulkopuolella toimivien
pk-yritysten perustamista ja kehittämistä maaseutualueilla. Olisi myös
kannustettava taloudellisesti elinkelpoisiksi arvioitujen pientilojen
kehittämistä. Tämän toimenpiteen mukaisesti tuetun uuden taloudellisen
toiminnan elinkelpoisuuden varmistamiseksi tuen edellytykseksi olisi asetettava
liiketoimintasuunnitelman esittäminen. Yrityksen perustamistuen olisi katettava
vain yrityksen alkuvaiheet eikä se saisi muuttua toimintatueksi. Sen vuoksi
tuki olisi myönnettävä enintään viiden vuoden ajaksi, kun jäsenvaltio haluaa
maksaa tuen erinä. Lisäksi maataloussektorin rakenneuudistuksen kannustamiseksi
olisi maksettava vuotuista tukea viljelijöille, jotka osallistuvat asetuksen
(EU) N:o DP/2012 V osastossa säädettyyn pienviljelijäjärjestelmään ja jotka
sitoutuvat siirtämään koko tilansa ja vastaavat tukioikeudet toiselle
viljelijälle, joka ei osallistu mainittuun järjestelmään.
(22)
Pk-yritykset muodostavat maaseudun elinkeinoelämän
selkärangan EU:ssa. Tilatoiminnan ja maatalouden
ulkopuolisen yritystoiminnan kehittämisellä olisi pyrittävä edistämään
työllisyyttä ja perustamaan laadukkaita työpaikkoja maaseutualueille,
säilyttämään jo olemassa olevia työpaikkoja, vähentämään työllisyyden
kausivaihteluita, kehittämään muita sektoreita maatalouden sekä
maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden jalostuksen ulkopuolella ja parantamaan
samalla liiketoiminnan yhdentymistä ja paikallisia sektorien välisiä yhteyksiä.
Olisi kannustettava hankkeita, joissa yhdistetään samanaikaisesti maatalous,
maaseutumatkailu kannustamalla kestävää ja vastuullista matkailua
maaseutualueilla sekä kulttuuri- ja luonnonperintö, ja uusiutuvaan energiaan
tehtäviä investointeja.
(23)
Maaseuturahaston talousarviomäärärahojen tehokkaan
ja vaikuttavan käytön varmistamiseksi, tuensaajien oikeuksien suojaamiseksi ja
syrjinnän estämiseksi tuensaajien kesken komissiolle olisi siirrettävä valta
antaa perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädösvallan siirron nojalla
annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat edellytyksiä, joiden mukaan
oikeushenkilöä voidaan pitää nuorena viljelijänä, ammatillisen pätevyyden
hankkimiseen sovellettavan lisäajan vahvistamista, liiketoimintasuunnitelman
vähimmäissisältöä sekä perusteita, joita
jäsenvaltioiden on käytettävä pientiloja määritellessään ja vahvistaessaan
nuoria viljelijöitä tai pientilojen kehittämistä koskevan tuen mukaisen
tukitoimen tukikelpoisuutta määritettäessä sovellettavia ylä- ja
alarajoja.
(24)
Paikallisen infrastruktuurin ja paikallisten
peruspalvelujen kehittäminen maaseutualueilla, vapaa-aika ja kulttuuri mukaan
luettuina, kylien kunnostus sekä kylien ja maaseutumaiseman kulttuuri- ja
luonnonperinnön kunnostamiseen ja parantamiseen tähtäävät toimet ovat olennainen
osa toimintaa, jolla pyritään hyödyntämään kasvupotentiaalia ja edistämään
maaseutualueiden kestävyyttä. Sen vuoksi olisi myönnettävä
tukea tällaisille tukitoimille, mukaan luettuna tieto- ja viestintätekniikan
käyttömahdollisuuksien parantaminen sekä nopean ja ultranopean laajakaistan
kehittäminen. Näiden tavoitteiden mukaisesti olisi kannustettava sellaisten
palvelujen ja infrastruktuurien kehittämistä, jotka edistävät sosiaalista
osallisuutta ja kääntävät maaseudun sosiaaliseen ja taloudelliseen taantumiseen
sekä väestökatoon johtavat suuntaukset. Tällaisen tuen tehokkuuden
maksimoimiseksi tukitoimet olisi toteutettava kuntien ja niiden peruspalvelujen
kehittämissuunnitelmien mukaisesti, jos tällainen yhden tai useamman
maaseutukunnan laatima suunnitelma on olemassa. Jotta varmistettaisiin
yhdenmukaisuus unionin ilmastotavoitteiden kanssa, komissiolle olisi
siirrettävä valta antaa perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädösvallan
siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat tukikelpoisten
uusiutuvan energian infrastruktuurityyppien määrittelemistä.
(25)
Metsätalous on olennainen osa maaseudun
kehittämistä, ja kestävän ja ilmastoystävällisen maankäytön tukemiseen olisi
sisällyttävä metsäalueiden kehittäminen ja metsien kestävä hoito. Ohjelmakaudella 2007–2013 moniin toimenpiteisiin sisältyi erityyppisiä
tukia metsätalouden investointeja ja metsänhoitoa varten. Yksinkertaisuuden
vuoksi ja jotta tuensaajat pystyisivät suunnittelemaan ja toteuttamaan
yhdennettyjä hankkeita, joilla on suurempi lisäarvo, yhden toimenpiteen olisi
katettava kaikenlainen tuki metsätalouden investointeja ja metsänhoitoa varten.
Tämän toimenpiteen olisi katettava metsävarojen lisääminen ja parantaminen
metsittämällä maata ja luomalla peltometsätalousjärjestelmiä, joissa
laajaperäiset maa- ja metsätalousjärjestelmät yhdistyvät toisiinsa,
metsäpalojen tai muiden luonnonkatastrofien vahingoittamien metsien
kunnostaminen ja aiheelliset ehkäisevät toimenpiteet, investoinnit uusiin
metsätalouden tekniikoihin sekä metsätuotteiden jalostukseen ja kaupan
pitämiseen metsänomistajien taloudellisen ja ympäristötehokkuuden
parantamiseksi sekä tuottamattomat investoinnit, jotka parantavat ekosysteemien
ja ilmastonmuutoksen kestävyyttä sekä metsäekosysteemien ympäristöarvoa Tuki ei
saisi vääristää kilpailua eikä vaikuttaa markkinoihin. Sen vuoksi olisi
asetettava rajoituksia, joita sovelletaan tuensaajien kokoon ja oikeudelliseen
asemaan. Metsäpaloja ehkäisevien toimien on liityttävä alueisiin, jotka
jäsenvaltiot ovat luokitelleet keskisuuren tai suuren metsäpaloriskin alueiksi.
Kaikkien ehkäisevien toimien olisi sisällyttävä metsiensuojelusuunnitelmiin. Kun
kyseessä on vahingoittuneen metsätalouden tuotantomahdollisuuksien
palauttaminen, julkisen tiedeyhteisön on todettava virallisesti
luonnonkatastrofin esiintyminen. Metsätoimenpiteitä olisi toteutettava niiden
sitoumusten perusteella, joita unioni ja jäsenvaltiot ovat tehneet
kansainvälisellä tasolla, ja niiden olisi perustuttava jäsenvaltioiden
kansallisiin tai alueellisiin metsäsuunnitelmiin tai vastaaviin välineisiin,
joissa olisi otettava huomioon Euroopan metsien suojelun ministerikokouksissa
tehdyt sitoumukset. Metsätoimenpiteiden olisi edistettävä unionin
metsästrategian[16]
täytäntöönpanoa. Sen varmistamiseksi, että maatalousmaan metsitys vastaa
ympäristöpolitiikan tavoitteita, komissiolle olisi siirrettävä valta antaa
perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti tiettyjä säädösvallan siirron nojalla
annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat tiettyjen ympäristöä koskevien
vähimmäisvaatimusten määrittelemistä.
(26)
Maaseuturahaston talousarviomäärärahojen tehokkaan
ja vaikuttavan käytön varmistamiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta antaa
perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia
delegoituja säädöksiä, jotka koskevat luonnonkatastrofin tai tuholaisten ja
tautien esiintymisen toteamisen edellytyksiä jäsenvaltioissa sekä
maaseuturahaston tukeen oikeutettujen ehkäisevien toimien tyyppien
määrittelemistä.
(27)
Tuottajaryhmät auttavat viljelijöitä kohtaamaan
yhdessä kiristyneen kilpailun ja tuotantoketjun loppupään markkinoiden
keskittymisen aiheuttamat haasteet, kun kyseessä on heidän tuotantonsa kaupan
pitäminen, myös paikallisilla markkinoilla. Sen vuoksi
olisi kannustettava tuottajaryhmien perustamista. Rajallisten rahavarojen
käytön optimoimiseksi tukea olisi myönnettävä vain tuottajaryhmille, jotka
vastaavat pk-yritysten määritelmää. Sen varmistamiseksi, että tuottajaryhmästä
tulee elinkelpoinen yksikkö, jäsenvaltio voi hyväksyä vain tuottajaryhmät,
jotka ovat toimittaneet liiketoimintasuunnitelman. Jotta vältettäisiin
toimintatuen myöntäminen ja säilytettäisiin tuen kannustava vaikutus, tuen
enimmäiskesto oli rajoitettava viiteen vuoteen.
(28)
Maatalouden ympäristö- ja ilmastotuilla olisi
jatkossakin oltava merkittävä asema maaseutualueiden kestävän kehityksen
tukemisessa ja ympäristöpalvelujen lisääntyneeseen kysyntään vastaamisessa. Niillä olisi tämän lisäksi kannustettava viljelijöitä ja muita
maankäyttäjiä palvelemaan koko yhteiskuntaa ja siksi ottamaan käyttöön tai
soveltamaan edelleen maatalouskäytäntöjä, jotka edistävät ilmastonmuutoksen
hillitsemistä ja siihen sopeutumista ja joissa otetaan huomioon ympäristön,
maiseman ja sen ominaispiirteiden, luonnonvarojen, maaperän ja geneettisen
monimuotoisuuden suojelu ja parantaminen. Tässä yhteydessä erityistä huomiota
olisi kiinnitettävä maatalouden geenivarojen säilyttämiseen ja luonnonarvoltaan
merkittävien maatalousjärjestelmien lisätarpeisiin. Tukien olisi katettava
tehdyistä sitoumuksista aiheutuneet lisäkustannukset ja tulonmenetykset, ja ne
saisivat kattaa saastuttaja maksaa -periaatteen mukaisesti vain sitoumukset,
jotka ylittävät asiaa koskevat pakolliset toimenpide- ja hoitovaatimukset. Monissa
tilanteissa viljelijäryhmän yhdessä tekemistä sitoumuksista saatava synergia
moninkertaistaa ympäristö- ja ilmastohyödyn. Yhteisistä toimista aiheutuu
kuitenkin ylimääräisiä transaktiokustannuksia, jotka olisi korvattava
asianmukaisesti. Sen varmistamiseksi, että viljelijät ja muut maankäyttäjät
pystyvät toteuttamaan tekemänsä sitoumukset moitteettomasti, jäsenvaltioiden
olisi pyrittävä tarjoamaan niille tarvittava pätevyys ja tietämys.
Jäsenvaltioiden olisi säilytettävä tuki samalla tasolla kuin ohjelmakaudella
2007–2013 ja käytettävä vähintään 25 prosenttia kutakin maaseudun
kehittämisohjelmaa koskevasta maaseuturahaston kokonaisrahoituksesta
ilmastonmuutoksen hillitsemiseen ja siihen sopeutumiseen sekä maankäyttöön
maatalouden ympäristö- ja ilmastotukien, luonnonmukaisen maatalouden ja
alueille, joilla on luonnonolosuhteista johtuvia rajoitteita tai muita
erityisrajoitteita, maksettavien tukien yhteydessä.
(29)
Sen varmistamiseksi, että ympäristö- ja
ilmastositoumukset määritellään noudattaen unionin yleisiä
ympäristötavoitteita, komissiolle olisi siirrettävä valta antaa perussopimuksen
290 artiklan mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja
säädöksiä, jotka koskevat sitoumusten voimassaolon jatkamista vuosittain
ensimmäisen kauden päättymisen jälkeen, kotieläintuotannon laajaperäistämiseen
tai muunlaiseen kotieläinten hoitoon, lannoitteiden, kasvinsuojeluaineiden tai
muiden tuotantopanosten käytön rajoittamiseen, sellaisten paikallisten rotujen
kasvattamiseen, jotka ovat uhanalaisia kasvatuksesta luopumisen vuoksi, tai
kasvien geenivarojen säilyttämiseen liittyviä sitoumuksia sekä tukikelpoisten
maatalouden geenivarojen säilyttämistä koskevien tukitoimien määrittelemistä.
(30)
Luonnonmukaiseen maatalouteen siirtymiseen tai sen
ylläpitämiseen myönnettävällä tuella olisi kannustettava viljelijöitä
osallistumaan tällaisiin järjestelmiin, mikä puolestaan vastaa
ympäristöystävällisten maatalouskäytäntöjen käyttöä ja tiukkoja eläinten
hyvinvoinnin vaatimuksia koskevaan lisääntyneeseen kysyntään. Tästä toimenpiteestä on hyötyä luonnon monimuotoisuudelle ja siihen
liittyvän synergian lisäämiseksi suurilla vierekkäisillä alueilla olisi
kannustettava viljelijöiden yhteisiä sopimuksia tai yhteistyötä. Jotta
vältettäisiin viljelijöiden laajamittainen palaaminen takaisin perinteisiin
viljelymuotoihin, olisi tuettava niin siirtymistä kuin ylläpitämistä
kannustavia toimenpiteitä. Tuella olisi katettava sitoumuksesta aiheutuvat
lisäkustannukset ja tulonmenetykset, ja sen olisi koskettava ainoastaan
sitoumuksia, jotka ylittävät asiaa koskevat pakolliset toimenpide- ja
hoitovaatimukset.
(31)
Natura 2000 -alueiden tehokkaan hoidon
edistämiseksi viljelijöille ja metsänomistajille olisi myönnettävä edelleenkin
tukea alueilla, jotka kärsivät erityishaitoista luonnonvaraisten lintujen
suojelusta 30 päivänä marraskuuta 2009 annetun Euroopan parlamentin ja
neuvoston direktiivin 2009/147/EY[17]
ja luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21
päivänä toukokuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY[18] täytäntöönpanon vuoksi. Lisäksi viljelijöille olisi myönnettävä tukea vesistöalueilla, jotka
ovat kärsineet haitoista yhteisön vesipolitiikan puitteista 23 lokakuuta 2000
annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/60/EY[19] täytäntöönpanon vuoksi. Tuki
olisi kytkettävä maaseudun kehittämisohjelmassa kuvattuihin tiettyihin
vaatimuksiin, jotka ylittävät asiaa koskevat pakolliset toimenpide- ja
hoitovaatimukset. Jäsenvaltioiden olisi myös otettava Natura 2000 -alueiden
erityistarpeet yleisesti huomioon maaseudun kehittämisohjelmia suunnitellessaan.
(32)
Vuoristoalueiden tai muiden alueiden, joilla on
luonnonolosuhteista johtuvia rajoitteita tai muita erityisrajoitteita,
viljelijöille maksettavan tuen tavoitteena olisi maatalousmaan käytön
jatkamisen kannustamisen myötä oltava maaseudun säilyttäminen ja kestävien
viljelyjärjestelmien ylläpito ja edistäminen. Tällaisen
tuen tehokkuuden varmistamiseksi, tuen tulisi korvata viljelijöille aiheutuneet
lisäkustannukset ja tulonmenetykset, jotka liittyvät kyseisen alueen
haittoihin.
(33)
Unionin varojen tehokkaan käytön ja viljelijöiden
yhdenvertaisen kohtelun varmistamiseksi koko unionissa, vuoristoalueet tai muut
alueet, joilla on luonnonolosuhteista johtuvia rajoitteita tai muita
erityisrajoitteita, olisi määriteltävä puolueettomia perusteita noudattaen. Kun kyseessä ovat alueet, joilla on luonnonolosuhteista johtuvia
rajoitteita, olisi sovellettava biofyysisiä perusteita, joiden tueksi esitetään
vankka tieteellinen näyttö. Olisi säädettävä siirtymäjärjestelyistä, jotta
helpotetaan maksujen lakkauttamista alueilla, joita ei pidetä enää mainittujen
perusteiden soveltamisen seurauksena alueina, joilla on luonnonolosuhteista
johtuvia rajoitteita.
(34)
Viljelijöitä olisi edelleenkin kannustettava
noudattamaan tiukkoja eläinten hyvinvoinnin vaatimuksia huolehtimalla sellaisille
viljelijöille myönnettävästä tuesta, jotka sitoutuvat noudattamaan asiaa
koskevat pakolliset toimenpidevaatimukset ylittäviä kotieläintuotannon
vaatimuksia. Sen
varmistamiseksi, että eläinten hyvinvointia edistävät sitoumukset ovat tähän
alaan liittyvän unionin yleisen politiikan mukaisia, komissiolle olisi
siirrettävä valta antaa perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädösvallan
siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat sellaisten alojen
määrittämistä, joilla tuotantomenetelmiä koskevia vaatimuksia tiukennetaan
tällaisten sitoumusten ansiosta.
(35)
Tukea olisi myönnettävä edelleen metsänomistajille,
jotka tarjoavat ympäristö- ja ilmastoystävällisiä metsiensuojelupalveluja
tekemällä sitoumuksia, joilla lisätään luonnon monimuotoisuutta, suojellaan
arvokkaita metsäekosysteemejä, parannetaan niiden hillitsemis- ja
sopeutumispotentiaalia ja vahvistetaan metsien suojeluarvoa suhteessa maaperän
eroosioon, vesivarojen ylläpitoon ja luonnononnettomuuksiin. Tässä yhteydessä olisi kiinnitettävä erityistä huomiota metsätalouden
geenivarojen säilyttämiseen ja edistämiseen. Tukea myönnetään metsätalouden
ympäristösitoumuksiin, jotka ylittävät kansallisessa lainsäädännössä
vahvistetut asiaa koskevat pakolliset toimenpidevaatimukset. Maaseuturahaston
talousarviomäärärahojen tehokkaan ja vaikuttavan käytön varmistamiseksi
komissiolle olisi siirrettävä valta antaa perussopimuksen 290 artiklan
mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka
koskevat tämän toimenpiteen mukaisesti tukikelpoisia tukitoimenpiteiden
tyyppejä.
(36)
Ohjelmakaudella 2007–2013 maaseudun
kehittämispolitiikassa tuettiin eksplisiittisesti vain yhdentyyppistä
yhteistyötä eli yhteistyötä maatalouden ja elintarvikealan sekä metsätalouden
uusien tuotteiden, menetelmien ja tekniikoiden kehittämiseksi. Tämäntyyppistä yhteistyötä on tuettava edelleenkin, mutta tukea olisi
mukautettava, jotta se vastaisi paremmin osaamistalouden vaatimuksia. Tältä
osin tässä toimenpiteessä olisi voitava rahoittaa ainoastaan yhden toimijan
toteuttamia hankkeita edellyttäen, että saadut tulokset jaetaan, jolloin
saavutetaan uusien käytäntöjen, menetelmien ja tuotteiden levittämistä koskeva
tavoite. Lisäksi on käynyt selväksi, että tukemalla paljon laajempaa valikoimaa
yhteistyötyyppejä, joihin osallistuu useampia tuensaajia pienistä toimijoista
suurempiin, voidaan edistää maaseudun kehittämispolitiikan tavoitteiden
saavuttamista auttamalla maaseutualueiden toimijoita voittamaan
pirstaleisuudesta johtuvia taloudellisia, ympäristöön liittyviä ja muita
haittoja. Sen vuoksi toimenpidettä olisi laajennettava. Pienille toimijoille
myönnettävä tuki yhteisten työprosessien järjestämiseksi sekä tilojen ja
resurssien jakamiseksi auttaa tekemään tällaisista toimijoista taloudellisesti
elinkelpoisia toiminnan pienimuotoisuudesta huolimatta. Toimitusketjun
toimijoiden väliseen horisontaaliseen ja vertikaaliseen yhteistyöhön sekä
paikallisiin menekinedistämistoimiin myönnettävän tuen pitäisi edistää lyhyiden
toimitusketjujen, paikallisten markkinoiden ja paikallisten elintarvikeketjujen
taloudellisesti järkevää kehittämistä. Ympäristöhankkeita ja -käytäntöjä
koskevia yhteisiä lähestymistapoja varten myönnetyn tuen pitäisi auttaa
tuottamaan suurempaa ja yhdenmukaisempaa ympäristö- ja ilmastohyötyä kuin yksin
toimivien yksittäisten toimijoiden (esim. kun käytäntöjä sovelletaan
suuremmilla yhtenäisillä maa-alueilla). Eri aloja koskevaa tukea olisi
myönnettävä eri muodoissa. Klusterit ja verkostot ovat erityisen tärkeitä
asiantuntemuksen jakamisen sekä uuden ja erikoistuneen asiantuntemuksen,
palvelujen ja tuotteiden kehittämisen kannalta. Pilottihankkeet ovat tärkeä
väline, jolla testataan teknologioiden, tekniikoiden ja käytäntöjen kaupallista
soveltuvuutta eri yhteyksissä ja mukautetaan niitä tarvittaessa. Toimijaryhmät
ovat maatalouden tuottavuutta ja kestävyyttä koskevan eurooppalaisen
innovaatiokumppanuuden keskeinen osa. Tärkeän välineen muodostavat myös
paikalliset kehittämisstrategiat, joita toteutetaan Leaderin paikallisen
kehittämisen kehyksen ulkopuolella maaseutu- ja kaupunkialueiden julkisten ja
yksityisten toimijoiden välillä. Toisin kuin Leader-lähestymistavassa tällaiset
kumppanuudet ja strategiat voivat koskea vain yhtä sektoria ja/tai liittyä
suhteellisen tarkkoihin kehittämistavoitteisiin, joihin myös edellä mainitut
kuuluvat. Tämän toimenpiteen mukaista tukea tulisi myöntää myös
toimialakohtaisille organisaatioille. Se olisi rajoitettava seitsemään vuoteen,
lukuun ottamatta ympäristöä ja ilmastoa koskevia yhteisiä toimia
asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa.
(37)
Viljelijöihin kohdistuu nykyään aiempaa enemmän
taloudellisia ja ympäristöriskejä ilmastonmuutoksen ja hintojen lisääntyneen
epävakauden vuoksi. Sen vuoksi tehokas riskienhallinta on
viljelijöille yhä tärkeämpää. Tästä syystä olisi otettava käyttöön
riskienhallintaa koskeva toimenpide, jolla viljelijöitä autetaan selviämään
heille yleisimmistä riskeistä. Tämän toimenpiteen mukaisella tuella
katettaisiin viljelijöiden sato-, eläin- ja kasvivakuutusmaksut,
sijoitusrahastojen perustaminen ja näistä rahastoista viljelijöille maksettava
korvaus tappioista, jotka aiheutuvat eläin- tai kasvitaudeista taikka
ympäristövahingosta. Toimenpiteeseen sisältyisi myös tulojen vakauttamisväline,
joka muodostuu sijoitusrahastosta, josta tuetaan viljelijöitä, joiden tulot
laskevat paljon. Sen varmistamiseksi, että viljelijöitä kohdellaan
yhdenvertaisesti koko unionissa, ettei kilpailu vääristy ja että unionin
kansainvälisiä velvollisuuksia noudatetaan, olisi säädettävä erityisistä
edellytyksistä näiden toimenpiteiden mukaisen tuen myöntämiseksi. Maaseuturahaston
talousarviomäärärahojen tehokkaan ja vaikuttavan käytön varmistamiseksi
komissiolle olisi siirrettävä valta antaa perussopimuksen 290 artiklan
mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka
koskevat sijoitusrahastoille myönnettävien kaupallisten lainojen vähimmäis- ja
enimmäiskeston määrittelemistä.
(38)
Paikalliseen kehittämiseen sovellettava
Leader-lähestymistapa on osoittautunut vuosien mittaan hyödylliseksi maaseutualueita
kehitettäessä, sillä sen alhaalta ylös etenevässä lähestymistavassa otetaan
kaikilta osin huomioon maaseudun omien kehitysmahdollisuuksien monialaiset
tarpeet. Leader-lähestymistapaa olisi sen vuoksi
jatkettava tulevaisuudessa, ja se olisi edelleen sisällytettävä pakollisena
kaikkiin maaseudun kehittämisohjelmiin.
(39)
Sen varmistamiseksi, että paikallisia
kehittämisstrategioita sovelletaan sellaisella alueellisella tasolla, jolla
saavutetaan tuloksia, jotka edistävät tehokkaasti maaseudun kehittämistä ja
innovointia koskevien unionin prioriteettien täyttämistä, komissiolle olisi
siirrettävä valta antaa perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädösvallan
siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat kunkin
tällaisen strategian kattaman alueen väestöön sovellettavien perusteiden
vahvistamista ja valmistelua ja toiminnan edistämistä koskevien tuettavien
kustannusten yksityiskohtaista kuvausta.
(40)
Maaseuturahastosta Leaderin paikalliseen
kehittämiseen myönnettävän tuen olisi katettava kaikki näkökohdat, jotka
liittyvät paikallisen kehittämisstrategian valmisteluun ja täytäntöönpanoon
sekä paikallisten toimintaryhmien toimintaan, ja sellaisten alueiden ja ryhmien
välinen yhteistyö, jotka toteuttavat alhaalta ylöspäin etenevää lähestymistapaa
ja paikallisyhteisöjen omia kehittämishankkeita. Jotta
maaseutualueiden kumppanit, jotka eivät vielä sovella Leader-lähestymistapaa,
voisivat testata ja valmistella paikallisen kehittämisstrategian suunnittelua
ja toimintaa, olisi rahoitusta myönnettävä myös Leaderin aloituspakettiin. Maaseuturahaston
talousarviomäärärahojen tehokkaan ja vaikuttavan käytön varmistamiseksi
komissiolle olisi siirrettävä valta antaa perussopimuksen 290 artiklan
mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka
koskevat paikallisten toimintaryhmien tukikelpoisten toimintakustannusten
yksityiskohtaista määrittelemistä.
(41)
Moniin tämän asetuksen mukaisiin maaseudun
kehittämistoimenpiteisiin sisältyy investointeja, jotka voivat liittyä
monenlaisiin tukitoimiin. Selkeyden varmistamiseksi näitä
tukitoimia toteutettaessa olisi annettava joitakin yhteisiä sääntöjä, joita
sovelletaan kaikkiin investointeihin. Näissä yhteisissä säännöissä olisi
määriteltävä sellaiset menotyypit, joita voidaan pitää investointimenoina, ja
varmistettava, että tukea myönnetään vain investointeihin, jotka luovat uutta
arvoa maataloudessa. Tietyntyyppisten investointien, kuten käytettyjen
välineiden ja laitteiden hankinta ja yksinkertaiset korvausinvestoinnit,
erityispiirteiden huomioon ottamiseksi ja maaseuturahaston varojen tehokkaan
käytön varmistamiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta antaa
perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia
delegoituja säädöksiä, jotka koskevat sellaisten edellytysten vahvistamista,
joiden mukaisesti tietyntyyppisiin investointeihin liittyviä kustannuksia
voidaan pitää tukikelpoisina menoina. Investointihankkeiden toteutuksen
helpottamiseksi jäsenvaltioiden olisi voitava maksaa ennakkomaksuja. Maaseuturahaston
tuen tehokkuuden, oikeudenmukaisuuden ja kestävän vaikutuksen varmistamiseksi
olisi annettava säännöt, joilla taataan tukitoimiin liittyvien investointien
kestävyys ja estetään maaseuturahaston tuen käyttö kilpailua vääristävällä
tavalla.
(42)
Tuensaajien on tiettyjen tämän asetuksen mukaisten
pinta-alaan liittyvien toimenpiteiden osana tehtävä sitoumuksia vähintään
viiden vuoden ajaksi. Tänä aikana joko tilan tai
tuensaajan tilanne voi muuttua. Sen vuoksi olisi annettava säännöt siitä, miten
tällaisissa tilanteissa tulee toimia. Pinta-alaan liittyvien toimenpiteiden
tehokkaan toteutuksen varmistamiseksi ja unionin taloudellisten etujen
suojaamiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta antaa perussopimuksen 290
artiklan mukaisesti tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia
delegoituja säädöksiä, jotka koskevat tilan osittaisen siirtämisen yhteydessä
sovellettavien edellytysten vahvistamista ja sellaisen muiden tilanteiden
määrittelemistä, joissa tukea ei tarvitse maksaa takaisin.
(43)
Tietyissä tämän asetuksen mukaisissa toimenpiteissä
tuen myöntämisen edellytyksenä on, että tuensaajat tekevät sitoumuksia, jotka
ylittävät pakollisten toimenpide- tai hoitovaatimusten mukaisen perustason. Koska lainsäädäntöön voidaan tehdä sitoumusaikana sellaisia muutoksia,
jotka muuttavat perustasoa, olisi säädettävä asianomaisten sopimusten
tarkistamisesta sen varmistamiseksi, että kyseistä edellytystä noudatetaan
edelleen.
(44)
Sen varmistamiseksi, että maaseudun kehittämisen
rahavaroja käytetään parhaalla mahdollisella tavalla, maaseudun kehittämisohjelmiin
sisältyvien toimenpiteiden kohdentamiseksi maaseudun kehittämistä koskevien
unionin prioriteettien mukaisesti ja hakijoiden yhdenvertaisen kohtelun
varmistamisesi, jäsenvaltioiden olisi vahvistettava hankkeiden
valintaperusteet. Tästä säännöstä olisi poikettava vain
sellaisten toimenpiteiden kohdalla, joissa tuetaan maatalouden
ympäristöpalvelujen tai eläinten hyvinvointia edistävien palvelujen
tarjoamista. Valintaperusteita sovellettaessa olisi pienten avustusten osalta
noudatettava suhteellisuusperiaatetta.
(45)
Maaseuturahastosta tulisi myöntää teknisen avun
muodossa tukea maaseudun kehittämisohjelmien toteutukseen liittyviin toimiin,
mukaan luettuina kustannukset, jotka liittyvät sellaisiin unionin
laatujärjestelmiin viittaavien tunnusten ja lyhenteiden suojaamiseen, joihin
osallistumiseen voidaan myöntää tämän asetuksen mukaista tukea, ja
kustannukset, joita jäsenvaltioille aiheutuu sellaisten alueiden, joilla on
luonnonolosuhteista johtuvia rajoitteita, aluemäärittelystä. Maaseuturahaston talousarviomäärärahojen tehokkaan käytön
varmistamiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta antaa perussopimuksen 290
artiklan mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja
säädöksiä, jotka koskevat teknisestä avusta rahoitettavia valvontatoimia.
(46)
Ohjelman toteutuksen eri vaiheisiin osallistuvien
kansallisten verkostojen, järjestöjen ja viranomaisten verkostoituminen
eurooppalaisen maaseudun kehittämisverkoston yhteydessä on osoittanut, että
verkostoituminen voi parantaa huomattavasti maaseudun kehittämisohjelmien
laatua lisäämällä sidosryhmien osallistumista maaseudun kehittämisen hallintoon
ja tiedottamalla suurelle yleisölle maaseudun kehittämisen eduista. Sen vuoksi sitä olisi rahoitettava teknisestä avusta unionin tasolla.
(47)
Maatalouden tuottavuutta ja kestävyyttä koskevan
eurooppalaisen innovaatiokumppanuuden tavoitteiden saavuttamisen edistämiseksi
olisi perustettava eurooppalaisen innovaatiokumppanuuden verkosto
mahdollistamaan maatalouden innovointia koskevien toimien toteutukseen osallistuvien
toimijaryhmien, neuvontapalvelujen ja tutkijoiden verkostoituminen. Sitä olisi rahoitettava teknisestä avusta unionin tasolla.
(48)
Ohjelmakaudella 2007–2013 eurooppalaisen maaseudun
kehittämisverkoston yhteydessä toimi arvioinnin asiantuntijaverkosto. Arvioinnin erityistarpeet huomioon ottaen ohjelmakaudeksi 2014–2020
olisi perustettava eurooppalainen maaseudun kehittämisen arviointiverkosto,
joka yhdistää kaikki arviointitoimiin osallistuvat toimijat, helpottamaan
asiantuntemuksen vaihtoa tällä alalla. Sitä olisi rahoitettava teknisestä
avusta.
(49)
Jäsenvaltioiden olisi varattava osa kunkin
maaseudun kehittämisohjelman tekniseen apuun suunnatusta kokonaismäärästä
maaseudun kehittämisen parissa toimivat järjestöt ja viranomaiset yhteen
kokoavan kansallisen maaseutuverkoston, kumppanuus mukaan luettuna,
perustamista ja toimintaa varten, jotta voitaisiin lisätä niiden osallistumista
ohjelman toteutukseen ja parantaa maaseudun kehittämisohjelmien laatua. Kansallisten maaseutuverkostojen olisi laadittava toimintasuunnitelma
ja pantava se täytäntöön.
(50)
Maaseuturahaston toiminnan yhteydessä olisi
korostettava, että unionin näkemyksen mukaan paikallinen kehittäminen ja
valtioiden välinen ulottuvuus voivat vahvistaa toisiaan, varsinkin kun mukana
on innovatiivista ajattelua. Tähän olisi pyrittävä
palkitsemalla rajoitettu määrä hankkeita, joissa nämä erityispiirteet on otettu
huomioon. Palkintojen olisi täydennettävä maatalouspolitiikan muita
käytettävissä olevia rahoituslähteitä antamalla tunnustusta soveltuvalle ensiluokkaiselle
hankkeelle riippumatta siitä, onko hanketta rahoitettu myös osana maaseudun
kehittämisohjelmaa.
(51)
Maaseudun kehittämisohjelmiin olisi sisällyttävä
innovatiivisia toimia, jotka edistävät resurssitehokasta, tuottavaa ja
vähäpäästöistä maataloussektoria ja joita tuetaan maatalouden tuottavuutta ja
kestävyyttä koskevan eurooppalaisen innovaatiokumppanuuden mukaisesti.
Eurooppalaisella innovaatiokumppanuudella olisi pyrittävä nopeuttamaan ja
laajentamaan innovatiivisten ratkaisujen siirtämistä käytäntöön. Eurooppalaisen
innovaatiokumppanuuden olisi tuotava lisäarvoa lisäämällä innovointiin
liittyvien välineiden käyttöä ja tehokkuutta ja parantamalla niiden välistä
synergiaa. Eurooppalaisen innovaatiokumppanuuden olisi korjattava puutteita
yhdistämällä tutkimus ja maatalouskäytäntö paremmin yhteen.
(52)
Maatalouden tuottavuutta ja kestävyyttä koskevan
eurooppalaisen innovaatiokumppanuuden yhteydessä tuettavien innovatiivisten
hankkeiden toteutus olisi uskottava toimijaryhmille, jotka kokoavat yhteen
viljelijät, tutkijat, neuvojat ja muut toimijat, joita maataloussektorin
innovointi koskee. Jotta tällaisista hankkeista saatavista tuloksista olisi
hyötyä koko sektorille, niiden tulokset olisi jaettava.
(53)
Olisi säädettävä tämän asetuksen nojalla maaseudun
kehittämiseen myönnettävän unionin tuen kokonaismäärän määrittämisestä 1
päivästä tammikuuta 2014 31 päivään joulukuuta 2020 ulottuvalla kaudella, sen
jakaantumisesta eri vuosille ja vähemmän kehittyneille alueille
kohdennettavasta vähimmäismäärästä vuosien 2014–2020 monivuotisen
rahoituskehyksen ja samaa ajanjaksoa koskevan budjettiyhteistyöstä ja
moitteettomasta varainhoidosta tehdyn toimielinten sopimuksen[20] mukaisesti. Käytettävissä oleville määrärahoille olisi tehtävä ohjelmatyötä varten
kiinteämääräinen indeksikorjaus.
(54)
Maaseuturahaston varojen hallinnoinnin
helpottamiseksi olisi vahvistettava maaseudun kehittämisen ohjelmatyöhön
sovellettava yhtenäinen maaseuturahaston rahoitusosuus suhteessa
jäsenvaltioiden julkisiin menoihin. Tietyntyyppisten
tukitoimien erityisen tärkeyden tai luonteen huomioon ottamiseksi niille olisi
vahvistettava erilliset rahoitusosuudet. Jotta lievennettäisiin erityisiä
rajoituksia, jotka liittyvät kehitystasoon, syrjäiseen sijaintiin ja
saaristoasemaan, vähemmän kehittyneille alueille, syrjäisimmille alueille ja
pienille Egeanmeren saarille olisi vahvistettava asianmukainen maaseuturahaston
rahoitusosuus.
(55)
Varat, jotka jäsenvaltioissa saadaan käyttöön YMP:n
ensimmäisen pilarin mukaisesti soveltamalla yksittäisille suurtiloille
myönnettäviin suoriin tukiin tukikattoa, olisi kussakin jäsenvaltiossa
varattava innovointiin liittyvien hankkeiden rahoitukseen, jotta voitaisiin
auttaa tiloja, myös suurtiloja, parantamaan kilpailukykyään YMP:n tavoitteiden
mukaisesti. Tällaisia hankkeita olisi toteutettava
viljelijöiden (näiden tilakoosta riippumatta), eurooppalaisen
innovaatiokumppanuuden toimijaryhmien tai paikallisten toimintaryhmien ja
maaseutusektorilla toimivien kumppanien muodostamien ryhmien aloitteesta.
(56)
Jäsenvaltioiden olisi toteutettava kaikki
tarvittavat toimenpiteet ja annettava tarvittavat säännökset sen
varmistamiseksi, että niiden maaseudun kehittämistoimenpiteet ovat
todennettavissa ja valvottavissa. Tästä syystä
hallintoviranomaisen olisi laadittava ennakkoarviointi ja arvioitava toimenpiteitä
ohjelman koko toteutuksen ajan. Toimenpiteitä, jotka eivät vastaa edellä
mainittua edellytystä, olisi mukautettava.
(57)
Komission ja jäsenvaltioiden olisi toteutettava
kaikki tarvittavat toimenpiteet maaseudun kehittämisohjelmien moitteettoman hallinnoinnin
varmistamiseksi. Komissio tekee tässä yhteydessä
tarvittavia tarkastuksia, ja jäsenvaltioiden olisi toteutettava toimenpiteitä
varmistaakseen hallintojärjestelmän moitteettoman toiminnan.
(58)
Yhden hallintoviranomaisen tulisi olla vastuussa
kunkin maaseudun kehittämisohjelman hallinnosta ja toteutuksesta. Tämän viranomaisen tehtävät olisi täsmennettävä tässä asetuksessa. Hallintoviranomaisen
tulisi voida siirtää osa tehtävistään mutta sen olisi kuitenkin oltava edelleen
vastuussa tehokkaasta ja moitteettomasta hallinnosta. Kun maaseudun
kehittämisohjelmaan sisältyy temaattisia alaohjelmia, hallintoviranomaisen
olisi voitava nimetä toinen elin hallinnoimaan ja toteuttamaan kyseistä
alaohjelmaa kaikilta osin niiden määrärahojen osalta, jotka on varattu kyseiselle
alaohjelmalle kehittämisohjelmassa, ja varmistaa samalla kyseisten alaohjelmien
moitteeton varainhoito.
(59)
Kutakin maaseudun kehittämisohjelmaa olisi
seurattava, jotta voitaisiin säännöllisesti tarkastella ohjelman toteutusta ja
edistymistä kohti ohjelman vahvistettuja tavoitteita. Maaseuturahastosta
tuettujen toimien tehokkuuden ja vaikutuksen osoittaminen ja parantaminen
riippuu myös ohjelman valmistelun ja toteutuksen ja sen loppuunsaattamisen
aikaisesta arvioinnista. Sen vuoksi komission ja jäsenvaltioiden olisi
laadittava yhdessä seuranta- ja arviointijärjestelmä, jonka tavoitteena on
osoittaa maaseudun kehittämispolitiikan edistyminen ja arvioida maaseudun
kehittämispolitiikkaan liittyvien toimien vaikutusta ja tehokkuutta.
(60)
Sen varmistamiseksi, että tiedot voidaan yhdistää
unionin tasalla, järjestelmään olisi kuuluttava yhteisiä indikaattoreita. Maaseudun kehittämisohjelman toteutusta koskevat tärkeimmät tiedot
olisi talletettava ja säilytettävä sähköisesti tietojen yhdistämisen
helpottamiseksi. Sen vuoksi tuensaajien olisi toimitettava vähintään tiedot,
joita tarvitaan seurannassa ja arvioinnissa.
(61)
Vastuu ohjelman seurannasta olisi jaettava
hallintoviranomaisen ja tätä tarkoitusta varten perustetun seurantakomitean
kesken. Seurantakomitean olisi seurattava ohjelman
täytäntöönpanon vaikuttavuutta. Sen velvollisuudet olisi täsmennettävä tältä
osin.
(62)
Ohjelman seurantaan olisi sisällyttävä komissiolle
toimitettavan vuotuisen täytäntöönpanokertomuksen laatiminen.
(63)
Kukin maaseudun kehittämisohjelma olisi sen laadun
parantamiseksi ja sen saavutusten osoittamiseksi arvioitava.
(64)
Tämän asetuksen mukaiseen maaseudun
kehittämistukeen olisi sovellettava perussopimuksen 107, 108 ja 109 artiklaa. Olisi kuitenkin säädettävä, että maataloussektorin erityisluonteen
vuoksi perussopimuksen 42 artiklan soveltamisalaan kuuluvia tukitoimia koskevat
maaseudun kehittämistoimenpiteet, jotka toteutetaan tämän asetuksen nojalla ja
mukaisesti, ja jäsenvaltioiden maksama tuki, joka on tarkoitettu unionin tukea
saavien maaseudun kehittämistoimenpiteiden lisärahoitukseen ja joka kuuluu
perussopimuksen 42 artiklan soveltamisalaan, olisi jätettävä perussopimuksen
107, 108 ja 109 artiklan soveltamisalan ulkopuolelle.
(65)
Lisäksi unionin tukeen oikeutettujen maaseudun
kehittämistoimenpiteiden johdonmukaisuuden varmistamiseksi ja menettelyjen
yksinkertaistamiseksi, jäsenvaltioiden maksama tuki, joka on tarkoitettu
unionin tukea saavien maaseudun kehittämistoimenpiteiden lisärahoitukseen ja
joka kuuluu perussopimuksen 42 artiklan soveltamisalaan, olisi sallittava
ohjelmatyön osana tämän asetuksen säännösten mukaista ilmoitusmenettelyä
noudattaen. Näiden tukien asianmukaisen seurannan
varmistamiseksi komissio soveltaa niitä arvioidessaan analogisesti
perussopimuksen 107 artiklan soveltamiseksi vahvistettuja perusteita. Sen
varmistamiseksi, ettei panna täytäntöön kansallista lisärahoitusta, jota
komissio ei ole hyväksynyt, kyseinen jäsenvaltio ei saisi antaa maatalouden
kehittämiseen ehdotettua lisärahoitusta käyttöön ennen sen hyväksymistä. Jäsenvaltioiden
maksama tuki, joka on tarkoitettu unionin tukea saavien maaseudun
kehittämistoimenpiteiden lisärahoitukseen ja joka kuuluu perussopimuksen 42
artiklan soveltamisalaan, olisi ilmoitettava komissiolle perussopimuksen 108
artiklan 3 kohdan mukaisesti, paitsi jos se kuuluu komission asetuksen (EY) N:o
994/98[21]
nojalla annetun asetuksen soveltamisalaan, eikä sitä saa antaa käyttöön ennen
komission lopullista hyväksymistä.
(66)
Olisi otettava käyttöön sähköinen tietojärjestelmä,
joka mahdollistaa tehokkaan ja turvallisen tietojenvaihdon.
(67)
Sovelletaan unionin lainsäädäntöä, joka koskee
yksilöiden suojelua henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaata
liikkuvuutta, erityisesti yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja
näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annettua
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 95/46/EY ja yksilöiden suojelusta
yhteisöjen toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä
ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 18 päivänä joulukuuta 2000 annettua
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 45/2001.
(68)
Komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa,
jotta tämän asetuksen täytäntöönpanolle voitaisiin varmistaa yhdenmukaiset
edellytykset, kun kyseessä ovat maaseudun kehittämisohjelmien esittäminen,
ohjelmien ja niihin tehtävien muutosten hyväksyminen, ohjelmia hyväksyttäessä
sovellettavat menettelyt ja aikataulut, ohjelmamuutoksia hyväksyttäessä
sovellettavat menettelyt ja aikataulut, niiden voimaantulo ja esittämistiheys
mukaan luettuina, maaseudun kehittämistoimenpiteiden toteuttamista koskevat
erityisedellytykset, tässä asetuksessa perustettujen verkostojen rakenne ja
toiminta, seuranta- ja valvontajärjestelmän hyväksyminen sekä tietojärjestelmän
toimintaa koskevat säännöt. Tätä valtaa olisi käytettävä
yleisistä säännöistä ja periaatteista, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat
komission täytäntöönpanovallan käyttöä, 16 päivänä helmikuuta 2011 annetun
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011[22] mukaisesti.
(69)
Tässä asetuksessa säädetty uusi tukijärjestelmä
korvaa asetuksella (EY) N:o 1698/2005 perustetun tukijärjestelmän. Sen vuoksi asetus (EY) N:o 1698/2005 olisi kumottava 1 päivästä
tammikuuta 2014.
(70)
Jotta helpotettaisiin siirtymistä asetuksessa (EY)
N:o 1698/2004 säädetystä järjestelmästä tässä asetuksessa säädettyyn
järjestelmään, komissiolle olisi siirrettävä valta antaa perussopimuksen 290
artiklan mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja
säädöksiä, jotka koskevat siirtymäsäännösten vahvistamista,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:
SISÄLLYSLUETTELO
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS Euroopan
maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahasto) tuesta maaseudun
kehittämiseen...................................................................... 10
I OSASTO Tavoitteet ja strategia............................................................................................... 30
I luku Soveltamisala ja määritelmät.............................................................................................. 30
II luku Tehtävä, tavoitteet, prioriteetit ja
johdonmukaisuus............................................................ 33
II OSASTO Ohjelmatyö............................................................................................................. 36
I luku  Ohjelmatyön sisältö.......................................................................................................... 36
II luku Maaseudun kehittämisohjelmien
valmistelu, hyväksyminen ja muuttaminen.......................... 40
III OSASTO Maaseudun kehittämistuki...................................................................................... 43
I luku Toimenpiteet..................................................................................................................... 43
1 jakso....................................................................................................................................... 43
Yksittäiset toimenpiteet............................................................................................................... 43
2 jakso....................................................................................................................................... 68
Leader........................................................................................................................................ 68
II luku Useita toimenpiteitä koskevat yhteiset
säännökset............................................................. 70
III luku Tekninen apu ja verkostoituminen.................................................................................... 73
IV luku Maaseutualueiden innovatiivisesta,
paikallisesta yhteistyöstä annettava palkinto................. 77
IV OSASTO  Maatalouden tuottavuutta ja
kestävyyttä koskeva eurooppalainen innovaatiokumppanuus 80
V OSASTO Rahoitusta koskevat säännökset.............................................................................. 82
VI OSASTO Hallinto, valvonta ja julkistaminen........................................................................... 87
VII OSASTO Seuranta ja arviointi.............................................................................................. 90
I luku Yleiset säännökset............................................................................................................. 90
1 jakso Seuranta- ja arviointijärjestelmän
perustaminen ja tavoitteet.............................................. 90
2 jakso Tekniset säännökset........................................................................................................ 90
II luku Seuranta.......................................................................................................................... 91
III luku Arviointi.......................................................................................................................... 93
VIII OSASTO Kilpailua koskevat säännökset............................................................................. 95
IX OSASTO Komission toimivalta, yleiset
säännökset sekä siirtymä- ja loppusäännökset............. 96
I luku Komission toimivalta.......................................................................................................... 96
II luku......................................................................................................................................... 97
Yhteiset säännökset.................................................................................................................... 97
III luku....................................................................................................................................... 97
Siirtymä- ja loppusäännökset....................................................................................................... 97
LIITE I Määrät ja tukiprosentit.................................................................................................... 99
LIITE II Alueiden, joilla on luonnonolosuhteista
johtuvia rajoitteita, määrittelyssä käytettävät biofyysiset perusteet           103
LIITE III Ohjeellinen luettelo 8 artiklassa
tarkoitettujen temaattisten alaohjelmien osalta erityisen tärkeistä
toimenpiteistä ja tukitoimista............................................................................................................................... 105
LIITE IV Maaseudun kehittämistä koskevat
ennakkoehdot........................................................ 107
LIITE V Ohjeellinen luettelo yhden tai useamman
maaseudun kehittämistä koskevan unionin prioriteetin kannalta tärkeistä
toimenpiteistä............................................................................................................................ 115
I OSASTO
Tavoitteet ja strategia
I luku
Soveltamisala ja määritelmät
1 artikla
Soveltamisala
1.
Tässä asetuksessa
(a)
vahvistetaan yleiset
säännöt maaseudun kehittämiseen myönnettävälle unionin tuelle, joka rahoitetaan
asetuksella (EU) N:o HR/2012 perustetusta Euroopan maaseudun kehittämisen
maatalousrahastosta, jäljempänä ’maaseuturahasto’;
(b)
määritellään tavoitteet, joihin maaseudun
kehittämispolitiikalla on pyrittävä, ja siihen liittyvät maaseudun kehittämistä
koskevat unionin prioriteetit;
(c)
esitetään maaseudun kehittämispolitiikan
strateginen sisältö;
(d)
määritellään maaseudun kehittämispolitiikan
toimenpiteet;
(e)
vahvistetaan säännöt, joita sovelletaan
ohjelmatyöhön, verkostoitumiseen, hallinnointiin, seurantaan ja arviointiin
jäsenvaltioiden ja komission välisen vastuunjaon perusteella;
(f)
vahvistetaan säännöt maaseuturahaston ja muiden
unionin välineiden koordinoinnin varmistamiseksi.
2.
Tällä asetuksella täydennetään asetuksen (EU) N:o
[CSF/2012] toisen osan säännöksiä.
2 artikla
Määritelmät
1.
Tässä asetuksessa tarkoitetaan
(a)
’ohjelmatyöllä’ monivaiheista organisointi-,
päätöksenteko- ja varojenjakomenettelyä, jonka tavoitteena on panna täytäntöön
unionin ja jäsenvaltioiden monivuotinen yhteinen toiminta maaseudun kehittämistä
koskevien unionin prioriteettien täyttämiseksi;
(b)
’alueella’ alueyksikköä, joka vastaa Euroopan
parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1059/2003[23] tarkoitettua tilastollisten
alueyksiköiden nimikkeistön tasoa I tai II (NUTS-taso 1 ja 2);
(c)
’toimenpiteellä’ joukkoa tukitoimia, joilla
pyritään täyttämään yksi tai useampi maaseudun kehittämistä koskeva unionin
prioriteetti;
(d)
’tukitoimella’ hanketta, hankeryhmää, sopimusta tai
järjestelyä tai muuta tointa, joka on valittu noudattaen kyseisen maaseudun kehittämisohjelman
osalta vahvistettuja perusteita ja jonka yksi tai useampi tuensaaja panee
täytäntöön tavalla, joka mahdollistaa yhden tai useamman maaseudun kehittämistä
koskevan unionin prioriteetin täyttämisen;
(e)
’tuensaajalla’ luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä
taikka muuta julkista tai yksityistä elintä, joka vastaa tukitoimien
täytäntöönpanosta tai tuen vastaanottamisesta;
(f)
’seuranta- ja arviointijärjestelmällä’ komission ja
jäsenvaltioiden kehittämää yleistä lähestymistapaa, jossa määritellään rajoitettu
määrä yhteisiä indikaattoreita, jotka liittyvät perustason tilanteeseen ja
ohjelmien rahoituksen toteuttamiseen, tuotoksiin, tuloksiin ja vaikutuksiin;
(g)
’paikallisella kehittämisstrategialla’ yhtenäistä
joukkoa tukitoimia, joilla pyritään toteuttamaan paikallisia tavoitteita ja
tarpeita, jotka edesauttavat maaseudun kehittämistä koskevien unionin
prioriteettien täyttämistä ja jotka pannaan täytäntöön soveltuvalla tasolla
kumppanuusjärjestelyin;
(h)
’tukiprosentilla’ tukitoimen julkisen
kokonaisrahoitusosuuden määrää;
(i)
’julkisilla menoilla’ tukitoimien rahoitukseen
myönnettyä julkista rahoitusosuutta, joka on otettu valtion talousarviosta,
alueellisten ja paikallisten viranomaisten talousarviosta tai unionin
talousarviosta, sekä muita vastaavia menoja. Julkisena
rahoitusosuutena pidetään kaikkia tukitoimien rahoitusosuuksia, jotka ovat
peräisin direktiivissä 2004/18/EY[24]
tarkoitettujen julkisoikeudellisten laitosten taikka yhden tai useamman
alueellisen tai paikallisen viranomaisen tai julkisoikeudellisen laitoksen
muodostaman yhteenliittymän talousarviosta.
(j)
’vähemmän kehittyneillä alueilla’ alueita, joiden
asukasta kohti laskettu bruttokansantuote (BKT) on alle 75 prosenttia 27
jäsenvaltion EU:n keskiarvosta;
(k)
’mikroyrityksillä sekä pienillä ja keskisuurilla
yrityksillä’, jäljempänä ’pk-yritykset’, komission suosituksessa 2003/261/EY[25] määriteltyjä mikroyrityksiä
sekä pieniä ja keskisuuria yrityksiä;
(l)
’transaktiokustannuksilla’ sitoumukseen liittyviä
kustannuksia, jotka eivät liity välittömästi sen toteuttamiseen;
(m)
’käytössä olevalla maatalousmaalla’, jäljempänä
’KMM’, 24 päivänä marraskuuta 1999 tehdyssä komission päätöksessä 2000/115/EY[26] tarkoitettua käytössä olevaa
maatalousmaata;
(n)
’taloudellisilla tappioilla’ kaikkia
lisäkustannuksia, joita viljelijälle aiheutuu tämän toteuttamista
poikkeuksellisista toimenpiteistä, joilla pyritään vähentämään
markkinatarjontaa tai merkittävää tuotannonmenetystä;
(o)
’epäsuotuisilla sääoloilla’ sellaisia sääoloja kuin
halla, myrsky ja rakeet, jää, rankkasade tai ankara kuivuus, jotka ovat
rinnastettavissa luonnonkatastrofiin;
(p)
’eläintaudeilla’ Maailman eläintautijärjestön
luettelossa tai neuvoston päätöksen 90/424/ETY[27]
liitteessä mainittuihin eläintauteihin kuuluvia tauteja;
(q)
’ympäristövahingolla’ ympäristön laadussa
esiintyvää erityistä saastumista, kontaminaatiota tai heikkenemistä, joka
liittyy erityiseen tapahtumaan ja on maantieteelliseltä alueeltaan rajallista. Määritelmä ei kata erityiseen tapahtumaan kuten ilmastonmuutokseen tai
ilmansaastumiseen liittymättömiä yleisiä ympäristöriskejä;
(r)
’luonnonkatastrofilla’ bioottista tai abioottista
luonnonilmiötä, josta aiheutuu merkittävää häiriötä maatalouden
tuotantojärjestelmille ja metsätalouden rakenteille ja joka aiheuttaa lopulta
huomattavaa taloudellista haittaa maa- ja metsätalouden aloilla;
(s)
’muulla katastrofilla’ ennakoimatonta bioottista
tai abioottista ihmisen toiminnan aiheuttamaa ilmiötä, josta aiheutuu
merkittävää häiriötä maatalouden tuotantojärjestelmille ja metsätalouden
rakenteille ja joka aiheuttaa lopulta huomattavaa taloudellista haittaa maa- ja
metsätalouden aloilla;
(t)
’lyhyellä toimitusketjulla’ toimitusketjua, johon
osallistuu vain joitakin talouden toimijoita, jotka ovat sitoutuneet
yhteistyöhön, paikalliseen talouskehitykseen sekä tiiviisiin maantieteellisiin
ja yhteiskunnallisiin suhteisiin tuottajien ja kuluttajien välillä;
(u)
’nuorella viljelijällä’ viljelijää, joka on alle
40-vuotias, kun hakemus jätetään, jolla on riittävä ammattitaito ja pätevyys ja
joka ryhtyy ensimmäistä kertaa tilanpidosta vastaavaksi maatalousyrittäjäksi;
(v)
’päätökseen saatetulla tukitoimella’ tukitoimea,
joka on saatettu fyysisesti päätökseen tai toteutettu kokonaisuudessaan ja
jonka osalta tuensaajat ovat maksaneet kaikki asiaankuuluvat maksut ja
tuensaajille on maksettu vastaava julkinen rahoitusosuus;
(w)
’temaattisilla tavoitteilla’ Euroopan parlamentin
ja neuvoston asetuksen (EU) N:o [CSF/2012][28]
9 artiklassa määriteltyjä temaattisia tavoitteita;
(x)
’yhteisellä strategiakehyksellä’ asetuksen (EU) N:o
[CSF/2012] 10 artiklassa tarkoitettua yhteistä strategiakehystä.
2.
Edellä 1 kohdan u alakohdassa säädetyn nuoren
viljelijän määritelmän osalta komissiolle siirretään valta antaa 90 artiklan
mukaisesti delegoituja säädöksiä, jotka koskevat edellytyksiä, joiden mukaan
oikeushenkilöä voidaan pitää nuorena viljelijänä, ammatillisen pätevyyden
hankkimiseen sovellettavan lisäajan vahvistaminen mukaan luettuna.
II luku
Tehtävä, tavoitteet, prioriteetit ja johdonmukaisuus
3 artikla
Tehtävä
Maaseuturahasto edesauttaa Eurooppa 2020
-strategian toteuttamista edistämällä maaseudun kestävää kehittämistä
kaikkialla unionissa tavalla, joka täydentää yhteisen maatalouspolitiikan,
jäljempänä ’YMP’, muita välineitä, koheesiopolitiikkaa ja yhteistä
kalastuspolitiikkaa. Se edistää alueiden käytön ja
ympäristön kannalta tasapainoisemman, ilmastoystävällisemmän ja
ilmastonmuutoksen paremmin kestävän sekä innovatiivisemman unionin
maatalousalan kehittymistä.
4 artikla
Tavoitteet
YMP:n yleisten puitteiden mukaisesti maaseudun
kehittämistuella pyritään edistämään seuraavien tavoitteiden saavuttamista:
(1)
maatalouden kilpailukyky;
(2)
luonnonvarojen kestävä hoito ja ilmastotoimet;
(3)
maaseutualueiden tasapainoinen aluekehitys.
5 artikla
Maaseudun kehittämistä koskevat unionin
prioriteetit
Maaseudun kehittämisen tavoitteet, jotka
edistävät älykästä, kestävää ja osallistavaa kasvua koskevan Eurooppa 2020
-strategian toteuttamista, on pyrittävä saavuttamaan seuraavien kuuden
maaseudun kehittämistä koskevan unionin prioriteetin kautta, jotka muutetaan
yhteisessä strategiakehyksessä asianmukaisiksi temaattisiksi tavoitteiksi:
(1)
tietämyksensiirron ja innovoinnin parantaminen maa-
ja metsätaloudessa sekä maaseutualueilla erityisesti seuraavilla aloilla:
(a)
innovoinnin ja tietopohjan parantaminen
maaseutualueilla;
(b)
maa- ja metsätalouden sekä tutkimuksen ja innovoinnin
välisten yhteyksien vahvistaminen;
(c)
elinikäisen oppimisen ja ammatillisen koulutuksen
parantaminen maa- ja metsätalouden aloilla;
(2)
kaikentyyppisen maatalouden kilpailukyvyn ja
tilojen elinkelpoisuuden parantaminen erityisesti seuraavilla aloilla:
(a)
suurista rakenteellista ongelmista kärsivien
tilojen ja erityisesti tilojen, joiden osallistuminen markkinoille on vähäistä,
tiettyjen alojen markkinasuuntautuneiden tilojen ja sellaisten tilojen, jotka
ovat maatalouden monipuolistamisen tarpeessa, rakenneuudistuksen helpottaminen;
(b)
sukupolvenvaihdosten helpottaminen maatalousalalla;
(3)
elintarvikeketjun organisoinnin ja riskienhallinnan
edistäminen maataloudessa erityisesti seuraavilla aloilla:
(a)
alkutuottajien ottaminen paremmin mukaan
elintarvikeketjuun laatujärjestelmien, paikallismarkkinoiden
menekinedistämistoimien ja lyhyiden toimitusketjujen sekä tuottajaryhmien ja
toimialakohtaisten organisaatioiden avulla;
(b)
maatilojen riskienhallinnan tukeminen;
(4)
maa- ja metsätaloudesta riippuvaisten ekosysteemien
palauttaminen, säilyttäminen ja parantaminen erityisesti seuraavilla aloilla:
(a)
luonnon monimuotoisuuden, Natura 2000 -alueet ja
luonnonarvoltaan merkittävät maatalousmaat mukaan luettuina, ja Euroopan
maisemien tilan palauttaminen ja säilyttäminen;
(b)
vesihuollon parantaminen;
(c)
maan hoidon parantaminen;
(5)
luonnonvarojen käytön tehostaminen sekä
vähähiiliseen ja ilmastonmuutosta kestävään talouteen siirtymisen tukeminen
maataloudessa, elintarvikealalla ja metsätaloudessa erityisesti seuraavilla
aloilla:
(a)
vedenkäytön tehokkuuden parantaminen maataloudessa;
(b)
energiankäytön tehokkuuden parantaminen
maataloudessa ja elintarvikkeiden jalostuksessa;
(c)
uusiutuvien energialähteiden, sivutuotteiden,
jätteiden, tähteiden ja muiden kuin elintarviketuotantoon käytettävien
raaka-aineiden tarjonnan ja käytön helpottaminen biotaloudessa;
(d)
maatalouden dityppioksidi- ja metaanipäästöjen
vähentäminen;
(e)
hiilidioksidin talteenoton parantaminen maa- ja
metsätaloudessa;
(6)
sosiaalisen osallisuuden edistäminen, köyhyyden
vähentäminen ja talouden kehittäminen maaseutualueilla erityisesti seuraavilla
aloilla:
(a)
monipuolistamisen, uusien pienyritysten
perustamisen ja työpaikkojen luomisen helpottaminen;
(b)
paikallisen kehittämisen edistäminen
maaseutualueilla;
(c)
tieto- ja viestintätekniikan
käyttömahdollisuuksien, käytön ja laadun parantaminen maaseutualueilla.
Kaikki prioriteetit edistävät innovointia,
ympäristöä sekä ilmastonmuutoksen hillitsemistä ja siihen sopeutumista
koskevien monialaisten tavoitteiden toteutumista.
6 artikla
Johdonmukaisuus
1.
Johdonmukaisuus maaseuturahaston tuen ja Euroopan
maatalouden tukirahastosta rahoitettujen toimenpiteiden kanssa on
varmistettava.
2.
Tämän asetuksen mukaista tukea ei voida myöntää
yhteisten markkinajärjestelyjen osana tukea saaville tukitoimille. Siirretään komissiolle valta antaa tähän sääntöön tehtävien
poikkeuksien määrittelemisestä delegoituja säädöksiä 90 artiklan mukaisesti.
II OSASTO
Ohjelmatyö
I luku
 Ohjelmatyön sisältö
7 artikla
Maaseudun kehittämisohjelmat
1.
Maaseuturahasto toimii jäsenvaltioissa maaseudun
kehittämisohjelmien välityksellä. Ohjelmissa on pantava
täytäntöön maaseudun kehittämistä koskevia unionin prioriteetteja vastaava
strategia toimenpiteillä, jotka määritellään III osastossa, ja näiden
toimenpiteiden toteuttamiseksi haetaan tukea maaseuturahastosta.
2.
Jäsenvaltio voi toimittaa koko alueensa käsittävän
yhtenäisen ohjelman tai joukon alueellisia ohjelmia.
3.
Alueelliset ohjelmat valinneet jäsenvaltiot voivat
myös toimittaa hyväksyttäväksi kansallisen kehyksen, joka sisältää alueellisten
ohjelmien yhteiset osatekijät, joille ei ole olemassa erillistä
talousarviomäärärahaa.
8 artikla
Temaattiset alaohjelmat
1.
Jäsenvaltiot voivat sisällyttää maaseudun
kehittämisohjelmiinsa temaattisia alaohjelmia, jotka edesauttavat maaseudun
kehittämistä koskevien unionin prioriteettien täyttämistä ja joiden tavoitteena
on vastata tunnistettuihin erityistarpeisiin erityisesti seuraavien osalta:
(a)
nuoret viljelijät;
(b)
20 artiklan 2 kohdan kolmannessa alakohdassa
tarkoitetut pientilat;
(c)
33 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut vuoristoalueet;
(d)
lyhyet toimitusketjut.
Liitteessä III vahvistetaan viitteellinen luettelo
kunkin temaattisen alaohjelman osalta erityisen tärkeistä toimenpiteistä ja
tukitoimien tyypeistä.
2.
Temaattisilla alaohjelmilla voidaan myös vastata
erityistarpeisiin, jotka liittyvät tietyn maaseutualueen kehitykseen
huomattavasti vaikuttavien maataloussektorien rakenneuudistukseen.
3.
Liitteessä I vahvistettuja tukiprosentteja voidaan
korottaa 10 prosenttiyksiköllä, kun kyseessä ovat pientiloja ja lyhyitä
toimitusketjuja koskevien temaattisten alaohjelmien osana tuetut tukitoimet. Kun kyseessä ovat nuoret viljelijät ja vuoristoalueet,
enimmäistukiprosentteja voidaan korottaa liitteen I mukaisesti. Yhdistetty
tukiprosentti voi kuitenkin olla enintään 90 prosenttia.
9 artikla
Maaseudun kehittämisohjelmien sisältö
1.
Asetuksen (EU) N:o [CSF/2012] 24 artiklassa
tarkoitettujen tietojen lisäksi jokaiseen maaseudun kehittämisohjelmaan on
sisällyttävä
(a)
asetuksen (EU) N:o [CSF/2012] 48 artiklassa
tarkoitettu ennakkoarviointi;
(b)
tilanneanalyysi vahvuuksista, heikkouksista,
mahdollisuuksista ja uhista, jäljempänä ’SWOT-analyysi’, ja niiden tarpeiden
määrittely, joihin ohjelman kattamalla maantieteellisellä alueella on
vastattava tarvittaessa 8 artiklassa tarkoitettujen temaattisten alaohjelmien
mukaan jaoteltuna.
Analyysi on jäsennettävä maaseudun kehittämistä
koskevien unionin prioriteettien mukaisesti. Ympäristöä,
ilmastonmuutoksen hillitsemistä ja siihen sopeutumista sekä innovointia
koskevat erityistarpeet on arvioitava ottaen huomioon kaikki maaseudun
kehittämistä koskevat unionin prioriteetit, jotta molemmilla aloilla
löydettäisiin tarkoituksenmukaisia ratkaisuja kunkin prioriteetin tasolla;
(c)
strategian kuvaus, johon sisältyy tavoitteiden
asettaminen ohjelmaan sisältyvän kunkin maaseudun kehittämistä koskevan unionin
prioriteetin kohdealalla käyttäen perustana 76 artiklassa tarkoitettuja
yhteisiä indikaattoreita, jotka on määriteltävä osana 74 artiklassa
tarkoitettua seuranta- ja arviointijärjestelmää, ja toimenpiteiden valinta
ohjelman johdonmukaisen toimintalogiikan perusteella, mukaan luettuna
tavoitteiden saavuttamiseksi valittujen toimenpiteiden odotettavissa olevan
vaikutuksen arviointi.
Maaseudun kehittämisohjelmassa on osoitettava,
että
i)        siihen sisältyy
ohjelmaan sisältyvien maaseudun kehittämistä koskevien unionin prioriteettien
kannalta katsottuna merkitykselliset yhdistelmät toimenpiteitä, jotka ovat
linjassa a alakohdassa tarkoitetun ennakkoarvioinnin ja b alakohdassa
tarkoitetun analyysin kanssa;
ii)       rahavarat jaetaan
ohjelman toimenpiteille tasapuolisesti ja ottaen huomioon mahdollisuudet
saavuttaa asetetut tavoitteet;
iii)      erityisoloihin
alueellisella tai aluetta pienempien yksiköiden tasolla liittyvät
erityistarpeet otetaan huomioon ja niihin etsitään konkreettisia ratkaisuja
asianmukaisten toimenpiteiden tai temaattisten alaohjelmien yhdistelmien
avulla;
iv)      ohjelmaan sisältyy
tarkoituksenmukainen lähestymistapa innovointiin, ympäristöön, Natura 2000
-alueiden erityistarpeet mukaan luettuina, sekä ilmastonmuutoksen
hillitsemiseen ja siihen sopeutumiseen;
v)       ohjelmassa on
kaavailtu asianmukaisia toimia sen täytäntöönpanon yksinkertaistamiseksi;
vi)      on toteutettu
toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että käytettävissä on riittävät valmiudet
antaa neuvontaa maa- ja metsätalouden kestävää hallinnointia koskevista
lainsäädännön vaatimuksista ja siihen liittyvistä kaikista näkökohdista sekä
ilmastotoimista;
vii)     on suunniteltu
aloitteita tietoisuuden lisäämiseksi ja innovatiivisten toimien toteutuksen
edistämiseksi sekä maatalouden tuottavuutta ja kestävyyttä koskevan
eurooppalaisen innovaatiokumppanuuden mukaisten toimijaryhmien perustamiseksi;
viii)    on määritelty
asianmukainen lähestymistapa hankkeiden valintaperusteiden vahvistamista ja
paikallisiin kehittämisstrategioihin sovellettavien periaatteiden hyväksymistä
varten asianmukaiset tavoitteet huomioon ottaen. Tässä yhteydessä jäsenvaltiot
voivat asettaa etusijalle viljelijäryhmien yhdessä toteuttamat tukitoimet tai
soveltaa tällaisiin tukitoimiin suurempaa tukiprosenttia;
(d)
asetuksen (EU) N:o [CSF/2012] 17 artiklan 4
kohdassa tarkoitettujen ennakkoehtojen ja tarvittaessa toimien arviointi sekä
asetuksen (EU) N:o [CSF/2012] 19 artiklan soveltamiseksi vahvistetut
välitavoitteet;
(e)
kunkin valitun toimenpiteen kuvaus;
(f)
kun kyseessä on paikallinen kehittäminen, erityinen
kuvaus koordinointimekanismeista paikallisten kehittämisstrategioiden, 36
artiklassa tarkoitetun yhteistyötä koskevan toimenpiteen, 21 artiklassa
tarkoitetun maaseutualueiden peruspalveluja ja kylien kunnostusta koskevan
toimenpiteen ja 20 artiklassa tarkoitetun maaseutualueiden tila- ja
yritystoiminnan kehittämistä koskevan toimenpiteen mukaisen maatalouden
ulkopuolista toimintaa maaseutualueilla koskevan tuen välillä;
(g)
kuvaus innovointiin sovellettavasta
lähestymistavasta ottaen huomioon tuottavuuden ja kestävän resurssienhallinnan
parantamista koskeva tavoite ja siitä, miten tämä lähestymistapa edistää 61
artiklassa tarkoitetun maatalouden tuottavuutta ja kestävyyttä koskevan
eurooppalaisen innovaatiokumppanuuden tavoitteiden saavuttamista;
(h)
seuranta- ja arviointivaatimuksiin sekä asetuksen
(EU) N:o [CSF/2012] 49 artiklassa tarkoitettuun arviointisuunnitelmaan
liittyvien tarpeiden analyysi. Jotta jäsenvaltiot voisivat
vastata määritettyihin tarpeisiin niiden käytössä on oltava riittävät resurssit
ja niiden on toteutettava toimia valmiuksiensa kehittämiseksi;
(i)
rahoitussuunnitelma, johon sisältyy
i)        taulukko, jossa
vahvistetaan 64 artiklan 4 kohdan mukaisesti kullekin vuodelle suunniteltu
maaseuturahaston kokonaisrahoitusosuus. Tarvittaessa tästä taulukosta on
käytävä maaseuturahaston kokonaisrahoituksen osalta erikseen ilmi ne
määrärahat, jotka osoitetaan vähemmän kehittyneille alueille, ja
maatalousrahastolle asetuksen (EU) N:o DP/2012 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti
siirretyt varat. Maaseuturahaston suunnitellun vuotuisen rahoitusosuuden on
oltava monivuotisen rahoituskehyksen mukainen;
ii)       taulukko, jossa
vahvistetaan kunkin toimenpiteen osalta tukitoimen tyyppi ja siihen liittyvä
erityinen maaseuturahaston rahoitusosuus ja tekninen apu, unionin suunniteltu
kokonaisrahoitusosuus ja sovellettava maaseuturahaston rahoitusosuus. Tarvittaessa
tästä taulukosta on käytävä erikseen ilmi vähemmän kehittyneille alueille ja
muille alueille varattu maaseuturahaston rahoitusosuus;
(j)
indikaattorisuunnitelma, joka sisältää kunkin
ohjelmaan sisältyvän maaseudun kehittämistä koskevan unionin prioriteetin
osalta indikaattorit ja valitut toimenpiteet sekä niiden suunnitellut tuotokset
ja suunnitellut menot julkisiin ja yksityisin menoihin jaoteltuina;
(k)
tarvittaessa 89 artiklan mukaista kansallista
lisärahoitusta koskeva taulukko kunkin toimenpiteen osalta;
(l)
tiedot, joita tarvitaan 89 artiklan mukaisessa
arvioinnissa ja tarvittaessa luettelo perussopimuksen 88 artiklan 1 kohdan
mukaisista tukijärjestelmistä, joita käytetään ohjelmien täytäntöönpanoon;
(m)
selvitys siitä, miten ohjelma täydentää muista
yhteisen maatalouspolitiikan ja koheesiopolitiikan välineistä sekä EMKR:sta
rahoitettuja toimenpiteitä;
(n)
ohjelman täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset
säännöt, mukaan luettuina
i)        kaikkien 72
artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen viranomaisten nimeäminen jäsenvaltiossa ja
tiedoksi tiivistelmä hallinto- ja valvontarakenteesta;
ii)       kuvaus seuranta-
ja arviointimenettelyistä sekä seurantakomitean kokoonpanosta;
iii)      säännökset, joilla
varmistetaan ohjelman julkistaminen, myös 55 artiklassa tarkoitetun kansallisen
maaseutuverkoston välityksellä;
(o)
asetuksen (EU) N:o [CSF/2012] 5 artiklassa
tarkoitettujen kumppanien nimeäminen ja kumppanien kuulemisten tulokset;
(p)
tarvittaessa 55 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun
kansallisen maaseutuverkoston toimintasuunnitelman ja sen rakenteen keskeiset
kohdat sekä verkoston hallintoa koskevat säännökset, joihin sen vuotuiset
toimintasuunnitelmat perustuvat.
2.
Jos maaseudun kehittämisohjelmaan sisältyy temaattisia
alaohjelmia, kuhunkin alaohjelmaan on sisällyttävä
(a)
erityinen SWOT-analyysi tilanteesta ja niiden
tarpeiden määrittely, joihin alaohjelmalla on tarkoitus vastata;
(b)
erityistavoitteet alaohjelmatasolla ja
toimenpiteiden valinta alaohjelman toimenpidelogiikan perusteellisen
määritelmän perusteella, mukaan luettuna tavoitteiden saavuttamiseksi
valittujen toimenpiteiden odotettavissa olevan vaikutuksen arviointi;
(c)
erillinen erityisindikaattorisuunnitelma sekä
suunnitellut tuotokset ja suunnitellut menot julkisiin ja yksityisin menoihin
jaoteltuina.
3.
Komissio vahvistaa täytäntöönpanosäädöksillä
säännöt, jotka koskevat 1 ja 2 kohdassa kuvattujen tietojen esittämistä
maaseudun kehittämisohjelmissa. Nämä
täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 91 artiklassa tarkoitettua
tarkastelumenettelyä noudattaen.
II luku
Maaseudun kehittämisohjelmien valmistelu, hyväksyminen ja muuttaminen
10 artikla
Ennakkoehdot
Asetuksen (EU) N:o [CSF/2012] liitteessä V
tarkoitettujen ennakkoehtojen lisäksi maaseuturahastoon sovelletaan asetuksen
(EU) N:o [CSF/2012] liitteessä IV vahvistettuja yleisiä ennakkoehtoja.
11 artikla
Maaseudun kehittämisohjelmien hyväksyminen
1.
Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle 9
artiklassa mainitut tiedot sisältävä ehdotus kustakin maaseudun kehittämisohjelmasta.
2.
Komissio hyväksyy kunkin maaseudun
kehittämisohjelman täytäntöönpanosäädöksellä, joka annetaan 91 artiklassa
tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
12 artikla
Maaseudun kehittämisohjelmien muuttaminen
1.
Ohjelmamuutoksia koskevat jäsenvaltioiden pyynnöt
on hyväksyttävä seuraavien menettelyjen mukaisesti:
a)      Komissio päättää
täytäntöönpanosäädöksillä ohjelmien muuttamista koskevista pyynnöistä, joilla
pyritään
i)        muuttamaan
ohjelmastrategiaa tekemällä huomattavia tarkistuksia määrällisiin tavoitteisiin;
ii)       muuttamaan yhdessä
tai useammassa toimenpiteessä maaseuturahaston rahoitusosuutta;
iii)      muuttamaan unionin
kokonaisrahoitusosuutta tai sen vuosittaista jakautumista ohjelmatasolla;
iv)      siirtämään varoja
sellaisten toimenpiteiden välillä, joihin sovelletaan erilaisia
maaseuturahaston rahoitusosuuksia.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 91
artiklassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
b)      Komissio päättää
täytäntöönpanosäädöksillä ohjelmien muuttamista koskevista pyynnöistä kaikissa
muissa tapauksissa. Tällaisia tapauksia ovat erityisesti
i)        toimenpiteiden tai
tukitoimien tyyppien käyttöönotto tai lakkauttaminen;
ii)       muutokset
toimenpiteiden kuvauksessa, tukikelpoisuusedellytysten muutokset mukaan
luettuina.
2.
Siirretään komissiolle valta antaa 90 artiklan
mukaisesti delegoituja säädöksiä, jotka koskevat 1 kohdan a alakohdan i
alakohdassa tarkoitettuja määrällisiin tavoitteisiin tehtäviä huomattavia
tarkistuksia määriteltäessä sovellettavia perusteita.
13 artikla
Menettelyjä ja aikatauluja koskevat säännöt
Komissio antaa täytäntöönpanosäädöksillä
säännöt, jotka koskevat seuraavien yhteydessä sovellettavia menettelyjä ja
aikatauluja:
(a)
maaseudun kehittämisohjelmien hyväksyminen;
(b)
maaseudun kehittämisohjelmia koskevien
muutosehdotusten esittäminen ja hyväksyminen, muutosehdotusten voimaantulo ja
esittämistiheys ohjelmakauden aikana mukaan luettuina.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 91
artiklassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
III OSASTO
Maaseudun kehittämistuki
I luku
Toimenpiteet
14 artikla
Toimenpiteet
Jokainen maaseudun kehittämistoimenpide on
suunniteltava siten, että se edistää omalta osaltaan yhden tai useamman
maaseudun kehittämistä koskevan unionin prioriteetin täyttämistä. Liitteessä V vahvistetaan viitteellinen luettelo unionin
prioriteettien kannalta erityisen tärkeistä toimenpiteistä.
1 jakso
Yksittäiset toimenpiteet
15 artikla
Tietämyksensiirtoa ja tiedotusta koskevat
toimet
1.
Tämän toimenpiteen mukainen tuki kattaa
ammatillista koulutusta ja pätevyyden hankkimista koskevat toimet,
esittelytoiminnan ja tiedotustoimet. Ammatillista
koulutusta ja pätevyyden hankkimista koskeviin toimiin voi sisältyä
koulutuskursseja, työpajoja ja valmennusta.
Tuki voi myös kattaa lyhytaikaisen tilanhoitoa
koskevan vaihdon ja tilavierailut.
2.
Tämän toimenpiteen mukaista tukea myönnetään maa-
ja metsätalous- sekä elintarvikealoilla toimiville henkilöille, maankäyttäjille
ja muille talouden toimijoille, jotka ovat maaseutualueilla toimivia
pk-yrityksiä.
Tuensaajana on koulutustoimen tai muun
tietämyksensiirto- ja tiedotustoimen tarjoaja.
3.
Tämän toimenpiteen mukaista tukea ei myönnetä
ohjaus- tai koulutuskursseihin, jotka ovat osa keskiasteen tai sitä ylemmän
asteen tavanomaisia koulutusohjelmia tai -järjestelmiä.
Tietämyksensiirto- ja tiedotuspalveluja
tarjoavilla yksiköillä on oltava tarkoituksenmukaiset valmiudet henkilöstön
pätevyyden suhteen ja henkilöstölle on tarjottava säännöllisesti koulutusta
näiden tehtävien hoitamiseen.
4.
Tämän toimenpiteen mukaisia tukikelpoisia
kustannuksia ovat tietämyksensiirto- tai tiedotustoimen järjestämisestä ja
toteuttamisesta aiheutuvat kustannukset. Kun kyseessä ovat
esittelyhankkeet, tuki voi myös kattaa hankkeisiin liittyvät
investointikustannukset. Tukikelpoisia ovat myös osallistujien matka- ja majoituskulut
ja heidän päivärahansa sekä viljelijöiden lomituskulut.
5.
Siirretään komissiolle valta antaa 90 artiklan
mukaisesti delegoituja säädöksiä, jotka koskevat tukikelpoisten kustannusten
tarkentamista, tietämyksensiirtopalveluja tarjoavien yksiköiden
vähimmäispätevyyttä sekä tilanhoitoa koskevan vaihdon ja tilavierailujen kestoa
ja sisältöä.
16 artikla
Neuvonta-, tilanhoito- ja lomituspalvelut
1.
Tämän toimenpiteen mukaisen tuen tavoitteena on
(a)
auttaa viljelijöitä, metsänomistajia ja
maaseutualueiden pk-yrityksiä hyödyntämään neuvontapalveluja tilansa,
yrityksensä ja/tai investointinsa taloudellisen ja ympäristötehokkuuden
parantamisessa sekä niiden ilmastoystävällisyyden ja ilmastonmuutoksen
kestävyyden parantamisessa;
(b)
edistää tilanhoito- ja lomituspalvelujen sekä
maatalouden neuvontapalvelujen ja metsätalouden neuvontapalvelujen
perustamista, mukaan luettuna asetuksen (EU) N:o HR/2012 12, 13 ja 14
artiklassa tarkoitettu maatilojen neuvontajärjestelmä;
(c)
edistää neuvojien koulutusta.
2.
Edellä 1 kohdan a ja c alakohdassa säädetyn tuen
edunsaajana on neuvonta- tai koulutuspalvelun tarjoaja. Edellä
1 kohdan b alakohdan mukainen tuki myönnetään viranomaiselle tai elimelle, joka
perustaa tilanhoito- tai lomituspalvelun taikka maa- tai metsätalouden
neuvontapalvelun.
3.
Neuvontapalveluja antamaan valituilla
viranomaisilla tai elimillä on oltava tarkoituksenmukaiset resurssit eli
säännöllisesti koulutettavaa ja pätevää henkilöstöä sekä neuvontakokemusta, ja
niiden neuvontatoiminnan on oltava luotettavaa niillä aloilla, joilla ne
antavat neuvontaa. Tuensaajat on valittava
ehdotuspyynnöillä. Valintamenettelyn on oltava puolueeton ja avoin sekä
julkisille että yksityisille elimille.
Neuvoja antaessaan neuvontapalvelujen on
noudatettava asetuksen (EU) N:o HR/2012 13 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja
salassapitovelvollisuuksia.
4.
Viljelijöille annettavan neuvonnan on liityttävä
ainakin yhteen maaseudun kehittämistä koskevaan unionin prioriteettiin, ja sen
on katettava vähintään yksi seuraavista:
(a)
yksi tai useampi asetuksen (EU) N:o HR/2012 VI
osaston I luvussa säädetty lakisääteinen hoitovaatimus ja/tai hyvää maatalous- ja
ympäristökuntoa koskeva toimenpidevaatimus;
(b)
tarvittaessa asetuksen (EU) N:o DP/2012 III osaston
2 luvun mukaiset ilmaston ja ympäristön kannalta suotuisat maatalouskäytännöt
ja asetuksen (EU) N:o DP/2012 4 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettu
maatalousmaan säilyttäminen;
(c)
asetuksen (EU) N:o HR/2012 liitteessä I säädetyt
vaatimukset tai toimet, jotka liittyvät ilmastonmuutoksen hillitsemiseen ja
siihen sopeutumiseen, luonnon monimuotoisuuteen, vesien ja maaperän suojeluun,
eläin- ja kasvitaudeista ilmoittamiseen ja innovaatioihin;

(d)
jäsenvaltioiden määrittelemien pientilojen
taloudellisen toiminnan kestävä kehittäminen, ainakin kun kyseessä ovat
sellaiset tilat, jotka kuuluvat asetuksen (EU) N:o DP/2012 V osastossa
tarkoitettuun pienviljelijäjärjestelmään; tai
(e)
tarvittaessa unionin lainsäädäntöön perustuvat
työturvallisuusvaatimukset.
Neuvonta voi myös kattaa muita maatilan
taloudelliseen tilanteeseen, maataloustuotantoon ja ympäristötehokkuuteen
liittyviä seikkoja.
5.
Metsänomistajille annettavan neuvonnan on katettava
vähintään direktiivien 92/43/ETY, 2009/147/EY ja 2000/60/EY mukaiset asiaa
koskevat velvollisuudet. Siinä voidaan myös käsitellä
metsätilan taloudelliseen tilanteeseen ja ympäristötehokkuuteen liittyviä
seikkoja.
6.
Pk-yrityksille annettavassa neuvonnassa voidaan
käsitellä yrityksen taloudelliseen tilanteeseen ja ympäristötehokkuuteen
liittyviä seikkoja.
7.
Perustelluissa ja asianmukaisissa tapauksissa neuvontaa
voidaan antaa osittain ryhmässä ottaen samalla huomioon neuvontapalvelujen
yksittäisten käyttäjien tilanteet.
8.
Edellä 1 kohdan a ja c alakohdan mukaisen tuen
enimmäismäärät vahvistetaan liitteessä I. Edellä 1 kohdan b alakohdan mukaista
pienenevää tukea maksetaan enintään viiden vuoden ajan palvelujen
perustamisesta.
9.
Siirretään komissiolle valta antaa 90 artiklan
mukaisesti delegoituja säädöksiä, jotka koskevat neuvontapalveluja antavien
viranomaisten tai elinten pätevyyden vähimmäisvaatimusten täsmentämistä.
17 artikla
Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden
laatujärjestelmät
1.
Tämän toimenpiteen mukainen tuki kattaa
viljelijöiden liittymisen seuraaviin:
(a)
unionin lainsäädännöllä käyttöön otetut
maataloustuotteiden, puuvillan tai elintarvikkeiden laatujärjestelmät;
(b)
jäsenvaltioiden hyväksymät maataloustuotteiden,
puuvillan tai elintarvikkeiden laatujärjestelmät, jotka täyttävät seuraavat
perusteet:
i)        tällaisissa
järjestelmissä valmistettavien lopputuotteiden erityisyys johtuu selkeistä
velvoitteista, joiden avulla voidaan taata
- tuotteen erityiset ominaisuudet, tai
- erityiset viljely- tai tuotantomenetelmät, tai
- kansanterveyden, eläinten tai kasvien terveyden,
eläinten hyvinvoinnin tai ympäristönsuojelun kannalta huomattavasti
laadukkaampi lopputuote kuin mitä kaupallista hyödykettä koskevissa
standardeissa vaaditaan;
ii)       järjestelmä on
avoin kaikille tuottajille;
iii)      järjestelmä
sisältää sitovat tuote-eritelmät, joiden noudattamista valvovat viranomaiset
tai riippumaton tarkastuselin;
iv)      järjestelmä on
läpinäkyvä ja varmistaa tuotteiden täydellisen jäljitettävyyden;
tai
(c)
maataloustuotteiden vapaaehtoiset
sertifiointiohjelmat, joiden jäsenvaltiot ovat tunnustaneet olevan
maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden vapaaehtoisia sertifiointiohjelmia
koskevia parhaista käytäntöjä koskevien EU:n suuntaviivojen[29] mukaisia.

2.
Tuki on myönnettävä vuotuisena kannustinpalkkiona,
jonka taso määritellään tuettuihin järjestelmiin osallistumisesta aiheutuvien
kiinteiden kustannusten mukaan, ja sitä voidaan myöntää enintään viiden vuoden
ajan.
Tätä kohtaa sovellettaessa ilmaisu ’kiinteät
kustannukset’ tarkoittaa tuettuun laatuohjelmaan liittymisestä aiheutuvia
kustannuksia ja tällaiseen ohjelmaan osallistumisesta maksettavaa vuosimaksua,
tarvittaessa järjestelmän eritelmän noudattamiseen liittyvät
valvontakustannukset mukaan luettuina.
3.
Tuen enimmäismäärä vahvistetaan liitteessä I.
4.
Siirretään komissiolle valta antaa 90 artiklan
mukaisesti delegoituja säädöksiä, jotka koskevat 1 kohdan a alakohdan
soveltamisalaan kuuluvia erityisiä unionin laatujärjestelmiä.
18 artikla
Investoinnit fyysiseen omaisuuteen
1.
Tämän toimenpiteen mukainen tuki kattaa aineelliset
ja/tai aineettomat investoinnit, jotka
(a)
parantavat maatilan kokonaistehokkuutta;
(b)
koskevat perussopimuksen liitteeseen I kuuluvien
tuotteiden tai puuvillan jalostusta, kaupan pitämistä ja/tai kehittämistä. Tuotantoprosessista saatu tuotos voi olla tuote, joka ei kuulu
mainittuun liitteeseen;
(c)
koskevat maatalouden kehittämiseen ja
mukauttamiseen liittyvää infrastruktuuria, maa- ja metsätalousmaalle pääsy,
tilusjärjestelyt ja maanparannus sekä energia- ja vesihuolto mukaan luettuina; tai
(d)
ovat tuottamattomia investointeja, jotka liittyvät
maa- ja metsätalouden ympäristösitoumusten toteuttamiseen, lajien ja
luontotyyppien biologisen monimuotoisuuden suojelun tasoon tai Natura 2000
-alueen tai muun ohjelmassa määriteltävän luonnonarvoltaan merkittävän alueen
yleishyödyllisen arvon parantamiseen.
2.
Edellä 1 kohdan a alakohdan mukaista tukea
myönnetään maatiloille. Jos investoinneilla tuetaan
tilojen rakenneuudistusta, tukikelpoisia ovat vain tilat, jotka eivät ole
tiettyä kokoa suurempia; jäsenvaltiot määrittelevät ohjelmassaan mainitun
tilakoon kaikentyyppisen maatalouden kilpailukyvyn ja tilojen elinkelpoisuuden
parantamiseen liittyvän maaseudun kehittämistä koskevan unionin prioriteetin
yhteydessä tehdyn SWOT-analyysin perusteella.
3.
Tämän toimenpiteen mukaisen tuen
enimmäistukiprosentit vahvistetaan liitteessä I. Näitä enimmäistukiprosentteja
voidaan korottaa liitteen I mukaisesti, kun kyseessä ovat nuoret viljelijät,
useamman kuin yhden toimenpiteen mukaista tukea saavat yhteiset investoinnit ja
yhdennetyt hankkeet, investoinnit 33 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuilla
alueilla, joilla on luonnonolosuhteista johtuvia huomattavia rajoitteita, ja
maatalouden tuottavuutta ja kestävyyttä koskevan eurooppalaisen
innovaatiokumppanuuden mukaisesti tuetut toimet. Yhdistetty
tukiprosentti saa kuitenkin olla enintään 90 prosenttia.
4.
Edellä olevaa 3 kohtaa ei sovelleta 1 kohdan d
alakohdassa tarkoitettuihin tuottamattomiin investointeihin.
19 artikla
Luonnonkatastrofien ja muiden katastrofien
vahingoittamien maatalouden tuotantomahdollisuuksien palauttaminen ja
aiheellisten ennalta ehkäisevien toimien käyttöönotto
1.
Tämän toimenpiteen mukainen tuki kattaa
(a)
investoinnit ennalta ehkäiseviin toimiin, joiden
tavoitteena on lieventää mahdollisten luonnonkatastrofien ja muiden
katastrofien seurauksia;
(b)
investoinnit luonnonkatastrofien ja muiden
katastrofien vahingoittaman maatalousmaan kunnostamiseksi ja sen vahingoittamien
tuotantomahdollisuuksien palauttamiseksi.
2.
Tuki myönnetään viljelijöille tai
viljelijäryhmille. Tuki voidaan myöntää myös julkisille
yhteisöille, jos tällaisten yhteisöjen investoinnin ja maatalouden
tuotantomahdollisuuksien välillä on osoitettavissa yhteys.
3.
Edellä 1 kohdan b alakohdan mukaisen tuen
myöntämisen edellytyksenä on, että jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset
toteavat virallisesti, että luonnonkatastrofi on tapahtunut ja että tämä
katastrofi tai direktiivin 2000/29/EY mukaisesti kasvitaudin tai tuholaisen
hävittämiseksi taikka niiden leviämisen estämiseksi toteutetut toimenpiteet
ovat tuhonneet vähintään 30 prosenttia alueen maatalouden
tuotantomahdollisuuksista.
4.
Tämän toimenpiteen mukaista tukea ei myönnetä
luonnonkatastrofista tai muista katastrofeista johtuviin tulonmenetyksiin.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, ettei tämän
toimenpiteen ja muiden kansallisten tai unionin tukivälineiden taikka
yksityisten vakuutusjärjestelmien yhdistämisestä aiheudu liian suuria
korvauksia.
5.
Edellä 1 kohdan a alakohdan mukaisen tuen
enimmäistukiprosentti vahvistetaan liitteessä I. Enimmäisprosenttia ei
sovelleta yhteisiin hankkeisiin, joihin osallistuu useampi kuin yksi tuensaaja.
6.
Siirretään komissiolle valta antaa 90 artiklan
mukaisesti delegoituja säädöksiä, jotka koskevat tämän toimenpiteen mukaisesti
tukikelpoisten kustannusten määrittelemistä.
20 artikla
Tila- ja yritystoiminnan kehittäminen
1.
Tämän toimenpiteen mukainen tuki kattaa
(a)
yrityksen perustamistuen, joka on suunnattu
i)        nuorille
viljelijöille;
ii)       maatalouden
ulkopuoliseen toimintaan maaseutualueilla;
iii)      pienten tilojen
kehittämiseen;
(b)
maatalouden ulkopuoliseen toimintaan tehtävät
investoinnit;
(c)
vuotuisen tuen viljelijöille, jotka osallistuvat
asetuksen (EU) N:o DP/2012 V osastossa säädettyyn pienviljelijöiden
järjestelmään, jäljempänä ’pienviljelijäjärjestelmä’ ja jotka siirtävät tilansa
pysyvästi toiselle viljelijälle.
2.
Edellä 1 kohdan a alakohdan i alakohdan mukainen
tuki myönnetään nuorille viljelijöille.
Edellä 1 kohdan a alakohdan ii alakohdan mukainen
tuki myönnetään viljelijöille tai maatilakotitalouden jäsenille, jotka
laajentavat taloudellista toimintaansa maatalouden ulkopuolelle, sekä
maaseutualueilla maatalouden ulkopuolella toimiville mikro- ja pienyrityksille.
Edellä 1 kohdan a alakohdan iii alakohdan mukainen
tuki myönnetään jäsenvaltioiden määrittelemille pientiloille.
Edellä 1 kohdan b alakohdan mukainen tuki
myönnetään maaseutualueilla maatalouden ulkopuolella toimiville mikro- ja
pienyrityksille sekä viljelijöille tai maatilakotitalouden jäsenille.
Edellä 1 kohdan c alakohdan mukainen tuki
myönnetään viljelijöille, jotka ovat hakemuksen jättöhetkellä osallistuneet
pienviljelijäjärjestelmään vähintään yhden vuoden ajan ja jotka sitoutuvat
siirtämään koko tilansa ja vastaavat tukioikeudet toiselle viljelijälle. Tukea maksetaan siirtopäivästä 31 päivään joulukuuta 2020 asti.
3.
Maatilakotitalouden jäsenenä voidaan pitää
luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä tai tällaisten henkilöiden muodostamaa
ryhmää, maataloustyöntekijöitä lukuun ottamatta, siitä riippumatta, millaisen
oikeudellisen aseman kansallinen lainsäädäntö ryhmälle ja sen jäsenille antaa. Jos oikeushenkilöä tai tällaisten henkilöiden muodostamaa ryhmää
pidetään maatilakotitalouden jäsenenä, kyseisen jäsenen on harjoitettava
tilalla maataloutta tukihakemuksen esittämishetkellä.
4.
Edellä 1 kohdan a alakohdan mukaisen tuen
edellytyksenä on liiketoimintasuunnitelman esittäminen. Liiketoimintasuunnitelman
toteuttaminen on aloitettava kuuden kuukauden kuluessa tuen myöntämisestä
annetun päätöksen päivämäärästä.
Jäsenvaltioiden on vahvistettava 1 artiklan a
alakohdan i ja iii alakohdan mukaiseen tukeen maatilojen osalta sovellettavat
ylä- ja alarajat. Edellä 1 kohdan a alakohdan i alakohdan
mukaisen tuen alarajan on oltava huomattavasti korkeampi kuin 1 kohdan a
alakohdan iii alakohdan mukaisen tuen ylärajan. Tukea voidaan kuitenkin myöntää
vain tiloille, jotka vastaavat mikro- ja pienyritysten määritelmää.
5.
Edellä 1 kohdan a alakohdan mukainen tuki
myönnetään kiinteänä tukena, joka voidaan maksaa vähintään kahdessa erässä, ja
sitä voidaan myöntää enintään viiden vuoden ajan. Erät
voivat olla pieneneviä. Edellä 1 kohdan a alakohdan i ja ii alakohdan mukaisen
tuen viimeisen erän maksamisen edellytyksenä on liiketoimintasuunnitelman moitteeton
toteuttaminen.
6.
Edellä 1 kohdan a alakohdassa säädetyn tuen
enimmäismäärä vahvistetaan liitteessä I. Jäsenvaltioiden on 1 kohdan a
alakohdan i ja ii alakohdan mukaisen tuen määrää määrittäessään otettava
huomioon myös ohjelma-alueen sosioekonominen tilanne.
7.
Edellä 1 kohdan c alakohdassa säädetty tuki on
suuruudeltaan 120 prosenttia tuensaajan pienviljelijäjärjestelmän mukaisesti
saamasta vuotuisesta tuesta.
8.
Siirretään komissiolle valta antaa 90 artiklan
mukaisesti delegoituja säädöksiä, jotka koskevat liiketoimintasuunnitelman
vähimmäissisältöä ja perusteita, joita jäsenvaltioiden on sovellettava 4
kohdassa tarkoitettuja rajoja vahvistaessaan.
21 artikla
Peruspalvelut ja kylien kunnostus
maaseutualueilla
1.
Tämän toimenpiteen mukainen tuki kattaa erityisesti
(a)
maaseutualueiden kuntien ja niiden peruspalvelujen
kehittämissuunnitelmien sekä Natura 2000 -alueita ja muita luonnonarvoltaan
merkittäviä alueita koskevien suojelu- ja hoitosuunnitelmien laatimisen ja
päivittämisen;
(b)
investoinnit kaikenlaisten pieninfrastruktuurien
luomiseksi, parantamiseksi tai laajentamiseksi, uusiutuvia energialähteitä
koskevat investoinnit mukaan luettuina;
(c)
laajakaistainfrastruktuurin, myös sen luomisen,
parantamisen ja laajentamisen, passiivisen laajakaistainfrastruktuurin sekä
laajakaistan ja julkisten sähköisen hallinnon ratkaisujen saatavuuden;
(d)
investoinnit maaseutuväestölle suunnattujen
paikallisten peruspalvelujen, vapaa-aika ja kulttuuri mukaan luettuina,
perustamiseksi, parantamiseksi tai laajentamiseksi sekä niihin liittyvät
infrastruktuurit;
(e)
julkiset investoinnit vapaa-ajan infrastruktuuriin,
matkailuneuvontaan ja matkakohteiden viitoitukseen;
(f)
kylien ja maaseutumaiseman kulttuuri- ja
luonnonperinnön säilyttämiseen, kunnostamiseen ja parantamiseen liittyvät
tutkimukset ja investoinnit, asiaa koskevat sosioekonomiset näkökohdat mukaan
luettuina;
(g)
toimintojen siirtämiseen sekä maaseudun
asutuskeskuksia lähellä sijaitsevien rakennusten ja muiden tilojen muutostöihin
tarkoitetut investoinnit, joilla pyritään parantamaan elämänlaatua tai
lisäämään asuinkeskuksen ympäristötehokkuutta.
2.
Tämän toimenpiteen mukainen tuki koskee vain
pieninfrastruktuureja, jotka kukin jäsenvaltio määrittelee ohjelmassaan. Maaseudun kehittämisohjelmiin voi kuitenkin sisältyä tätä sääntöä
koskevia erityisiä poikkeuksia, kun kyseessä ovat laajakaistaan ja uusiutuviin
energialähteisiin tehtävät investoinnit. Tällöin on vahvistettava selkeät
perusteet täydentävyyden varmistamiseksi muiden unionin välineiden mukaisen
tuen kanssa.
3.
Edellä 1 kohdan mukaiset investoinnit ovat
tukikelpoisia, kun niihin liittyvät tukitoimet toteutetaan maaseutualueiden
kuntien ja niiden peruspalvelujen kehittämissuunnitelmien mukaisesti, jos
sellaisia on olemassa, ja kyseiset investoinnit ovat paikallisen
kehittämisstrategian mukaisia, jos sellainen on olemassa.
4.
Siirretään komissiolle valta antaa 90 artiklan
mukaisesti delegoituja säädöksiä, jotka koskevat tämän toimenpiteen mukaisesti
tukikelpoisten uusiutuvan energian infrastruktuurityyppien määrittelemistä.
22 artikla
Investoinnit metsäalueiden kehittämiseen ja
metsien elinkelpoisuuden parantamiseen
1.
Tämän toimenpiteen mukainen tuki kattaa
(a)
metsityksen ja metsämaan muodostamisen;
(b)
peltometsätalousjärjestelmien käyttöönoton;
(c)
metsäpaloista ja luonnonkatastrofeista, tuholaiset
ja taudit, muut katastrofit sekä ilmastoon liittyvät uhat mukaan luettuina,
metsille aiheutuvien vahinkojen ennalta ehkäiseminen ja korjaaminen;
(d)
investoinnit, joilla parannetaan metsäekosysteemien
kestävyyttä ja ympäristöarvoa sekä metsäekosysteemien ilmastonmuutoksen
lieventämiseen liittyvää potentiaalia;
(e)
investoinnit uusiin metsätalouden tekniikoihin sekä
metsätuotteiden jalostukseen ja kaupan pitämiseen.
2.
Jäljempänä 36–40 artiklassa säädettyjä
metsänomistusta koskevia rajoituksia ei sovelleta trooppisiin tai subtrooppisiin
metsiin eikä Azorien, Madeiran, Kanariansaarten, neuvoston asetuksessa (ETY)
N:o 2019/93[30]
tarkoitettujen Egeanmeren pienten saarten ja Ranskan merentakaisten
departementtien metsäaloihin.
Tuen saamisen edellytyksenä tiettyä kokoa
suurempien tilojen osalta on metsien kestävää hoitoa ja käyttöä, sellaisena
kuin se määriteltiin vuonna 1993 pidetyssä Euroopan metsien suojelun
ministerikokouksessa[31],
jäljempänä ’kestävä metsätalous’, vastaavan metsänhoitosuunnitelman tai
vastaavan välineen toimittaminen; jäsenvaltiot
määrittelevät ohjelmassaan mainitun tilakoon.
3.
Siirretään komissiolle valta antaa 90 artiklan
mukaisesti delegoituja säädöksiä, jotka koskevat luonnonkatastrofin tai
tuholaisten ja tautien esiintymisen toteamisen edellytyksiä sekä tukikelpoisten
ennalta ehkäisevien toimien määrittelemistä.
23 artikla
Metsitys ja metsämaan muodostaminen
1.
Edellä 22 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaista
tukea myönnetään yksityisille maanomistajille, maanvuokraajille, kunnille ja
kuntayhtymille, ja se kattaa perustamiskustannukset ja hehtaaria kohti
maksettavan vuosipalkkion hoitokustannusten, esi- ja jälkiraivaus mukaan
luettuna, korvaamiseksi enintään kymmenen vuoden ajan.
2.
Tukikelpoista on sekä maatalousmaa että muu kuin
maatalousmaa. Istutettujen lajien on vastattava kyseisen
alueen ympäristö- ja ilmasto-olosuhteita sekä ympäristöä koskevia
vähimmäisvaatimuksia. Tukea ei myönnetä lyhytkiertoisen energiapuun,
joulukuusien eikä energiantuotantoon tarkoitettujen nopeakasvuisten puiden
istutukseen. Alueilla, joilla ankarat maaperä- ja ilmasto-olosuhteet
vaikeuttavat metsitystä, tukea voidaan myöntää muiden monivuotisten puumaisten
lajien kuten paikallisiin olosuhteisiin soveltuvien pensaiden istutukseen.
3.
Siirretään komissiolle valta
antaa 90 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, jotka koskevat 2 kohdassa
tarkoitettujen ympäristöä koskevien vähimmäisvaatimusten määrittelemistä.
24 artikla
Peltometsätalousjärjestelmien käyttöönotto
1.
Edellä 22 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaista
tukea myönnetään yksityisille maanomistajille, maanvuokraajille, kunnille ja
kuntayhtymille, ja se kattaa perustamiskustannukset ja hehtaaria kohti
maksettavan vuosipalkkion hoitokustannusten korvaamiseksi enintään kolmen
vuoden ajan.
2.
Ilmaisulla ’peltometsätalousjärjestelmä’
tarkoitetaan maankäyttöjärjestelmää, jossa kasvatetaan puita samalla maalla
yhdessä laajaperäisen maatalouden kanssa. Jäsenvaltioiden
on määritettävä, kuinka paljon taimia hehtaarille voidaan enintään istuttaa,
ottaen huomioon paikalliset maaperä- ja ilmasto-olosuhteet, puulajit ja tarve
varmistaa maan maatalouskäytön jatkuminen.
3.
Enimmäistukiprosentti vahvistetaan liitteessä I.
25 artikla
Metsäpaloista, luonnonkatastrofeista ja
muista katastrofeista metsille aiheutuvien vahinkojen ennalta ehkäiseminen ja
korjaaminen
1.
Edellä 22 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaista
tukea myönnetään yksityisille, osittain julkisille ja julkisille
metsänomistajille, kunnille, valtion metsille ja kuntayhtymille, ja se kattaa
seuraavista johtuvat kustannukset:
(a)
suojaavien perusrakenteiden luominen. Kun kyseessä ovat palonkatkaisulinjat, tuki voi myös kattaa
hoitokustannukset. Tukea ei myönnetä maatalouteen liittyvään toimintaan
alueilla, joilla sovelletaan maatalouden ympäristösitoumuksia;
(b)
tulipalojen ja muiden luonnononnettomuuksien
ennalta ehkäisemiseksi paikallisella tasolla toteutettavat pienimuotoiset
toimet;
(c)
metsäpalojen, tuholaisten ja tautien
valvontamahdollisuuksien ja tietoliikennelaitteiden käyttöönotto tai
parantaminen;
(d)
tulipalojen ja muiden luonnonkatastrofien, myös
tuholaisten, tautien, muiden katastrofien ja ilmastonmuutokseen liittyvien
ilmiöiden, vahingoittaman metsätalouden tuotantomahdollisuuksien palauttaminen.
2.
Kun kyseessä ovat tuholaisia ja sairauksia koskevat
ennalta ehkäisevät toimet, asianomaisen katastrofiriskin tueksi on esitettävä
tieteellistä näyttöä ja julkisten tiedeyhteisöjen lausuma.
Tarvittaessa ohjelmaan on liitettävä luettelo kasvien haitallisten organismien
lajeista, jotka voivat aiheuttaa katastrofin.
Tukikelpoisten tukitoimien on oltava
jäsenvaltioiden laatimien metsänsuojelusuunnitelmien mukaisia. Tuen saamisen edellytyksenä tiettyä kokoa suurempien tilojen osalta on
sellaisen metsänhoitosuunnitelman toimittaminen, jossa ennalta ehkäisevien
toimien tavoitteet esitetään yksityiskohtaisesti; jäsenvaltiot määrittelevät
ohjelmassaan mainitun tilakoon.
Metsäpalojen ennalta ehkäisyä koskevaa tukea
myönnetään metsäalueille, jotka on luokiteltu jäsenvaltioiden
metsiensuojelusuunnitelmissa keskisuuren tai suuren metsäpaloriskin alueiksi.
3.
Edellä 1 kohdan d alakohdan mukaisen tuen
myöntämisen edellytyksenä on, että jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset
toteavat virallisesti, että luonnonkatastrofi on tapahtunut ja että tämä
katastrofi tai direktiivin 2000/29/EY mukaisesti kasvitaudin tai tuholaisen
hävittämiseksi taikka niiden leviämisen estämiseksi toteutetut toimenpiteet
ovat tuhonneet vähintään 30 prosenttia alueen metsätalouden
tuotantomahdollisuuksista. Tämä prosenttiosuus on
määritettävä metsätalouden olemassa olevien keskimääräisten
tuotantomahdollisuuksien perusteella joko katastrofia välittömästi edeltävänä
kolmivuotiskautena tai sitä välittömästi edeltävänä viisivuotiskautena siten,
ettei huomioon oteta suurinta ja pienintä arvoa.
4.
Tämän toimenpiteen mukaista tukea ei myönnetä
luonnonkatastrofista johtuviin tulonmenetyksiin.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, ettei tämän
toimenpiteen ja muiden kansallisten tai unionin tukivälineiden taikka
yksityisten vakuutusjärjestelmien yhdistämisestä aiheudu liian suuria
korvauksia.
26 artikla
Investoinnit, joilla parannetaan
metsäekosysteemien kestävyyttä ja ympäristöarvoa
1.
Edellä 22 artiklan 1 kohdan d alakohdan mukaista
tukea myönnetään luonnollisille henkilöille, yksityisille metsänomistajille,
yksityisoikeudellisille ja osittain julkisille elimille, kunnille ja kuntayhtymille. Kun kyseessä ovat valtion metsät, tukea voidaan myös myöntää tällaisia
metsiä hoitaville elimille, jotka eivät sisälly valtion talousarvioon.
2.
Investoinnit on kohdennettava
ympäristötavoitteisiin liittyvien sitoumusten toteuttamiseen tai ekosysteemipalvelujen
tarjoamiseen ja/tai toimiin, jotka lisäävät kyseisen alueen metsän ja metsämaan
yleishyödyllistä arvoa tai parantavat ekosysteemien ilmastonmuutoksen
lieventämiseen liittyvää potentiaalia, ottaen huomioon pitkällä aikavälillä
saatava taloudellinen hyöty.
27 artikla
Investoinnit uusiin metsätalouden
tekniikoihin sekä metsätuotteiden jalostukseen ja kaupan pitämiseen
1.
Edellä 22 artiklan 1 kohdan e alakohdan mukaista
tukea myönnetään yksityisille metsänomistajille, kunnille, kuntayhtymille ja
pk-yrityksille investointeihin, joilla parannetaan metsätalouden
tuotantomahdollisuuksia tai jotka liittyvät metsätuotteiden arvoa lisäävään
jalostukseen tai kaupan pitämiseen. Azorien, Madeiran,
Kanariansaarten, asetuksessa (ETY) N:o 2019/93 tarkoitettujen Egeanmeren
pienten saarten ja Ranskan merentakaisten departementtien alueilla tukea
voidaan myös myöntää muille yrityksille kuin pk-yrityksille.
2.
Metsien taloudellisen arvon parantamiseen liittyvät
investoinnit on tehtävä metsätilan tasolla, ja niihin voi sisältyä
investointeja maaperää ja luonnonvaroja säästäviin metsänkorjuuvälineisiin ja
-käytäntöihin.
3.
Investoinnit, jotka koskevat puun käyttöä
raaka-aineena tai energialähteenä, on rajoitettava teollista jalostusta
edeltäviin työvaiheisiin.
4.
Enimmäistukiprosentit vahvistetaan liitteessä I.
28 artikla
Tuottajaryhmien perustaminen
1.
Tämän toimenpiteen mukaisen tuen tavoitteena on
helpottaa sellaisten maa- ja metsätalousalan tuottajaryhmien perustamista,
joiden tarkoituksena on
(a)
tällaisten ryhmien jäseninä olevien tuottajien
tuotannon ja tuotoksen mukauttaminen markkinoiden vaatimuksiin;
(b)
tuotteiden yhteinen markkinoille saattaminen,
mukaan luettuina valmistelu myyntiä varten, myynnin keskittäminen ja
toimitukset tukkuostajille;
(c)
tuotantotietoja koskevien yhteisten sääntöjen
vahvistaminen ottaen erityisesti huomioon sadonkorjuu ja saatavuus; ja
(d)
muut toimet, joita tuottajaryhmät voivat toteuttaa,
kuten liiketoimintaa ja markkinointia koskevan pätevyyden kehittäminen sekä
innovoinnin organisointi ja helpottaminen.
2.
Tukea myönnetään tuottajaryhmille, jotka
jäsenvaltioiden toimivaltainen viranomainen on hyväksynyt virallisesti
liiketoimintasuunnitelman perusteella. Tukea voidaan
myöntää vain tuottajaryhmille, jotka vastaavat pk-yritysten määritelmää.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että
liiketoimintasuunnitelman tavoitteet on saavutettu viiden vuoden kuluessa
tuottajaryhmän hyväksymisestä.
3.
Tuki maksetaan kiinteinä vuotuisina erinä
tuottajaryhmän hyväksymistä seuraavien viiden vuoden aikana sen
liiketoimintasuunnitelman perusteella. Se lasketaan ryhmän
vuotuisen kaupan pidetyn tuotannon perusteella. Jäsenvaltiot voivat maksaa
viimeisen erän vasta sen jälkeen, kun liiketoimintasuunnitelman moitteeton
toteuttaminen on varmistettu.
Ensimmäisenä vuonna jäsenvaltiot voivat maksaa tuottajaryhmälle
tukea, joka lasketaan ryhmän jäsenten kolme vuotta ennen ryhmään liittymistä
kaupan pitämän tuotannon keskimääräisen vuotuisen arvon perusteella. Kun kyseessä ovat metsätalousalan tuottajaryhmät, tuki lasketaan
ryhmän jäsenten viimeiset viisi vuotta ennen ryhmän hyväksyntää kaupan pitämän
keskimääräisen tuotannon perusteella siten, ettei huomioon oteta suurinta ja
pienintä arvoa.
4.
Enimmäistukiprosentit ja tuen enimmäismäärät
vahvistetaan liitteessä I.
29 artikla
Maatalouden ympäristö- ja ilmastotoimenpiteet
1.
Jäsenvaltioiden on myönnettävä tämän toimenpiteen
mukaista tukea kaikilla alueillaan kansallisten, alueellisten tai paikallisten
erityistarpeidensa ja prioriteettiensa mukaisesti. Tämän
toimenpiteen sisällyttäminen maaseudun kehittämisohjelmiin on pakollista.
2.
Maatalouden ympäristö- ja ilmastotukia myönnetään
viljelijöille, viljelijäryhmille tai viljelijöiden ja muiden maankäyttäjien
ryhmille, jotka sitoutuvat vapaaehtoisesti toteuttamaan tukitoimia, joihin
sisältyy yksi tai useampi maatalousmaata koskeva maatalouden ympäristö- ja
ilmastositoumus. Maatalouden ympäristö- ja ilmastotukia
voidaan myöntää myös muille maankäyttäjille tai muiden maankäyttäjien ryhmille,
jos tämä on asianmukaisesti perusteltua ympäristötavoitteiden saavuttamiseksi.
3.
Maatalouden ympäristö- ja ilmastotuet kattavat
ainoastaan sitoumukset, jotka ylittävät asetuksen (EU) N:o HR/2012 VI osaston 1
luvun mukaisesti vahvistetut asiaa koskevat pakolliset toimenpidevaatimukset ja
muut asetuksen (EU) N:o DP/2012 III osaston 2 luvun mukaisesti vahvistetut
asiaa koskevat velvollisuudet sekä lannoitteiden ja kasvinsuojeluaineiden
käyttöä koskevat vähimmäisvaatimukset ja muut kansallisessa lainsäädännössä
vahvistetut asiaa koskevat pakolliset hoitovaatimukset. Kaikki
tällaiset pakolliset vaatimukset on täsmennettävä ohjelmassa.
4.
Jäsenvaltioiden on pyrittävä tarjoamaan tämän
toimenpiteen mukaisia tukitoimia toteuttaville henkilöille niiden toteuttamisen
vaatimaa tietämystä ja tietoa, muun muassa antamalla sitoumukseen liittyvää
asiantuntija-apua ja/tai asettamalla tämän toimenpiteen mukaisen tuen saamisen
edellytykseksi asianmukaisen koulutuksen.
5.
Tämän toimenpiteen mukaiset sitoumukset on tehtävä
5–7 vuoden ajaksi. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin
tavoiteltujen ympäristöhyötyjen saavuttamiseksi tai ylläpitämiseksi
tarvittaessa määritellä maaseudun kehittämisohjelmissaan tietyntyyppisille
sitoumukselle pidemmän kestoajan, esimerkiksi sopimalla niiden voimassaolon
jatkamisesta vuosittain ensimmäisen kauden päättymisen jälkeen.
6.
Tukia myönnetään vuosittain, ja niiden on katettava
tehdyistä sitoumuksista tuensaajille aiheutuvat lisäkustannukset ja
tulonmenetykset kokonaan tai osittain. Tarvittaessa tuki
voi myös kattaa transaktiokustannukset enintään 20 prosenttiin asti maatalouden
ympäristö- ja ilmastositoumuksesta maksetusta palkkiosta. Kun sitoumukset ovat
viljelijäryhmien tekemiä, prosenttiosuus on enintään 30 prosenttia.
7.
Jäsenvaltiot voivat käyttää tuensaajia valitessaan
49 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä, jos tämä on tarpeen toimenpiteen
tehokkaan soveltamisen varmistamiseksi.
8.
Tuen enimmäismäärät vahvistetaan liitteessä I.
Tämän toimenpiteen mukaista tukea ei voida myöntää
sitoumuksille, jotka kuuluvat luonnonmukaista maataloutta koskevan toimenpiteen
soveltamisalaan.
9.
Tukea voidaan myöntää maatalouden geenivarojen
säilyttämistä varten sellaisiin tukitoimiin, jotka eivät kuulu 1–8 kohdan
mukaisten säännösten soveltamisalaan.
10.
Siirretään komissiolle valta antaa 90 artiklan
mukaisesti delegoituja säädöksiä, jotka koskevat sitoumusten voimassaolon
jatkamista vuosittain ensimmäisen kauden päättymisen jälkeen,
kotieläintuotannon laajaperäistämiseen tai muunlaiseen kotieläinten hoitoon,
lannoitteiden, kasvinsuojeluaineiden tai muiden tuotantopanosten käytön
rajoittamiseen, sellaisten paikallisten rotujen kasvattamiseen, jotka ovat
uhanalaisia kasvatuksesta luopumisen vuoksi, tai kasvien geenivarojen
säilyttämiseen liittyviin sitoumuksiin sovellettavia edellytyksiä sekä 9 kohdan
mukaisesti tukikelpoisten tukitoimien määrittelemistä.
30 artikla
Luonnonmukainen maatalous
1.
Tämän toimenpiteen mukaista tukea myönnetään
hehtaarilta käytössä olevaa maatalousmaata viljelijöille tai viljelijäryhmille,
jotka sitoutuvat vapaaehtoisesti siirtymään neuvoston asetuksessa (EY) N:o
834/2007[32]
määriteltyihin luonnonmukaisen maatalouden käytäntöihin ja menetelmiin tai
ylläpitämään tällaisia käytäntöjä ja menetelmiä.
2.
Tukea myönnetään vain sitoumuksiin, jotka ylittävät
asetuksen (EU) N:o HR/2012 VI osaston I luvun mukaisesti vahvistetut asiaa
koskevat pakolliset toimenpidevaatimukset, lannoitteiden ja
kasvinsuojeluaineiden käyttöä koskevat vähimmäisvaatimukset ja muut
kansallisessa lainsäädännössä vahvistetut asiaa koskevat pakolliset hoitovaatimukset. Kaikki tällaiset vaatimukset on täsmennettävä ohjelmassa.
3.
Tämän toimenpiteen mukaiset sitoumukset on tehtävä
5–7 vuoden ajaksi. Jos tukea myönnetään luonnonmukaisen
maatalouden ylläpitämiseen, jäsenvaltiot voivat sopia maaseudun
kehittämisohjelmissaan sitoumuksen voimassaolon jatkamisesta vuosittain
ensimmäisen kauden päättymisen jälkeen.
4.
Tukia myönnetään vuosittain, ja niiden on katettava
tehdyistä sitoumuksista tuensaajille aiheutuvat lisäkustannukset ja
tulonmenetykset kokonaan tai osittain. Tarvittaessa tuki
voi myös kattaa transaktiokustannukset enintään 20 prosenttiin asti
sitoumuksista maksetusta palkkiosta. Kun sitoumukset ovat viljelijäryhmien
tekemiä, prosenttiosuus on enintään 30 prosenttia.
5.
Tuen enimmäismäärät vahvistetaan liitteessä I.
31 artikla
Natura 2000 -tuet ja vesipolitiikan
puitedirektiivin mukaiset tuet
1.
Tämän toimenpiteen mukaista tukea myönnetään
vuosittain hehtaarilta käytössä olevaa maatalousmaata tai hehtaarilta metsää,
ja sen tarkoituksena on korvata tuensaajille aiheutuneet kustannukset ja
tulonmenetykset, jotka johtuvat direktiivien 92/43/ETY, 2009/147/EY ja
2000/60/EY täytäntöönpanoon liittyvistä haitoista kyseisillä alueilla.
2.
Tukea myönnetään viljelijöille sekä yksityisille
metsänomistajille ja metsänomistajien yhdistyksille. Asianmukaisesti
perustelluissa tapauksissa sitä voidaan myös myöntää muille maankäyttäjille.
3.
Direktiiveihin 92/43/ETY ja 2009/147/EY liittyvää
tukea myönnetään viljelijöille vain, kun kyseessä ovat haitat, jotka johtuvat
neuvoston asetuksen (EU) N:o HR/2012 94 artiklassa ja liitteessä II vahvistetut
hyvää maatalous- ja ympäristökuntoa koskevat vaatimukset ylittävien vaatimusten
noudattamisesta.
4.
Direktiiviin 2000/60/EY liittyvää tukea myönnetään
viljelijöille vain, kun kyseessä ovat erityisvaatimukset, jotka
(a)
otettiin käyttöön direktiivillä 2000/60/EY ja jotka
ovat mainitun direktiivin ympäristötavoitteiden saavuttamiseksi laadittuihin
vesipiirien hoitosuunnitelmiin liittyvien toimenpideohjelmien mukaisia ja
tiukempia kuin muun unionin vesiensuojelulainsäädännön täytäntöönpanemiseksi
edellytetyt toimenpiteet;
(b)
ovat tiukempia kuin asetuksen (EU) N:o HR/2012 VI
osaston I luvussa säädetyt lakisääteiset hoitovaatimukset sekä hyvää maatalous-
ja ympäristökuntoa koskevat vaatimukset ja asetuksen (EU) N:o DP/2012 III
osaston 2 luvun mukaisesti vahvistetut velvollisuudet;
(c)
ylittävät direktiivin 2000/60/EY hyväksymisen
aikaan olemassa olleen unionin lainsäädännön mukaisen suojelun tason, josta
säädetään direktiivin 2000/60/EY 4 artiklan 9 kohdassa; ja
(d)
muuttavat huomattavasti maankäyttöä ja/tai
rajoittavat huomattavasti maatalouskäytäntöä, mistä seuraa huomattavia
tulonmenetyksiä.
5.
Edellä 3 ja 4 kohdassa tarkoitetut vaatimukset on
täsmennettävä ohjelmassa.
6.
Tukea voivat saada seuraavat alueet:
(a)
direktiivien 92/43/ETY ja 2009/147/EY nojalla
nimetyt Natura 2000 -maa- ja metsätalousalueet;
(b)
muut rajatut luonnonsuojelualueet, joilla on maa-
tai metsätaloutta koskevia ympäristörajoitteita, jotka vaikuttavat direktiivin
92/43/ETY 10 artiklan täytäntöönpanoon. Näiden alueiden
osuus ei saa maaseudun kehittämisohjelmaa kohden ylittää viittä prosenttia ohjelman
maantieteellisellä soveltamisalalla sijaitsevista nimetyistä Natura 2000
-alueista;
(c)
direktiivin 2000/60/EY mukaisesti vesipiirin
hoitosuunnitelmiin sisältyvät maatalousalueet.
7.
Tuen enimmäismäärät vahvistetaan liitteessä I.
32 artikla
Tuet alueille, joilla on
luonnonolosuhteista johtuvia rajoitteita tai muita erityisrajoitteita
1.
Tuet, jotka on tarkoitettu viljelijöille
vuoristoalueilla ja muilla alueilla, joilla on luonnonolosuhteista johtuvia
rajoitteita tai muita erityisrajoitteita, myönnetään vuosittain hehtaarilta
käytössä olevaa maatalousmaata, ja niiden tarkoituksena on korvata
viljelijöille aiheutuneet lisäkustannukset ja tulonmenetykset, jotka johtuvat
maataloustuotannon rajoitteista kyseisillä alueilla.
Lisäkustannukset ja tulonmenetykset on laskettava
verrattuna alueisiin, joilla ei ole luonnonolosuhteista johtuvia rajoitteita
tai muita erityisrajoitteita, ottaen huomioon asetuksen (EU) N:o DP/2012 III
osaston 3 luvun mukaiset tuet.
2.
Tuet myönnetään viljelijöille, jotka sitoutuvat
jatkamaan maataloustoimintaansa 33 artiklan mukaisesti nimetyillä alueilla.
3.
Tukia vahvistettaessa on noudatettava liitteessä I
vahvistettuja vähimmäis- ja enimmäismääriä.
4.
Jäsenvaltioiden on säädettävä, että tukia
pienennetään ohjelmassa määriteltävän tilakohtaisen enimmäispinta-alan
ylittävältä osalta.
5.
Jäsenvaltiot voivat myöntää tämän toimenpiteen
mukaisia tukia vuosina 2014–2017 viljelijöille alueilla, jotka olivat
ohjelmakaudella 2007–2013 tukikelpoisia asetuksen (EY) N:o 1698/2005 36
artiklan a alakohdan ii alakohdan mukaisesti mutta eivät ole enää tukikelpoisia
46 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun uuden aluemäärittelyn jälkeen. Nämä tuet ovat pieneneviä siten, että niiden määrä vuonna 2014 on 80
prosenttia vuoden 2013 tuesta päättyen 20 prosenttiin vuonna 2017.
6.
Niissä jäsenvaltioissa, jotka eivät ole saaneet 33
artiklan 3 kohdassa tarkoitettua alueiden määrittelyä päätökseen ennen 1 päivää
tammikuuta 2014, 5 kohtaa on sovellettava viljelijöihin, jotka saavat tukia
alueilla, jotka olivat oikeutettuja tällaisiin tukiin ohjelmakaudella
2007–2013. Kun alueiden määrittely saadaan päätökseen,
edelleen tukikelpoisina säilyvien alueiden viljelijät saavat tämän toimenpiteen
mukaista täyttä tukea. Tukikelpoisuutensa menettävien alueiden viljelijät eivät
saa enää 5 kohdan mukaista tukea.
33 artikla
Sellaisten alueiden nimeäminen, joilla on
luonnonolosuhteista johtuvia rajoitteita tai muita erityisrajoitteita
1.
Jäsenvaltioiden on nimettävä 2, 3 ja 4 kohdan
perusteella alueet, joille voidaan myöntää 32 artiklassa säädettyjä tukia, noudattaen
seuraavia luokkia:
(a)
vuoristoalueet;
(b)
muut alueet kuin vuoristoalueet, joilla on
luonnonolosuhteista johtuvia huomattavia rajoitteita; ja
(c)
muut alueet, joilla on erityisrajoitteita.
2.
Jotta vuoristoalueille voitaisiin myöntää 32
artiklan mukaisia tukia, niille on oltava ominaista huomattavasti rajoittuneet
maankäyttömahdollisuudet ja oleellisesti nousseet tuotantokustannukset, jotka
johtuvat
(a)
alueen korkean sijainnin vuoksi erittäin vaikeista
ilmasto-olosuhteista, jotka lyhentävät kasvukautta merkittävästi;
(b)
alemmissa korkeuksissa suurimmassa osassa kyseistä
aluetta olevista jyrkistä rinteistä, jotka estävät koneiden käytön tai
edellyttävät erittäin kalliiden erityislaitteiden käyttöä, taikka näiden kahden
tekijän yhteisvaikutuksesta silloin kun molemmista erillisenä aiheutuva rajoite
on merkityksettömämpi, edellyttäen että yhteisvaikutuksesta aiheutuu vastaavia
rajoitteita.
Vuoristoalueina pidetään 62. leveyspiirin
pohjoispuolisia alueita ja eräitä niihin välittömästi liittyviä alueita.
3.
Muilla alueilla kuin vuoristoalueilla on katsottava
olevan luonnonolosuhteista johtuvia huomattavia rajoitteita ja niille voidaan
myöntää 32 artiklan mukaisia tukia, jos vähintään 66 prosenttia käytössä
olevasta maatalousmaasta täyttää vähintään yhden liitteessä II luetelluista
perusteista mainitulla kynnysarvolla. Tämän edellytyksen
täyttyminen on varmistettava asianmukaisella paikallisten hallintoyksiköiden
tasolla (LAU 2 -taso).
Tämän kohdan soveltamisalaan kuuluvia alueita
määrittäessään jäsenvaltioiden on suoritettava objektiivisten perusteiden
mukainen hienosäätö voidakseen sulkea pois alueet, joilla on dokumentoitu
olevan ensimmäisen alakohdan mukaisia luonnonolosuhteista johtuvia huomattavia
rajoitteita, jotka on kuitenkin ratkaistu investoinnein tai taloudellisen toiminnan
ansiosta.
4.
Muille kuin 2 ja 3 kohdassa tarkoitetuille alueille
voidaan myöntää 32 artiklan mukaisia tukia, jos niillä on erityisrajoitteita ja
niiden maankäyttöä olisi jatkettava ympäristön säilyttämiseksi tai
parantamiseksi, maaseudun ylläpitämiseksi ja alueen matkailumahdollisuuksien
varjelemiseksi tai rannikoiden suojelemiseksi.
Erityisrajoitteista kärsivien alueiden on
muodostuttava luonnonsuojelua koskevien edellytysten kannalta yhdenmukaisista
alueista, eikä niiden kokonaispinta-ala saa ylittää kymmentä prosenttia
asianomaisen jäsenvaltion pinta-alasta.
5.
Jäsenvaltioiden on liitettävä maaseudun
kehittämisohjelmiinsa
(a)
2 ja 4 kohdan mukainen nykyinen tai muutettu
aluemäärittely;
(b)
3 kohdassa tarkoitettujen alueiden uusi määrittely.
34 artikla
Eläinten hyvinvointi
1.
Tämän toimenpiteen mukaisia eläinten hyvinvointia
edistäviä tukia myönnetään viljelijöille, jotka sitoutuvat vapaaehtoisesti
toteuttamaan tukitoimia, joihin sisältyy yksi tai useampi eläinten hyvinvointia
edistävä sitoumus.
2.
Eläinten hyvinvointia edistävät tuet kattavat
ainoastaan sitoumukset, jotka ylittävät asetuksen (EU) N:o HR/2012 VI osaston I
luvun mukaisesti vahvistetut asiaa koskevat pakolliset toimenpidevaatimukset ja
muut kansallisessa lainsäädännössä vahvistetut asiaa koskevat pakolliset hoitovaatimukset. Asianomaiset vaatimukset on täsmennettävä ohjelmassa.
Sitoumukset on tehtävä yhdeksi vuodeksi, joka
voidaan uusia.
3.
Aluekohtaisia tai muita yksikkökustannuksiin
perustuvia tukia myönnetään vuosittain, ja niiden on katettava tehdystä sitoumuksesta
viljelijöille aiheutuvat lisäkustannukset ja tulonmenetykset kokonaan tai
osittain. Tarvittaessa tuet voivat myös kattaa
transaktiokustannukset enintään 20 prosenttiin asti eläinten hyvinvointia
edistävästä sitoumuksesta maksetusta palkkiosta.
Tuen enimmäismäärä vahvistetaan liitteessä I.
4.
Siirretään komissiolle valta antaa 90 artiklan
mukaisesti delegoituja säädöksiä, jotka koskevat niiden alojen määrittämistä,
joilla vaatimuksia tiukennetaan eläinten hyvinvointiin liittyvien sitoumusten
ansiosta.
35 artikla
Metsätalouden ympäristö- ja ilmastopalvelut
ja metsien suojelu
1.
Tämän toimenpiteen mukaista tukea myönnetään
hehtaarilta metsää metsänomistajille, kunnille ja kuntayhtymille, jotka
sitoutuvat vapaaehtoisesti toteuttamaan tukitoimia, joihin sisältyy yksi tai
useampi metsätalouden ympäristösitoumus. Valtion metsiä
hoitavat elimet voivat myös saada tukea edellyttäen, että ne eivät sisälly
valtion talousarvioon.
Edellä 1 kohdan mukaisen tuen saamisen
edellytyksenä tiettyä kynnysarvoa suurempien metsätilojen osalta on kestävää
metsätaloutta vastaavan metsänhoitosuunnitelman tai vastaavan välineen
toimittaminen; jäsenvaltiot määrittelevät maaseudun
kehittämisohjelmassaan mainitun kynnysarvon.
2.
Tuet kattavat ainoastaan sitoumukset, jotka
ylittävät kansallisessa metsätalouslaissa tai muussa asiaa koskevassa
kansallisessa lainsäädännössä vahvistetut asiaa koskevat pakolliset
vaatimukset. Kaikki tällaiset vaatimukset on täsmennettävä
ohjelmassa.
Sitoumukset on tehtävä 5–7 vuoden ajaksi. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin tarvittaessa ja asianmukaisesti
perustelluissa tapauksissa määritellä maaseudun kehittämisohjelmissaan
tietyntyyppisille sitoumukselle pidemmän kestoajan.
3.
Tuilla on katettava tehdyistä sitoumuksista
tuensaajille aiheutuvat lisäkustannukset ja tulonmenetykset kokonaan tai
osittain. Tarvittaessa se voi myös kattaa
transaktiokustannukset enintään 20 prosenttiin asti metsätalouden
ympäristösitoumuksesta maksetusta palkkiosta. Tuen enimmäismäärä vahvistetaan
liitteessä I.
4.
Tukea voidaan myöntää yksityisille tahoille,
kunnille ja kuntayhtymille sellaisiin metsätalouden geenivarojen
säilyttämiseksi ja edistämiseksi toteutettaviin tukitoimiin, jotka eivät kuulu
1, 2 ja 3 kohdan soveltamisalaan.
5.
Siirretään komissiolle valta antaa 90 artiklan
mukaisesti delegoituja säädöksiä, jotka koskevat 4 kohdan mukaiseen tukeen
oikeutettujen tukitoimien tyyppejä.
36 artikla
Yhteistyö
1.
Tämän toimenpiteen mukaisella tuella edistetään
sellaisen yhteistyön muotoja, johon osallistuu vähintään kaksi tahoa, ja
erityisesti seuraavia:
(a)
yhteistyöhön liittyvät lähestymistavat unionin eri
toimijoiden välillä maataloudessa, elintarvikeketjussa ja metsätaloudessa sekä
muiden sellaisten toimijoiden välillä, jotka edistävät maaseudun
kehittämispolitiikan tavoitteiden ja prioriteettien täyttämistä,
toimialakohtaiset organisaatiot mukaan luettuina;
(b)
klusterien ja verkostojen luominen;
(c)
62 artiklassa tarkoitettujen maatalouden
tuottavuutta ja kestävyyttä koskevan eurooppalaisen innovaatiokumppanuuden
mukaisten toimijaryhmien perustaminen ja toiminta.
2.
Edellä 1 kohdan mukainen yhteistyö voi liittyä
erityisesti seuraaviin:
(a)
pilottihankkeet;
(b)
uusien tuotteiden, käytäntöjen, menetelmien ja
tekniikoiden kehittäminen maataloudessa, elintarvikealalla ja metsätaloudessa;
(c)
yhteistyö pienten toimijoiden välillä yhteisten
työprosessien järjestämisessä sekä tilojen ja resurssien jakamisessa;
(d)
horisontaalinen ja vertikaalinen yhteistyö
toimitusketjun toimijoiden välillä logististen rajapintojen kehittämiseksi
tavoitteena edistää lyhyitä toimitusketjuja ja paikallisia markkinoita;
(e)
paikalliset menekinedistämistoimet lyhyiden
toimitusketjujen ja paikallisten markkinoiden kehittämiseksi;
(f)
yhteiset toimet ilmastonmuutoksen lieventämiseksi
ja siihen sopeutumiseksi;
(g)
ympäristöhankkeita ja nykyisiä ympäristökäytäntöjä
koskevat yhteiset lähestymistavat;
(h)
horisontaalinen ja vertikaalinen yhteistyö
toimitusketjun toimijoiden välillä elintarvikkeissa, energiantuotannossa ja
teollisissa prosesseissa käytettävän biomassan tuottamiseksi kestävällä
tavalla;
(i)
yhteen tai useampaan maaseudun kehittämistä
koskevaan unionin prioriteettiin liittyvän paikallisen kehittämisstrategian
täytäntöönpano varsinkin muina kuin asetuksen (EU) N:o [CSF/2012] 28 artiklan 1
kohdan b alakohdassa määriteltyinä julkisen ja yksityisen sektorin
kumppanuuksina;
(j)
metsänhoitosuunnitelmien tai vastaavien välineiden
laatiminen.
3.
Edellä 1 kohdan b alakohdan mukaista tukea
myönnetään vain vastaperustetuille klustereille ja verkostoille sekä
sellaisille klustereille ja verkostoille, jotka käynnistävät itselleen uuden
toiminnan.
Edellä 2 kohdan b alakohdan mukaisia tukitoimia
koskevaa tukea voidaan myöntää myös yksittäisille toimijoille, jos tämän
mahdollisuus sisältyy maaseudun kehittämisohjelmaan.
4.
Pilottihankkeiden ja 2 kohdan b alakohdan mukaisten
yksittäisten toimijoiden toteuttamien tukitoimien tulokset on jaettava.
5.
Tämän toimenpiteen mukaista tukea voidaan myöntää
seuraaviin kustannuksiin, jotka liittyvät 1 kohdassa tarkoitettuihin yhteistyön
muotoihin:
(a)
kyseistä aluetta koskevat tutkimukset,
toteutettavuustutkimukset ja liiketoimintasuunnitelman taikka
metsänhoitosuunnitelman tai vastaavan tai muun kuin asetuksen (EU) N:o
[CSF/2012] 29 artiklassa tarkoitetun paikallisen kehittämisstrategian
laatimisesta aiheutuvat kustannukset;
(b)
kyseisen alueen toiminnan edistäminen yhteisen
alueellisen hankkeen toteutuksen mahdollistamiseksi. Kun
kyseessä ovat klusterit, toiminnan edistäminen voi myös koskea koulutuksen
järjestämistä, jäsenten välistä verkostoitumista ja uusien jäsenten hankintaa;
(c)
yhteistyöstä aiheutuvat toimintakustannukset;
(d)
liiketoimintasuunnitelman, muun kuin asetuksen (EU)
N:o [CSF/2012] 29 artiklassa tarkoitetun paikallisen kehittämisstrategian tai
innovointia koskevan toimen toteuttamiseen liittyvistä erityishankkeista
suoraan aiheutuvat kustannukset;
(e)
menekinedistämistoimista aiheutuvat kustannukset.
6.
Kun toteutetaan liiketoimintasuunnitelmaa taikka
metsänhoitosuunnitelmaa tai vastaavaa tai kehittämisstrategiaa, jäsenvaltiot
voivat myöntää tuen joko kokonaissummana, joka kattaa yhteistyökustannukset ja
toteutetuista hankkeista aiheutuneet kustannukset, tai kattaa vain
yhteistyökustannukset ja käyttää hankkeiden toteutukseen muiden toimenpiteiden
mukaisia varoja tai muita unionin rahastoja.
7.
Tukea voidaan myös myöntää eri alueille tai
jäsenvaltioihin sijoittautuneiden toimijoiden väliseen yhteistyöhön.
8.
Tukea voidaan myöntää enintään seitsemän vuoden
ajan, lukuun ottamatta ympäristöä koskevia yhteisiä toimia asianmukaisesti
perustelluissa tapauksissa.
9.
Tämän toimenpiteen mukainen yhteistyö voidaan
yhdistää muista unionin rahastoista kuin maaseuturahastosta samalla alueella
tuettuihin hankkeisiin. Jäsenvaltioiden on varmistettava,
ettei tämän toimenpiteen ja muiden kansallisten tai unionin tukivälineiden
yhdistämisestä aiheudu liian suuria korvauksia.
10.
Siirretään komissiolla valta antaa 90 artiklan
mukaisesti delegoituja säädöksiä, jotka koskevat tukeen oikeutettujen
hankkeiden, klusterien, verkostojen, lyhyiden toimitusketjujen ja paikallisten
markkinoiden erityispiirteiden tarkentamista sekä 2 kohdassa lueteltuja
tukitoimien tyyppejä koskevan tuen myöntämisedellytyksiä.
37 artikla
Riskienhallinta
1.
Tämän toimenpiteen mukainen tuki kattaa
(a)
suoraan viljelijöille maksettavan taloudellisen
tuen sato-, eläin- ja kasvivakuutusmaksuihin, kun vakuutus otetaan
epäsuotuisten sääolojen ja eläin- tai kasvitautien taikka tuholaisten
aiheuttamien taloudellisten tappioiden varalta;
(b)
taloudellisen tuen sijoitusrahastoille, joista
viljelijöille maksetaan taloudellista korvausta eläin- tai kasvitaudista taikka
ympäristövahingosta johtuvien taloudellisten tappioiden johdosta;
(c)
tulojen vakauttamisvälineen, joka muodostuu
taloudellisesta tuesta sijoitusrahastoille, joista maksetaan korvausta
viljelijöille, joiden tulot laskevat paljon.
2.
Edellä 1 kohdan b ja c alakohdan soveltamiseksi
ilmaisulla ’sijoitusrahasto’ tarkoitetaan jäsenvaltion kansallisen
lainsäädäntönsä mukaisesti hyväksymää järjestelmää, jossa siihen kuuluvat
viljelijät voivat vakuuttaa itsensä sellaisia taloudellisia tappioita vastaan,
jotka aiheutuvat eläin- tai kasvitaudeista taikka ympäristövahingosta, taikka
heidän tulojensa voimakasta laskua vastaan ja jossa tällaisille viljelijöille
myönnetään korvauksia.
3.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, ettei tämän
toimenpiteen ja muiden kansallisten tai unionin tukivälineiden taikka
yksityisten vakuutusjärjestelmien yhdistämisestä aiheudu liian suuria
korvauksia. Euroopan globalisaatiorahastosta[33], jäljempänä ’EGR’, saatu suora
tulotuki otetaan myös huomioon viljelijöiden tulotasoa arvioitaessa.
4.
Siirretään komissiolle valta antaa 90 artiklan
mukaisesti delegoituja säädöksiä, jotka koskevat 39 artiklan 3 kohdan b
alakohdassa ja 40 artiklan 4 kohdassa tarkoitettujen sijoitusrahastoille
myönnettävien kaupallisten lainojen vähimmäis- ja enimmäiskestoa.
38 artikla
Sato-, eläin- ja kasvivakuutus
1.
Edellä 37 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaista
tukea myönnetään vain vakuutussopimuksiin, jotka kattavat menetyksen, joka on
aiheutunut epäsuotuisasta sääoloista, eläin- tai kasvitaudista taikka
tuholaisvahingoista tai direktiivin 2000/29/EY mukaisesti kasvitaudin tai
tuholaisen hävittämiseksi taikka niiden leviämisen estämiseksi toteutetuista
toimenpiteistä, kun ne tuhoavat yli 30 prosenttia viljelijän edellisen
kolmivuotiskauden tai edelliseen viisivuotiskauteen perustuvan kolmen vuoden
keskimääräisestä vuosituotannosta, lukuun ottamatta korkeinta ja alinta määrää.
2.
Kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen
on todettava virallisesti epäsuotuisten sääolojen, eläin- tai kasvitaudin
taikka tuholaisvahingon esiintyminen.
Jäsenvaltiot voivat tarvittaessa vahvistaa etukäteen
kriteerit, joiden perusteella virallinen toteaminen katsotaan tapahtuneeksi.
3.
Vakuutuskorvaukset eivät saa korvata enempää kuin
37 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettujen tappioiden korvaamisesta
aiheutuvat kokonaiskustannukset, eikä niihin saa liittyä mitään tulevan
tuotannon tyyppiä tai määrää koskevia ehtoja tai määräyksiä.
Jäsenvaltiot voivat asettaa tarkoituksenmukaiset
tuen enimmäismäärät vakuutusmaksulle, jolle tukea voidaan myöntää.
4.
Enimmäistukiprosentti vahvistetaan liitteessä I.
39 artikla
Eläin- ja kasvitauteihin sekä
ympäristövahinkoihin liittyvät sijoitusrahastot
1.
Jotta kyseinen sijoitusrahasto voi saada tukea sen
on / sillä on
(a)
oltava toimivaltaisen viranomaisen kansallisen
lainsäädännön mukaisesti hyväksymä;
(b)
noudatettava avointa politiikkaa rahastoon
tehtävien maksujen ja sieltä tehtävien nostojen suhteen;
(c)
oltava selkeät säännöt mahdollisesti syntynyttä
velkaa koskevan vastuun osalta.
2.
Jäsenvaltioiden on vahvistettava sijoitusrahastojen
perustamista ja hallintoa koskevat säännöt erityisesti siltä osin kuin ne
liittyvät korvausten myöntämiseen viljelijöille kriisitapauksissa tai näiden
sääntöjen hallinnointiin ja niiden noudattamisen seurantaan.
3.
Edellä 37 artiklan 1 kohdan b alakohdassa
tarkoitettu taloudellinen tuki voi liittyä vain
(a)
sijoitusrahaston perustamisesta aiheutuviin
hallinnollisiin kustannuksiin, jotka voidaan jakaa pienenevästi enintään
kolmelle vuodelle;
(b)
määriin, jotka sijoitusrahasto on maksanut
taloudellisena korvauksena viljelijöille. Lisäksi
taloudellinen tuki voi liittyä sijoitusrahaston ottamien sellaisten
kaupallisten lainojen korkoon, joiden tarkoituksena on maksaa taloudellinen
korvaus viljelijöille kriisitapauksissa.
Alkupääoma ei saa olla peräisin julkisista
varoista.
4.
Eläintautien osalta 37 artiklan 1 kohdan b alakohdan
mukaista taloudellista tukea voidaan myöntää vain Maailman eläintautijärjestön
vahvistamassa eläintautien luettelossa ja/tai päätöksen 90/424/ETY liitteessä
mainituille taudeille.
5.
Enimmäistukiprosentti vahvistetaan liitteessä I.
Jäsenvaltiot voivat rajoittaa kustannuksia, joille
tukea voidaan myöntää, soveltamalla
(a)
rahastokohtaisia enimmäismääriä;
(b)
yksikkökohtaisia enimmäismääriä.
40 artikla
Tulojen vakauttamisväline
1.
Edellä 37 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaista
tukea voidaan myöntää vain, jos tulot laskevat yli 30 prosenttia edellisen
kolmivuotiskauden tai edelliseen viisivuotiskauteen perustuvan kolmen vuoden
yksittäisen viljelijän vuotuisista keskituloista, lukuun ottamatta korkeinta ja
alinta määrää. Edellä 37 artiklan 1 kohdan c alakohtaa sovellettaessa
tulot viittaavat viljelijän markkinoilta saamien tulojen summaan, mukaan
luettuna julkinen tuki missä tahansa muodossa, mutta ilman
tuotantopanoskustannuksia. Sijoitusrahaston maksuilla voidaan korvata enintään
70 prosenttia tulonmenetyksestä.
2.
Jotta kyseinen sijoitusrahasto voi saada tukea sen
on / sillä on
(a)
oltava toimivaltaisen viranomaisen kansallisen
lainsäädännön mukaisesti hyväksymä;
(b)
noudatettava avointa politiikkaa rahastoon
tehtävien maksujen ja sieltä tehtävien nostojen suhteen;
(c)
oltava selkeät säännöt mahdollisesti syntynyttä
velkaa koskevan vastuun osalta.
3.
Jäsenvaltioiden on vahvistettava sijoitusrahastojen
perustamista ja hallintoa koskevat säännöt erityisesti siltä osin kuin ne
liittyvät korvausten myöntämiseen viljelijöille kriisitapauksissa tai näiden
sääntöjen hallinnointiin ja niiden noudattamisen seurantaan.
4.
Edellä 37 artiklan 1 kohdan c alakohdassa
tarkoitettu taloudellinen tuki voi liittyä vain määriin, jotka sijoitusrahasto
on maksanut taloudellisena korvauksena viljelijöille. Lisäksi
taloudellinen tuki voi liittyä sijoitusrahaston ottamien sellaisten
kaupallisten lainojen korkoon, joiden tarkoituksena on maksaa taloudellinen
korvaus viljelijöille kriisitapauksissa.
Alkupääoma ei saa olla peräisin julkisista
varoista.
5.
Enimmäistukiprosentti vahvistetaan liitteessä I.
41 artikla
Toimenpiteiden toteuttamista koskevat
säännöt
Komissio antaa täytäntöönpanosäädöksillä tässä
jaksossa tarkoitettujen toimenpiteiden toteuttamista koskevat säännöt, joita
sovelletaan seuraaviin:
(a)
maa- ja metsätalouden neuvontapalveluja,
tilanhoitopalveluja tai lomituspalveluja tarjoavien viranomaisten tai
yksiköiden valintaa koskevat menettelyt sekä 16 artiklassa tarkoitetun
neuvontapalveluihin liittyvän toimenpiteen mukainen tuen aleneva asteikko;
(b)
jäsenvaltion arvio liiketoimintasuunnitelman
edistymisestä, maksuvaihtoehdot ja nuorten viljelijöiden mahdollisuudet
hyödyntää muita 20 artiklassa tarkoitetun tila- ja yritystoiminnan kehittämistä
koskevan toimenpiteen mukaisia toimenpiteitä;
(c)
rajanveto muiden toimenpiteiden kanssa, muuntaminen
muihin kuin liitteessä I käytettyihin yksiköihin, transaktiokustannusten
laskeminen sekä 29 artiklassa tarkoitetun maaseudun ympäristö- ja
ilmastotoimenpiteen, 30 artiklassa tarkoitetun luonnonmukaista maataloutta
koskevan toimenpiteen ja 35 artiklassa tarkoitetun metsätalouden
ympäristöpalveluja ja metsien suojelua koskevan toimenpiteen mukaisten
sitoumusten muuntaminen tai mukauttaminen;
(d)
mahdollisuus käyttää tulonmenetysten
vakio-oletuksia 29–32, 34 ja 35 artiklan mukaisten toimenpiteiden yhteydessä ja
tulonmenetysten laskentaperusteet;
(e)
tuen määrän laskeminen silloin, kun tukitoimelle
voidaan myöntää useamman kuin yhden toimenpiteen mukaista tukea.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 91
artiklassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
2 jakso
Leader
42 artikla
LAEDER ja paikalliset toimintaryhmät
1.
Asetuksen (EU) N:o [CSF/2012] 30 artiklassa
tarkoitettujen tehtävien lisäksi paikalliset toimintaryhmät voivat myös
huolehtia hallintoviranomaisen ja/tai maksajaviraston niille siirtämien
lisätehtävien suorittamisesta.
2.
Paikalliset toimintaryhmät voivat pyytää
toimivaltaiselta maksajavirastolta ennakkomaksua, jos tällainen mahdollisuus
sisältyy maaseudun kehittämisohjelmaan. Ennakkomaksun
määrä voi olla enintään 50 prosenttia toimintakustannuksiin ja toiminnan
edistämisestä aiheutuviin kustannuksiin liittyvästä julkisesta tuesta.
43 artikla
Valmistelutuki
1.
Asetuksen (EU) N:o [CSF/2012] 31 artiklan a
alakohdan mukainen tuki kattaa
(a)
LEADERin aloituspaketin, johon sisältyy valmiuksien
kehittämistä koskevia toimia sellaisia ryhmiä varten, jotka eivät toteuttaneet
LEADER-ohjelmaa ohjelmakaudella 2007–2013, ja pieniä pilottihankkeita koskevan
tuen;
(b)
valmiuksien kehittämisen, koulutuksen ja
verkostoitumisen, jonka tavoitteena on paikallisen kehittämisstrategian
valmistelu ja täytäntöönpano.
2.
Siirretään komissiolle valta antaa 90 artiklan
mukaisesti delegoituja säädöksiä, jotka koskevat 1 kohdan mukaisten toimien
tukikelpoisten kustannusten määrittelemistä.
44 artikla
LEADER ja yhteistyötoimet
1.
Asetuksen (EU) N:o [CSF/2012] 31 artiklan c
alakohdassa tarkoitettua tukea myönnetään seuraaviin:
(a)
alueiden tai valtioiden väliset yhteistyöhankkeet;
’Alueiden välinen yhteistyö’ tarkoittaa
jäsenvaltion sisäistä yhteistyötä. ’Valtioiden välinen yhteistyö'
tarkoittaa useiden jäsenvaltioiden alueiden välistä ja yhteisön ulkopuolisten
maiden alueiden kanssa tehtävää yhteistyötä;
(b)
alueiden ja valtioiden välisiin
yhteistyöhankkeisiin liittyvä valmisteleva tekninen apu edellyttäen, että
paikalliset toimintaryhmät pystyvät osoittamaan, että ne aikovat toteuttaa
konkreettisen hankkeen.
2.
Muiden paikallisten toimintaryhmien ohella
maaseuturahaston tukea saavan paikallisen toimintaryhmän kumppanit voivat olla
seuraavia:
(a)
paikallinen julkisen ja yksityisen sektorin
kumppanuus maaseutualueella, jolla pannaan täytäntöön paikallista
kehittämisstrategiaa unionissa tai sen ulkopuolella;
(b)
paikallinen julkisen ja yksityisen sektorin
kumppanuus muualla kuin maaseutualueella, jolla pannaan täytäntöön paikallista
kehittämisstrategiaa.
3.
Jos paikalliset toimintaryhmät eivät valitse
yhteistyöhankkeita, jäsenvaltioiden on luotava yhteistyöhankkeille jatkuva
hakujärjestelmä.
Jäsenvaltioiden on julkistettava valtioiden
välisiin yhteistyöhankkeisiin sovellettavat kansalliset tai alueelliset
hallinnolliset menettelyt ja luettelo tukikelpoisista kustannuksista
viimeistään kahden vuoden kuluttua niiden maaseudun kehittämisohjelmien
hyväksymispäivästä.
Yhteistyöhankkeet on hyväksyttävä viimeistään
neljän kuukauden kuluttua hankkeen toimittamispäivästä.
4.
Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle tiedoksi
hyväksytyt valtioiden väliset yhteistyöhankkeet.
45 artikla
Toimintakustannukset ja toiminnan
edistäminen
1.
Asetuksen (EU) N:o [CSF/2012] 31 artiklan d
alakohdassa tarkoitetut toimintakustannukset ovat kustannuksia, jotka liittyvät
paikallisen toimintaryhmän täytäntöönpaneman paikallisen kehittämisstrategian
hallinnointiin.
2.
Asetuksen (EU) N:o [CSF/2012] 31 artiklan d
alakohdassa tarkoitetut toiminnan edistämistä koskevat kustannukset kattavat toimet,
joilla tiedotetaan paikallisesta kehittämisstrategiasta ja hankkeen
kehittämistehtävistä.
3.
Siirretään komissiolle valta antaa 90 artiklan
mukaisesti delegoituja säädöksiä, jotka koskevat 2 kohdan mukaisten toimien
tukikelpoisten kustannusten määrittelemistä.
II luku
Useita toimenpiteitä koskevat yhteiset säännökset
46 artikla
Investoinnit
1.
Jotta investointitoimet voisivat saada
maaseuturahaston tukea, on ennen niiden toteuttamista arvioitava odotettavissa
olevat ympäristövaikutukset kyseisenlaiseen investointiin sovellettavan
lainsäädännön mukaisesti, jos investoinnilla voi olla kielteisiä vaikutuksia
ympäristöön.
2.
Tukikelpoiset menot voivat liittyä vain seuraaviin:
(a)
kiinteän omaisuuden rakentaminen, hankkiminen,
leasing-vuokraus mukaan luettuna, tai kunnostaminen;
(b)
uusien koneiden ja laitteiden hankkiminen tai
ostoleasing, tietokoneohjelmistot mukaan luettuina, enintään omaisuuden
markkina-arvoon asti;
(c)
a ja b alakohdassa tarkoitettuihin menoihin
liittyvät yleiskulut, kuten arkkitehtien, insinöörien ja konsulttien palkkiot,
toteutettavuustutkimukset sekä patenttien tai käyttölupien hankinta.
3.
Kun kyseessä on kastelu, tukikelpoisina menoina
pidetään vain investointeja, jotka vähentävät aiempaa vedenkulutusta vähintään
25 prosenttia. Unioniin vuonna 2004 tai sen jälkeen
liittyneissä jäsenvaltioissa uusiin kastelujärjestelmiin tehtyjä investointeja
voidaan poikkeuksellisesti pitää tukikelpoisina menoina, jos ympäristöarviointi
osoittaa, että kyseinen investointi on kestävä eikä sillä ole kielteisiä
ympäristövaikutuksia.
4.
Kun kyseessä ovat maatalousinvestoinnit,
investointitukea ei voida myöntää maatalouden tuotanto-oikeuksien,
tukioikeuksien, eläinten tai yksivuotisten kasvien hankintaan tai yksivuotisten
kasvien istutukseen. Kun kyseessä on 19 artiklan 1 kohdan b
alakohdan mukainen luonnonkatastrofien vahingoittamien maatalouden
tuotantomahdollisuuksien palauttaminen, eläinten hankintaan liittyvät menot
voivat kuitenkin olla tukikelpoisia.
5.
Investointituen saajat voivat pyytää
toimivaltaisilta maksajavirastoilta ennakkomaksua, jonka suuruus on enintään 50
prosenttia investointiin liittyvästä julkisesta tuesta, jos tällainen
mahdollisuus sisältyy maaseudun kehittämisohjelmaan.
6.
Siirretään komissiolle valta antaa 90 artiklan
mukaisesti delegoituja säädöksiä, jotka koskevat edellytyksiä, joiden
mukaisesti muita leasingsopimuksiin, käytettyihin välineisiin ja laitteisiin
sekä yksinkertaisiin korvausinvestointeihin liittyviä kustannuksia voidaan
pitää tukikelpoisina menoina.
47 artikla
Pinta-alaan liittyviä tukia koskevat
säännöt
1.
Hehtaarimäärä, johon 29, 30 ja 35 artiklan mukaista
sitoumusta sovelletaan, voi vaihdella vuodesta toiseen, jos
(a)
tämä mahdollisuus sisältyy maaseudun
kehittämisohjelmaan;
(b)
kyseistä sitoumusta ei sovelleta kiinteisiin
lohkoihin; ja
(c)
sitoumukseen liittyvän tavoitteen saavuttaminen ei
vaarannu.
2.
Jos koko maa-ala, johon sitoumus liittyy, tai osa
siitä taikka koko maatila siirretään toiselle henkilölle tuen myöntämisen
edellytyksenä olevan sitoumuksensa aikana, kyseinen toinen henkilö voi jatkaa
sitoumusta sen jäljellä olevan voimassaoloajan tai sitoumus voi raueta.
3.
Jos tuensaaja ei voi jatkaa tekemiensä sitoumusten
noudattamista tilan tilusjärjestelyjen taikka toimivaltaisten viranomaisten
hyväksymien julkisten uusjakotoimenpiteiden tai uusjakotoimenpiteiden vuoksi,
jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta sitoumukset
voidaan mukauttaa maatilan uuteen tilanteeseen. Jos
tällainen mukauttaminen on mahdotonta, sitoumus raukeaa.
4.
Jos kyseessä on ylivoimainen este, saatua tukea ei
tarvitse maksaa takaisin.
5.
Edellä 34 artiklan mukaisiin sitoumuksiin
sovelletaan myös 2 kohtaa, kun kyseessä on koko tilaa koskeva siirto, ja 4
kohtaa.
6.
Siirretään komissiolle valta antaa 90 artiklan
mukaisesti delegoituja säädöksiä, jotka koskevat tilan osittaisen siirtämisen
yhteydessä sovellettavia edellytyksiä ja sellaisen muiden tilanteiden
määrittelemistä, joissa tukea ei tarvitse maksaa takaisin.
48 artikla
Tarkistuslauseke
Edellä 29, 30, 34 ja 35 artiklan mukaisten
tukitoimien osalta on säädettävä tarkistuslausekkeesta, jotta mahdollistetaan
niiden mukauttaminen silloin, kun muutetaan mainituissa artikloissa
tarkoitettuja asiaa koskevia pakollisia toimenpidevaatimuksia, hoitovaatimuksia
tai velvollisuuksia, jotka sitoumusten on ylitettävä. Edellä
29, 30 ja 35 artiklan mukaisten tukitoimien, joiden voimassaolo jatkuu nykyisen
ohjelmakauden jälkeen, on sisällettävä tarkistuslauseke, jotta mahdollistetaan
sitoumusten mukauttaminen seuraavan ohjelmakauden oikeudelliseen kehykseen.
Jollei tuensaaja hyväksy tällaista mukautusta,
sitoumus raukeaa.
49 artikla
Hankkeiden valinta
1.
Maaseudun kehittämisohjelman hallintoviranomaisen
on määritettävä kaikkiin toimenpiteisiin sisältyvien tukitoimien
valintaperusteet seurantakomiteaa kuultuaan. Valintaperusteiden
tarkoituksena on varmistaa hakijoiden yhdenvertainen kohtelu, parantaa
rahavarojen käyttöä ja kohdentaa toimenpiteet maaseudun kehittämistä koskevien
unionin prioriteettien mukaisesti. Valintaperusteita määritettäessä on otettava
huomioon suhteellisuusperiaate, kun kyseessä ovat pienet avustukset.
2.
Hankkeiden valinnasta vastaavan jäsenvaltion
viranomaisen on varmistettava, että hankkeet valitaan 1 kohdassa tarkoitettujen
valintaperusteiden mukaisesti sekä noudattaen avointa ja asianmukaisesti
dokumentoitua menettelyä. Valintaperusteiden soveltaminen
ei ole pakollista, kun kyseessä ovat 29–32, 34 ja 35 artiklassa tarkoitetut
toimenpiteet, paitsi jos käytettävissä olevat varat eivät riitä kattamaan
kaikki tukikelpoisia hakijoita.
3.
Tuensaajat voidaan tarvittaessa valita ehdotuspyyntöjen
perusteella soveltaen taloudellisen ja ympäristötehokkuuden vaatimuksia.
50 artikla
Maaseutualueen määritelmä
Tätä asetusta sovellettaessa
hallintoviranomaisen on määriteltävä ’maaseutualue’ ohjelmatasolla.
III luku
Tekninen apu ja verkostoituminen
51 artikla
Teknisen avun rahoitus
1.
Asetuksen (EU) N:o HR/2012 6 artiklan mukaisesti
maaseuturahaston vuotuisista määrärahoista voidaan käyttää komission
aloitteesta ja/tai komission lukuun enintään 0,25 prosenttia asetuksen (EU) N:o
[CSF/2012] 51 artiklassa tarkoitettujen tehtävien rahoitukseen, mukaan
luettuina 52 artiklassa tarkoitetun eurooppalaisen maaseudun
kehittämisverkoston, 53 artiklassa tarkoitetun eurooppalaisen
innovaatiokumppanuuden verkoston ja 54 artiklassa tarkoitetun eurooppalaisen
maaseudun kehittämisen arviointiverkoston perustamis- ja toimintakustannukset.
Maaseuturahastosta voidaan myös rahoittaa
asetuksen (EU) N:o XXXX/XXXX [laatuasetus] 41 artiklan 2 kohdassa säädettyjä
toimia unionin laatujärjestelmien merkintöjen ja tunnusten osalta.
Nämä toimet on toteutettava asetuksen (EY,
Euratom) N:o 1605/2002 53 artiklan 2 kohdan ja sen kaikkien muiden säännösten
sekä sen tämänkaltaiseen talousarvion toteuttamiseen sovellettavien
täytäntöönpanosäännösten mukaisesti.
2.
Edellä 1 kohdassa tarkoitetuista määrärahoista
varataan ja käytetään 30 miljoonaa euroa 56 artiklassa tarkoitetun
innovatiivisesta paikallisesta yhteistyöstä annettavan palkinnon rahoitukseen.
3.
Kunkin maaseudun kehittämisohjelman
kokonaismäärästä voidaan jäsenvaltioiden aloitteesta käyttää enintään 4
prosenttia asetuksen (EU) N:o [CSF/2012] 52 artiklassa tarkoitettuihin
tehtäviin ja 33 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen sellaisten alueiden, joilla
on luonnonolosuhteista johtuvia rajoitteita, aluemäärittelyn valmistelutöihin
liittyviin kustannuksiin.
Asetuksen (EU) N:o HR/2012 9 artiklassa
tarkoitettuun todentamisviranomaiseen liittyvät kustannukset eivät ole
tukikelpoisia tämän kohdan mukaisesti.
Edellä asetettua 4 prosentin enimmäismäärää
noudattaen tietty summa on varattava 55 artiklassa tarkoitetun kansallisen
maaseutuverkoston perustamiseen ja toimintaan.
4.
Siirretään komissiolle valta antaa 90 artiklan
mukaisesti delegoituja säädöksiä, jotka koskevat 3 kohdan mukaiseen tukeen
oikeutettujen valvontatoimien tarkempaa määrittelyä.
52 artikla
Eurooppalainen maaseudun kehittämisverkosto
1.
Perustetaan 51 artiklan 1 kohdan mukaisesti
eurooppalainen maaseudun kehittämisverkosto maaseudun kehittämisen alalla
toimivien kansallisten verkostojen, järjestöjen ja viranomaisten
verkottamiseksi unionin tasolla.
2.
Eurooppalaisen maaseudun kehittämisverkoston kautta
tapahtuvan verkostoitumisen tavoitteena on
(a)
lisätä sidosryhmien osallistumista maaseudun
kehittämiseen;
(b)
parantaa maaseudun kehittämisohjelmien laatua;
(c)
tiedottaa suurelle yleisölle maaseudun kehittämispolitiikan
eduista.
3.
Verkoston tehtävänä on
(a)
koota, analysoida ja levittää tietoa maaseudun
kehittämisen alan toiminnasta;
(b)
koota ja levittää maaseudun kehittämisen hyviä
toimintatapoja ja vakiinnuttaa ne unionin tasolla;
(c)
perustaa teemaryhmiä ja/tai työpajoja
asiantuntemuksen vaihdon helpottamiseksi ja maaseudun kehittämispolitiikan
täytäntöönpanon ja seurannan tukemiseksi ja sen kehittämiseksi edelleen, sekä
huolehtia tällaisten ryhmien ja/tai työpajojen toiminnasta;
(d)
tiedottaa unionin maaseutualueilla ja unionin
ulkopuolisissa maissa saavutetusta kehityksestä;
(e)
järjestää unionin tason tapaamisia ja seminaareja
maaseudun kehittämiseen aktiivisesti osallistuville toimijoille;
(f)
tukea kansallisia verkostoja ja valtioiden välisen
yhteistyön aloitteita;
(g)
erityisesti paikallisten toimintaryhmien osalta
(i)      saada aikaan
synergiaa vastaavien verkostojen kansallisella ja/tai alueellisella tasolla
toteuttamien, valmiuksien kehittämistä ja kokemusten vaihtoa koskevien toimien
kanssa; ja
ii)       tehdä yhteistyötä
EAKR:n, ESR:n sekä EMKR:n perustamien, paikallisen kehittämisen alan
verkostoitumisesta ja teknisestä tuesta vastaavien elinten kanssa paikallisten
kehittämistoimien ja valtioiden välisen yhteistyön aloilla.
4.
Komissio vahvistaa täytäntöönpanosäädöksillä
eurooppalaisen maaseudun kehittämisverkoston organisaatiorakenteen ja
toimintaperiaatteet. Nämä täytäntöönpanosäädökset
hyväksytään 91 artiklassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
53 artikla
Eurooppalaisen innovaatiokumppanuuden
verkosto
1.
Perustetaan 51 artiklan 1 kohdan mukaisesti
eurooppalaisen innovaatiokumppanuuden verkosto tukemaan 61 artiklassa
tarkoitettua maatalouden tuottavuutta ja kestävyyttä koskevaa eurooppalaista
innovaatiokumppanuutta. Verkosto mahdollistaa
toimijaryhmien, neuvontapalvelujen ja tutkijoiden verkostoitumisen.
2.
Eurooppalaisen innovaatiokumppanuuden verkoston
tehtävänä on
(a)
tarjota tukipalveluja ja antaa eurooppalaista
innovaatiokumppanuutta koskevia tietoja tärkeimmille toimijoille;
(b)
saada aikaan keskustelua ohjelma-tasolla
toimijaryhmien perustamisen kannustamiseksi;
(c)
seuloa eurooppalaisen innovaatiokumppanuuden
kannalta tärkeät tutkimustulokset ja tietämys sekä raportoida niistä;
(d)
koota ja levittää innovaatioita koskevia hyviä
toimintatapoja ja vakiinnuttaa ne;
(e)
järjestää konferensseja ja työpajoja ja levittää
eurooppalaisen innovaatiokumppanuuden alaan liittyvää tietoa.
3.
Komissio vahvistaa täytäntöönpanosäädöksillä
eurooppalaisen innovaatiokumppanuuden verkoston organisaatiorakenteen ja
toimintaperiaatteet. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään
91 artiklassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
54 artikla
Eurooppalainen maaseudun kehittämisen
arviointiverkosto
1.
Perustetaan 51 artiklan 1 kohdan mukaisesti
eurooppalainen maaseudun kehittämisen arviointiverkosto tukemaan maaseudun kehittämisohjelmien
arviointia. Verkosto mahdollistaa maaseudun
kehittämisohjelmien arviointiin osallistuvien toimijoiden verkostoitumisen.
2.
Eurooppalaisen maaseudun kehittämisen
arviointiverkoston tehtävänä on helpottaa arviointimenetelmiin liittyvien hyvien
toimintatapojen ja asiantuntemuksen vaihtoa, kehittää arviointimenetelmiä ja
-välineitä sekä tukea arviointiprosessia ja tietojen keruuta ja hallinnointia.
3.
Komissio vahvistaa täytäntöönpanosäädöksillä
eurooppalaisen maaseudun kehittämisen arviointiverkoston organisaatiorakenteen
ja toimintaperiaatteet. Nämä täytäntöönpanosäädökset
hyväksytään 91 artiklassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
55 artikla
Kansallinen maaseutuverkosto
1.
Kunkin jäsenvaltion on perustettava kansallinen
maaseutuverkosto, joka kokoaa yhteen maaseudun kehittämisen parissa toimivat
järjestöt ja viranomaiset. Asetuksen (EU) N:o [CSF/2012] 5
artiklassa tarkoitettu kumppanuus on myös osa kansallista maaseutuverkostoa.
Alueelliset ohjelmat valinneet jäsenvaltiot voivat
toimittaa hyväksyttäväksi erityisohjelman kansallisen maaseutuverkostonsa
perustamista ja toimintaa varten.
2.
Kansallisen maaseutuverkoston verkostoitumisen
tavoitteena on
(a)
lisätä sidosryhmien osallistumista maaseudun
kehittämiseen;
(b)
parantaa maaseudun kehittämisohjelmien laatua;
(c)
tiedottaa suurelle yleisölle ja mahdollisille
tuensaajille maaseudun kehittämispolitiikasta;
(d)
edistää innovointia maataloudessa.
3.
Edellä 51 artiklan 3 kohdan mukainen
maaseuturahaston tuki käytetään seuraaviin:
(a)
verkoston toimintaa varten tarvittavat rakenteet;
(b)
sellaisten toimintasuunnitelmien laatiminen ja
täytäntöönpano, joihin sisältyy jokin seuraavista:
(i)      verkoston hallinta;
ii)       sidosryhmien
osallistuminen ohjelmasuunnitteluun;
iii)      seurannan
tukeminen erityisesti keräämällä ja jakamalla varsinkin asetuksen (EU) N:o
[CSF/2012] 41 artiklassa tarkoitettujen seurantakomiteoiden asiaa koskevia
suosituksia, analyysejä ja palautetta. Kansallisen maaseutuverkoston on myös
tuettava paikallisia toimintaryhmiä paikallisten kehittämisstrategioiden seurannassa
ja arvioinnissa;
iv)      koulutuksen
järjestäminen ohjelman toteutuksesta vastaaville elimille ja muodostettaville
paikallisille toimintaryhmille;
v)       esimerkkien
kerääminen hankkeista maaseudun kehittämisohjelmien kaikkien prioriteettien
aloilla;
vi)      jatkuvat
tutkimukset ja analyysit;
vii)     paikallisten
toimintaryhmien verkostoitumistoimet ja erityisesti alueiden ja valtioiden
välistä yhteistyötä koskeva tekninen apu, paikallisten toimintaryhmien välisen
yhteistyön helpottaminen ja kumppanien etsintä 36 artiklassa tarkoitettua
toimenpidettä varten;
viii)    toimintatapojen ja
kokemusten vaihdon helpottaminen neuvojien ja/tai neuvontapalvelujen kesken;
ix)      innovointiin
liittyvät verkostoitumistoimet;
x)       maaseudun
kehittämisohjelmaa koskeva viestintäsuunnitelma, julkistaminen ja tiedottaminen
mukaan luettuina, yhteistyössä hallintoviranomaisten kanssa sekä suurelle
yleisölle suunnatut tiedotus- ja viestintätoimet;
xi)      eurooppalaisen
maaseudun kehittämisverkoston toimiin osallistuminen ja niihin vaikuttaminen;
(c)
riippumattomista asiantuntijoista koostuvan
esivalintalautakunnan perustaminen ja 58 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu
innovatiivisesta paikallisesta yhteistyöstä annettavaa palkintoa koskevien
hakemusten esivalintamenettely.
4.
Komissio antaa täytäntöönpanosäädöksillä
kansallisten maaseutuverkostojen perustamiseen ja toimintaan liittyvät säännöt. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 91 artiklassa tarkoitettua
tarkastelumenettelyä noudattaen.
IV luku
Maaseutualueiden innovatiivisesta, paikallisesta yhteistyöstä annettava
palkinto
56 artikla
Maaseutualueiden innovatiivisesta,
paikallisesta yhteistyöstä annettava palkinto
Edellä 51 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut
varat on käytettävä sellaisista yhteistyöhankkeista annettavan palkinnon
rahoitukseen, joihin osallistuu vähintään kaksi kumppania eri jäsenvaltioista
ja joissa toteutuu innovatiivinen paikallinen lähestymistapa.
57 artikla
Ehdotuspyyntö
1.
Komissio käynnistää viimeistään vuonna 2015 ja
tämän jälkeen vuosittain ehdotuspyynnön 56 artiklassa tarkoitetun palkinnon
myöntämiseksi. Viimeinen ehdotuspyyntö on käynnistettävä
viimeistään vuonna 2019.
2.
Ehdotuspyynnössä on täsmennettävä ehdotuksen aihe,
jonka on liityttävä johonkin maaseudun kehittämistä koskevaan unionin
prioriteettiin. Aiheen on myös oltava sellainen, että se
on mahdollista panna täytäntöön valtioiden välisellä yhteistyöllä.
3.
Ehdotuspyyntö on avoin sekä paikallisille
toimintaryhmille että tietyn hankkeen toteuttamiseksi yhteistyötä tekeville
yksittäisille yhteisöille.
58 artikla
Valintamenettely
1.
Eri jäsenvaltioiden hakijoiden on jätettävä
palkintohakemuksensa oman jäsenvaltionsa kansalliselle maaseutuverkostolle,
joka vastaa hakemusten esivalinnasta.
2.
Kansallisten maaseutuverkostojen on perustettava
jäsentensä keskuudesta riippumattomista asiantuntijoista koostuva
esivalintalautakunta hakemusten esivalintaa varten. Hakemusten
esivalinta on suoritettava ehdotuspyynnössä määriteltyjä poissulkemis-,
valinta- ja ratkaisuperusteita noudattaen. Kukin kansallinen maaseutuverkosto
voi valita enintään 10 hakemusta, jotka sen on toimitettava komissiolle.
3.
Komissio valitsee jäsenvaltioissa esivalittujen
hakemusten joukosta 50 voittajahanketta. Komissio perustaa
ad hoc -ohjausryhmän, joka muodostuu riippumattomista asiantuntijoista. Ohjausryhmä
valmistelee voittajahakemusten valintaa ehdotuspyynnössä määriteltyjä
poissulkemis-, valinta- ja ratkaisuperusteita noudattaen.
4.
Komissio vahvistaa täytäntöönpanosäädöksellä
luettelon hankkeista, joille palkinto myönnetään.
59 artikla
Rahapalkinto – edellytykset ja maksaminen
1.
Palkinto voidaan myöntää hankkeille, joiden
loppuunsaattaminen ei kestä yli kahta vuotta palkinnon myöntämisestä annetun
täytäntöönpanosäädöksen päivämäärästä. Hankkeen
toteuttamisen aikataulu on määritettävä hakemuksessa.
2.
Palkinto myönnetään kertasuorituksena. Komissio määrittää täytäntöönpanosäädöksillä maksun määrän
ehdotuspyynnössä määriteltyjä perusteita noudattaen ja ottaen huomioon
hakemuksessa täsmennetyt hankkeen arvioidut toteuttamiskustannukset. Hankekohtainen
palkinto voi olla enintään 100 000 euroa.
3.
Jäsenvaltiot maksavat palkinnon voittajille
varmistettuaan, että hanke on saatettu päätökseen. Unioni
korvaa aiheutuneet menot jäsenvaltioille asetuksen (EU) N:o HR/2012 IV osaston
II luvun 4 jakson säännösten mukaisesti. Jäsenvaltiot voivat päättää maksaa
koko palkintosumman tai osan siitä voittajille jo ennen kuin ne ovat
varmistuneet hankkeen loppuunsaattamisesta, jolloin ne ovat vastuussa menoista
siihen asti, kun hankkeen loppuunsaattaminen varmistetaan.
60 artikla
Menettelyä, aikatauluja ja ohjausryhmän
perustamista koskevat säännöt
Komissio vahvistaa täytäntöönpanosäädöksillä
hankkeiden valintamenettelyä ja -aikatauluja koskevat yksityiskohtaiset
säännökset sekä 58 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun riippumattomien
asiantuntijoiden muodostavan ohjausryhmän perustamista koskevat säännöt. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 91 artiklassa tarkoitettua
tarkastelumenettelyä noudattaen.
IV OSASTO
Maatalouden tuottavuutta ja kestävyyttä koskeva eurooppalainen
innovaatiokumppanuus
61 artikla
Tavoitteet
1.
Maatalouden tuottavuutta ja kestävyyttä koskevan
eurooppalaisen innovaatiokumppanuuden tavoitteena on
(a)
edistää resurssitehokasta, tuottavaa,
vähäpäästöistä sekä ilmastoystävällistä ja ilmastonmuutoksen hyvin kestävää
maatalousalaa, jonka toiminta on sopusoinnussa niiden keskeisten luonnonvarojen
kanssa, joista maatalous riippuu;
(b)
auttaa toteuttamaan vakaa niin nykyisten kuin
uusienkin elintarvikkeiden, rehujen ja biomateriaalien tarjonta;
(c)
parantaa prosesseja ympäristön suojelemiseksi ja
ilmastonmuutokseen sopeutumiseksi ja sen hillitsemiseksi;
(d)
rakentaa silta huippututkimuksen ja -tekniikan sekä
niitä tarvitsevien viljelijöiden, yritysten ja neuvontapalvelujen välille.
2.
Maatalouden tuottavuutta ja kestävyyttä koskevan
eurooppalaisen innovaatiokumppanuuden tavoitteet pyritään saavuttamaan
seuraavasti:
(a)
luodaan lisäarvoa yhdistämällä tutkimus ja
maatalouskäytäntö paremmin yhteen ja kannustamalla käytettävissä olevien
innovaatiotoimenpiteiden laajempaa käyttöä;
(b)
nopeutetaan ja laajennetaan innovatiivisten
ratkaisujen siirtämistä käytäntöön; ja
(c)
tiedotetaan tiedeyhteisölle maatalouskäytännön
tutkimustarpeista.
3.
Maaseuturahasto edesauttaa maatalouden tuottavuutta
ja kestävyyttä koskevan eurooppalaisen innovaatiokumppanuuden tavoitteiden
toteuttamista myöntämällä 36 artiklan mukaista tukea 62 artiklassa
tarkoitetuille eurooppalaisen innovaatiokumppanuuden toimijaryhmille ja 53
artiklassa tarkoitetulle eurooppalaisen innovaatiokumppanuuden verkostolle.
62 artikla
Toimijaryhmät
1.
Eurooppalaisen innovaatiokumppanuuden toimijaryhmät
ovat osa maatalouden tuottavuutta ja kestävyyttä koskevaa eurooppalaista
innovaatiokumppanuutta. Niiden perustajina voivat olla
keskeiset toimijat, kuten viljelijät, tutkijat, neuvojat sekä maatalous- ja
elintarvikealoilla toimivat yritykset.
2.
Eurooppalaisen innovaatiokumppanuuden
toimijaryhmien on otettava käyttöön sisäiset menettelyt, joilla varmistetaan
niiden toiminnan avoimuus ja vältetään eturistiriidat.
63 artikla
Toimijaryhmien tehtävät
1.
Eurooppalaisen innovaatiokumppanuuden
toimijaryhmien on laadittava suunnitelma, johon sisältyy
(a)
kuvaus kehitettävästä, testattavasta,
mukautettavasta tai toteutettavasta innovatiivisesta hankkeesta;
(b)
kuvaus odotetuista tuloksista ja siitä, miten
tuottavuuden ja kestävän resurssienhallinnan parantamista koskevan eurooppalaisen
innovaatiokumppanuuden tavoitteen saavuttaminen edistyy.
2.
Innovatiivisia hankkeita toteuttaessaan
toimijaryhmien on
(a)
tehtävä innovatiivisten toimien laatimista ja
täytäntöönpanoa koskevat päätökset; ja
(b)
toteutettava innovatiiviset toimet maaseudun
kehittämisohjelmista rahoitettavien toimenpiteiden yhteydessä.
3.
Toimijaryhmien on levitettävä hankkeittensa
tulokset erityisesti eurooppalaisen innovaatiokumppanuuden verkoston kautta.
V OSASTO
Rahoitusta koskevat säännökset
64 artikla
Varat ja niiden jako
1.
Euroopan parlamentti ja neuvosto vahvistavat
komission ehdotuksesta tämän asetuksen nojalla maaseudun kehittämiseen
myönnettävän unionin tuen kokonaismäärän 1 päivästä tammikuuta 2014 31 päivään
joulukuuta 2020 ulottuvalla kaudella, sen jakaantumisen eri vuosille ja
vähemmän kehittyneille alueille kohdennettavan vähimmäismäärän vuosien
2014–2020 monivuotisen rahoituskehyksen ja samaa ajanjaksoa koskevan
budjettiyhteistyöstä ja moitteettomasta varainhoidosta tehdyn toimielinten
sopimuksen[34]
mukaisesti.
2.
Edellä 51 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun
komission tekniseen apuun suunnataan 0,25 prosenttia 1 kohdassa tarkoitetuista
varoista.
3.
Edellä 1 kohdassa tarkoitettuihin määriin tehdään
vuosittain 2 prosentin suuruinen indeksikorjaus ohjelmatyötä varten ja niiden ottamiseksi
myöhemmin unionin yleiseen talousarvioon.
4.
Komissio jakaa täytäntöönpanosäädöksellä 1 kohdassa
tarkoitetut määrät vuosittain jäsenvaltioille 2 kohdassa tarkoitetun määrän
vähentämisen jälkeen ottaen huomioon asetuksen (EU) N:o DP/2012 14 artiklan 2
kohdassa tarkoitetun varojen siirron. Vuosijakaumaa
vahvistaessaan komissio ottaa huomioon
(a)
4 artiklassa tarkoitettuihin tavoitteisiin
liittyvät puolueettomat perusteet; ja
(b)
aiemmat tulokset.
5.
Edellä 4 kohdassa tarkoitettujen määrien lisäksi
mainitussa kohdassa tarkoitettuun täytäntöönpanosäädökseen on myös sisällyttävä
maatalousrahastolle asetuksen (EU) N:o DP/2012 7 artiklan 2 kohdan ja 14
artiklan 1 kohdan mukaisesti siirretyt varat.
6.
Asetuksen (EU) N:o [CSF/2012] 20 artiklan 2
kohdassa tarkoitetun suoritusvarauksen jakamiseksi asetuksen (EU) N:o HR/2012
45 artiklan mukaisesti maaseuturahastoa varten kannetut käytettävissä olevat
käyttötarkoitukseensa sidotut tulot on lisättävä asetuksen (EU) N:o [CSF/2012]
18 artiklassa tarkoitettuihin määriin. Suoritusvaraus on
jaettava jäsenvaltioille suhteessa niiden osuuteen maaseuturahastosta myönnetyn
tuen kokonaismäärästä.
65 artikla
Maaseuturahaston osuus
1.
Maaseudun kehittämisohjelman hyväksymistä
koskevassa päätöksessä on vahvistettava maaseuturahaston enimmäisrahoitusosuus
ohjelmalle. Päätöksessä on tarvittaessa ilmoitettava
selkeästi vähemmän kehittyneille alueille myönnettävät määrärahat.
2.
Maaseuturahaston osuus on laskettava tukikelpoisten
julkisten menojen määrän perusteella.
3.
Maaseudun kehittämisohjelmissa on vahvistettava
kaikkiin toimenpiteisiin sovellettava yhtenäinen maaseuturahaston
rahoitusosuus. Vähemmän kehittyneille alueille sekä
syrjäisimmille alueille ja asetuksessa (ETY) N:o 2019/93 tarkoitetuille
pienille Egeanmeren saarille on tarvittaessa vahvistettava erillinen
maaseuturahaston rahoitusosuus. Maaseuturahaston rahoitusosuus on enintään
(a)
85 prosenttia tukikelpoisista julkisista menoista
vähemmän kehittyneillä alueilla, syrjäisimmillä alueilla ja asetuksessa (ETY)
N:o 2019/93 tarkoitetuilla pienillä Egeanmeren saarilla;
(b)
50 prosenttia tukikelpoisista julkisista menoista
muilla alueilla.
Maaseuturahaston rahoitusosuus on vähintään 20
prosenttia.
4.
Poiketen siitä, mitä 3 kohdassa säädetään,
maaseuturahaston rahoitusosuus on enintään
(a)
80 prosenttia 15, 28 ja 36 artiklassa
tarkoitettujen toimenpiteiden, asetuksen (EU) N:o [CSF/2012] 28 artiklassa
tarkoitetun LEADERin paikallisen kehittämisen ja 20 artiklan 1 kohdan a
alakohdan i alakohdan mukaisten tukitoimien osalta. Se
voidaan nostaa 90 prosenttiin vähemmän kehittyneiden alueiden, syrjäisimpien
alueiden ja asetuksessa (ETY) N:o 2019/93 tarkoitettujen pienten Egeanmeren
saarten ohjelmissa;
(b)
100 prosenttia 66 artiklan mukaista rahoitusta
saavien tukitoimien osalta.
5.
Vähintään viisi prosenttia maaseuturahastosta maaseudun
kehittämisohjelmaan myönnettävästä kokonaisrahoituksesta on varattava Leaderin
täytäntöönpanoon.
6.
Maaseuturahastosta osarahoitettuja menoja ei voida
osarahoittaa myöntämällä rahoitusta rakennerahastoista, koheesiorahastosta tai
muista unionin rahoitusvälineistä.
7.
Yrityksille myönnettävää tukea koskevien julkisten
menojen on noudatettava valtiontuen osalta vahvistettuja tuen enimmäismääriä,
ellei tässä asetuksessa toisin säädetä.
66 artikla
Rahoitus tukitoimille, joiden osuus
innovoinnissa on huomattava
Maatalousrahastolle
asetuksen (EU) N:o DP/2012 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti siirretyt varat on
varattava tukitoimille, joiden osuus maatalouden tuottavuuden ja kestävyyden,
ilmastonmuutoksen hillitseminen ja siihen sopeutuminen mukaan luettuna, kannalta
tärkeässä innovoinnissa on huomattava.
67 artikla
Menojen tukikelpoisuus
1.
Poiketen siitä, mitä asetuksen (EU) N:o [CSF/2012]
55 artiklan 7 kohdassa säädetään, kun kyseessä ovat luonnonkatastrofeista
johtuvat kiireelliset toimenpiteet, maaseudun kehittämisohjelmissa voidaan
sopia, että ohjelmamuutoksiin liittyvien menojen tukikelpoisuus voi alkaa
päivänä, jona luonnonkatastrofi tapahtui.
2.
Menot ovat 49 artiklassa tarkoitettujen
valintaperusteiden mukaisesti oikeutettuja maaseuturahaston rahoitusosuuteen
vain, jos ne ovat aiheutuneet tukitoimista, joista kyseisen ohjelman
hallintoviranomainen on tehnyt päätöksen tai jotka ovat sen vastuulla.
Lukuun ottamatta 46 artiklan 2 kohdan c
alakohdassa määriteltyjä yleiskuluja, perussopimuksen 42 artiklan
soveltamisalaan kuuluvien toimenpiteiden mukaisten investointitoimien osalta
tukikelpoisiksi katsotaan vain menot, jotka ovat aiheutuneet sen jälkeen, kun
hakemus on toimitettu toimivaltaiselle viranomaiselle.
Jäsenvaltiot voivat sopia ohjelmissaan, että
tukikelpoisia ovat vain menot, jotka ovat aiheutuneet sen jälkeen, kun
toimivaltainen viranomainen on hyväksynyt tukihakemuksen.
3.
Edellä 1 ja 2 kohtaa ei sovelleta 51 artiklan 1 ja
2 kohtaan.
4.
Tuensaajien suorittamista maksuista on esitettävä
laskut ja asiakirjat, jotka ovat maksun todisteena. Jos
tämä ei ole mahdollista, maksujen tueksi on esitettävä vastaavalla tavalla
todistusvoimaiset kirjanpitoasiakirjat, lukuun ottamatta asetuksen (EU) N:o
[CSF/2012] 57 artiklan 1 kohdan b, c ja d alakohdan mukaisia tukimuotoja.
68 artikla
Tukikelpoiset menot
1.
Kun tämän asetuksen mukainen tuki kattaa
toimintakustannukset, tukikelpoisia ovat seuraavantyyppiset kustannukset:
(a)
toimintakustannukset;
(b)
henkilöstökustannukset;
(c)
koulutuskustannukset;
(d)
PR-toimiin liittyvät kustannukset;
(e)
rahoituskustannukset;
(f)
verkostoitumiskustannukset.
2.
Tutkimukset ovat tukikelpoisia vain, jos ne
liittyvät ohjelmaan kuuluvaan erityiseen tukitoimeen taikka ohjelman
erityistavoitteisiin ja tavoitteisiin.
3.
Työn, tavaroiden, palvelujen, maan tai kiinteistön
tarjoamisen muodossa käyttöön annetut luontoissuoritukset, joista ei ole
suoritettu laskuilla tai vastaavalla tavalla todistusvoimaisella asiakirjalla
osoitettavissa olevaa rahakorvausta, voivat olla tukikelpoisia, jos asetuksen
(EU) N:o [CSF/2012] 59 artiklassa säädetyt edellytykset täyttyvät.
4.
Välillisiin kustannuksiin voidaan myöntää 15, 16,
19, 21, 25 ja 36 artiklassa tarkoitettujen toimenpiteiden mukaista tukea.
69 artikla
Toimenpiteiden todennettavuus ja
valvottavuus
1.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikki niiden
toteuttamat maaseudun kehittämistoimenpiteet voidaan todentaa ja niitä voidaan
valvoa. Tätä varten kunkin maaseudun kehittämisohjelman
hallintoviranomaisen ja maksajaviraston on laadittava maaseudun
kehittämisohjelmaan sisällytettävien toimenpiteiden todennettavuutta ja
valvottavuutta koskeva ennakkoarviointi. Hallintoviranomaisen ja
maksajaviraston on myös arvioitava toimenpiteiden todennettavuutta ja
valvottavuutta maaseudun kehittämisohjelman toteuttamisen aikana. Ennakkoarvioinnissa
ja toteutuksen aikana laadittavassa arvioinnissa on otettava huomioon edellisen
ja nykyisen ohjelmakauden aikana tehtyjen tarkastusten tulokset. Jos
arvioinnista käy ilmi, etteivät todennettavuutta ja valvottavuutta koskevat
vaatimukset täyty, kyseisiä toimenpiteitä on mukautettava vastaavasti.
2.
Jos tuki myönnetään vakiokustannusten tai
lisäkustannusten ja tulonmenetysten perusteella, jäsenvaltioiden on
varmistettava, että tarpeelliset laskelmat ovat asianmukaisia ja
paikkansapitäviä ja laadittu ennakolta oikeudenmukaisen, tasapuolisen ja
todennettavissa olevan laskentamenetelmän perusteella. Tätä
varten laskelmista vastaavista viranomaisista riippumattoman elimen, jolla on
tarvittavaa asiantuntemusta, on laadittava todistus, jossa laskelmien
asianmukaisuus ja paikkansapitävyys vahvistetaan. Mainittu todistus on
sisällytettävä maaseudun kehittämisohjelmaan.
70 artikla
Ennakkomaksut
1.
Ennakon maksamisen edellytyksenä on 100 prosenttia
ennakon määrästä olevan pankkitakuun tai vastaavan vakuuden antaminen. Kun kyseessä ovat julkiset tuensaajat, ennakko on maksettava kunnille
ja kuntayhtymille, alueviranomaisille ja julkisoikeudellisille elimille.
Viranomaisen vakuutena tarjoaman välineen on
katsottava vastaavan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua vakuutta
edellyttäen, että viranomainen sitoutuu maksamaan vakuutta vastaavan määrän,
jos oikeutta maksettuun ennakkoon ei vahvisteta.
2.
Vakuus voidaan vapauttaa, kun toimivaltainen
maksajavirasto vahvistaa, että tukitoimeen liittyvää julkista rahoitusosuutta
vastaavat todelliset menot ylittävät ennakon määrän.
VI OSASTO
Hallinto, valvonta ja julkistaminen
71 artikla
Komission velvollisuudet
Komissio toteuttaa asetuksessa (EU) N:o
HR/2012 säädettyjä toimenpiteitä ja tarkastuksia varmistaakseen moitteettoman
varainhoidon perussopimuksen 317 artiklan mukaisesti jäsenvaltioiden kanssa
yhteistyössä toteutettavan hallinnon puitteissa.
72 artikla
Jäsenvaltioiden velvollisuudet
1.
Jäsenvaltioiden on saatettava voimaan kaikki lait,
asetukset ja hallinnolliset määräykset asetuksen (EU) N:o HR/2012 60 artiklan 1
kohdan mukaisesti varmistaakseen, että unionin taloudelliset edut suojataan
tehokkaasti.
2.
Jäsenvaltioiden on nimettävä kunkin maaseudun
kehittämisohjelman osalta seuraavat viranomaiset:
(a)
kyseisen ohjelman hallinnoinnista vastaava
hallintoviranomainen, joka voi olla julkinen tai yksityinen kansallisella tai
alueellisella tasolla toimiva elin taikka jäsenvaltio itse silloin, kun se
huolehtii kyseisestä tehtävästä;
(b)
asetuksen (EU) N:o HR/2012 7 artiklassa tarkoitettu
hyväksytty maksajavirasto;
(c)
asetuksen (EU) N:o HR/2012 9 artiklassa tarkoitettu
todentamisviranomainen.
3.
Jäsenvaltioiden on varmistettava kunkin maaseudun
kehittämisohjelman osalta, että on perustettu sellainen hallinto- ja
valvontajärjestelmä, jolla taataan selkeä tehtävien jako ja erottelu
hallintoviranomaisen ja muiden elinten välillä. Jäsenvaltioiden
on varmistettava, että järjestelmät toimivat tehokkaasti koko ohjelmakauden
ajan.
4.
Jäsenvaltioiden on määriteltävä selkeästi
hallintoviranomaisen, maksajaviraston ja LEADERin paikallisten toimintaryhmien
tehtävät tukikelpoisuuden ja valintaperusteiden soveltamisen sekä hankkeiden
valintamenettelyn osalta.
73 artikla
Hallintoviranomainen
1.
Hallintoviranomainen on vastuussa ohjelman
tehokkaasta, vaikuttavasta ja moitteettomasta hallinnosta ja toteutuksesta ja
erityisesti seuraavista:
(a)
sen varmistaminen, että käytössä on asianmukainen
suojattu sähköinen järjestelmä ohjelman ja sen toteutuksen seurantaa ja
arviointia varten tarvittavien tilastotietojen ja varsinkin määriteltyjen
tavoitteiden saavuttamisen ja prioriteettien täyttämisen seurannassa
tarvittavien tietojen kirjaamiseksi, säilyttämiseksi, hallinnoimiseksi ja
niistä raportoimiseksi;
(b)
rahoitettaviksi valittuja tukitoimia koskevien
asianmukaisten indikaattoritietojen, tuensaajaa ja hanketta koskevat tärkeimmät
piirteet mukaan luettuina, toimittaminen komissiolle neljännesvuosittain;
(c)
sen varmistaminen, että tuensaajat ja muut
tukitoimien toteuttamiseen osallistuvat elimet
(i)      saavat tiedot
niille tuen myöntämisestä aiheutuvista velvollisuuksista ja että niillä on joko
erillinen kirjanpito tai soveltuva kirjanpitokoodi kaikille tukitoimeen
liittyville taloustoimille;
ii)       ovat tietoisia
vaatimuksista, jotka koskevat tietojen toimittamista hallintoviranomaiselle
sekä tuotosten ja tulosten kirjaamista;
(d)
sen varmistaminen, että asetuksen (EU) N:o
[CSF/2012] 48 artiklassa tarkoitettu ennakkoarviointi on arviointi- ja
seurantajärjestelmän mukainen, ennakkoarvioinnin hyväksyminen ja sen
toimittaminen komissiolle;
(e)
sen varmistaminen, että asetuksen (EU) N:o [CSF/2012]
49 artiklassa tarkoitettu arviointisuunnitelma on laadittu, asetuksen (EU) N:o
[CSF/2012] 50 artiklassa tarkoitetussa ohjelman jälkiarvioinnissa noudatetaan
mainitussa asetuksessa säädettyjä määräaikoja, nämä arvioinnit ovat seuranta-
ja arviointijärjestelmän mukaisia ja ne toimitetaan seurantakomitealle ja
komissiolle;
(f)
ohjelman toteuttamisen seurannassa sen erityiset
tavoitteet ja painopisteet huomioon ottaen tarvittavien tietojen ja
asiakirjojen toimittaminen seurantakomitealle;
(g)
vuotuisen edistymiskertomuksen, seurantaa koskevat
yhteenvetotaulukot mukaan luettuina, laatiminen ja toimittaminen komissiolle
seurantakomitean antaman hyväksynnän jälkeen;
(h)
sen varmistaminen, että maksajavirasto saa
rahoitettaviksi valittujen tukitoimien osalta kaikki tarvittavat tiedot
erityisesti noudatetuista menettelyistä ja kaikista suoritetuista
tarkastuksista ennen kuin maksut hyväksytään;
(i)
ohjelman julkisuuden varmistaminen, myös
kansallisen maaseutuverkoston välityksellä, tiedottamalla mahdollisille
tuensaajille, ammattialajärjestöille, talouselämän edustajille ja
työmarkkinaosapuolille, miesten ja naisten välistä tasa-arvoa edistäville
elimille sekä asianosaisille kansalaisjärjestöille, ympäristöjärjestöt mukaan
luettuina, ohjelman tarjoamista mahdollisuuksista ja säännöistä, jotka koskevat
siitä saatavaa rahoitusta, sekä tiedottomalla tuensaajille unionin
rahoitusosuudesta ja yleisölle unionin osuudesta ohjelmassa.
2.
Jäsenvaltio tai hallintoviranomainen voi nimetä
yhden tai useamman välittävän elimen, paikallisviranomaiset, alueelliset
kehittämiselimet tai kansalaisjärjestöt mukaan luettuina, huolehtimaan
maaseudun kehittämistoimien hallinnosta ja toteutuksesta.
Kun osa hallintoviranomaisen tehtävistä siirretään
toiselle elimelle, hallintoviranomainen on edelleen täysin vastuussa kyseisten
tehtävien tehokkaasta ja moitteettomasta hallinnosta ja täytäntöönpanosta. Hallintoviranomaisen on varmistettava, että on annettu tarvittavat
säännökset, jotta toinen elin pystyy hankkimaan kaikki tarvittavat tiedot
näiden tehtävien hoitamiseksi.
3.
Jos maaseudun kehittämisohjelmaan sisältyy 8
artiklassa tarkoitettu temaattinen alaohjelma, hallintoviranomainen voi nimetä
yhden tai useamman välittävän elimen, paikallisviranomaiset, paikalliset
toimintaryhmät tai kansalaisjärjestöt mukaan luettuina, huolehtimaan strategian
hallinnosta ja täytäntöönpanosta. Tässä tapauksessa
sovelletaan 2 kohtaa.
Hallintoviranomaisen on varmistettava, että
temaattisen alaohjelman tukitoimet ja tuotokset eritellään 74 artiklassa
tarkoitetussa seuranta- ja arviointijärjestelmässä.
VII OSASTO
Seuranta ja arviointi
I luku
Yleiset säännökset
1 jakso
Seuranta- ja arviointijärjestelmän perustaminen ja tavoitteet
74 artikla
Seuranta- ja arviointijärjestelmä
Laaditaan tämän jakson mukaisesti yhteinen
seuranta- ja arviointijärjestelmä komission ja jäsenvaltioiden välisessä
yhteistyössä; komissio hyväksyy tämän järjestelmän
täytäntöönpanosäädöksillä, jotka annetaan 91 artiklassa tarkoitettua
tarkastelumenettelyä noudattaen.
75 artikla
Tavoitteet
Seuranta- ja arviointijärjestelmän tavoitteena
on
(a)
osoittaa maaseudun kehittämispolitiikan edistyminen
ja saavutukset sekä arvioida maaseudun kehittämispolitiikkaan liittyvien
toimien vaikutusta, vaikuttavuutta, tehokkuutta ja asianmukaisuutta;
(b)
parantaa maaseudun kehittämistuen kohdentamista;
(c)
tukea seurantaan ja arviointiin liittyvää yhteistä
oppimisprosessia.
2 jakso
Tekniset säännökset
76 artikla
Yhteiset indikaattorit
1.
Edellä 74 artiklassa säädetyn seuranta- ja
arviointijärjestelmän yhteydessä on sovittava sellaisten yhteisten indikaattorin
luettelosta, jotka liittyvät alkutilanteeseen sekä ohjelman rahoituksen
toteuttamiseen, tuotoksiin, tuloksiin ja vaikutuksiin, jotta tiedot on
mahdollista yhdistää yhteisön tasolla.
2.
Yhteisten indikaattorien on liityttävä maaseudun
kehittämispolitiikan kehyksen rakenteeseen ja tavoitteisiin, ja niiden avulla
on voitava mitata politiikan täytäntöönpanon edistymistä, tehokkuutta ja
vaikuttavuutta verrattuna unionin tavoitteisiin kansallisella ja ohjelmien
tasolla.
77 artikla
Sähköinen tietojärjestelmä
1.
Seurannassa ja arvioinnissa tarvittavat ohjelman
toteutusta, kutakin rahoitettavaksi valittua tukitoimea ja päätettyä tukitoimea
koskevat tärkeimmät tiedot, tuensaajaa ja hanketta koskevat tärkeimmät piirteet
mukaan luettuina, on talletettava ja säilytettävä sähköisesti.
2.
Komissio varmistaa, että käytössä on asianmukainen
suojattu sähköinen järjestelmä tärkeimpien tietojen tallettamiseksi,
säilyttämiseksi ja hallinnoimiseksi sekä seurannasta ja arvioinnista
raportoimiseksi.
78 artikla
Tietojen toimittaminen
Maaseudun kehittämistoimenpiteiden mukaista
tukea saavien tuensaajien ja paikallisten toimintaryhmien on toimitettava
hallintoviranomaiselle ja/tai nimetyille arvioijille taikka muille elimille,
joille näiden tehtävien suorittaminen on siirretty, kaikki tarvittavat tiedot
ohjelman seurannan ja arvioinnin mahdollistamiseksi erityisesti tiettyjen
erityistavoitteiden ja prioriteettien täyttämisen osalta.
II luku
Seuranta
79 artikla
Seurantamenettelyt
1.
Hallintoviranomaisen ja asetuksen (EU) N:o
[CSF/2012] 41 artiklassa tarkoitetun seurantakomitean on seurattava ohjelman
toteutuksen laatua.
2.
Hallintoviranomaisen ja seurantakomitean on
toteutettava kunkin maaseudun kehittämisohjelman seuranta rahoitusta, tuotosta
ja tavoitteita koskevien indikaattoreiden perusteella.
80 artikla
Seurantakomitea
Alueelliset ohjelmat valinneet jäsenvaltiot
voivat perustaa kansallisen seurantakomitean koordinoimaan alueellisten
ohjelmien täytäntöönpanoa suhteessa kansalliseen kehykseen ja varojen käyttöön.
81 artikla
Seurantakomitean velvollisuudet
1.
Seurantakomitean on huolehdittava maaseudun
kehittämisohjelman tuloksellisuudesta ja sen täytäntöönpanon tehokkuudesta. Sitä varten seurantakomitea huolehtii asetuksen (EU) N:o [CSF/2012] 43
artiklassa tarkoitettujen tehtävien lisäksi seuraavista:
(a)
sitä on kuultava rahoitettavien tukitoimien
valintaperusteista neljän kuukauden kuluessa ohjelman hyväksymispäätöksestä ja
sen on annettava asiasta lausuntonsa. Valintaperusteita on
tarkistettava ohjelmatyön tarpeita vastaavasti;
(b)
sen on tarkasteltava toimia ja tuotoksia suhteessa
ohjelman arviointisuunnitelmaan;
(c)
sen on tarkasteltava ennakkoehtojen täyttämiseen
liittyviä ohjelman toimia;
(d)
sen on osallistuttava kansallisen maaseutuverkoston
toimintaan ohjelman toteuttamista koskevien tietojen vaihtamiseksi;
(e)
sen on tarkasteltava vuosittaisia
täytäntöönpanokertomuksia ja hyväksyttävä ne ennen niiden toimittamista
komissiolle.
82 artikla
Vuotuinen täytäntöönpanokertomus
1.
Jäsenvaltioiden on toimitettava maaseudun
kehittämisohjelman edellisen kalenterivuoden täytäntöönpanoa koskeva vuotuinen
täytäntöönpanokertomus komissiolle viimeistään 31 päivänä toukokuuta 2016 ja
tämän jälkeen vuosittain viimeistään 31 päivänä toukokuuta, vuoden 2023 loppuun
asti. Vuonna 2016 toimitetun kertomuksen on katettava
kalenterivuoden 2014 ja 2015.
2.
Sen lisäksi, mitä asetuksen (EU) N:o [CSF/2012] 44
artiklassa säädetään, vuotuisiin täytäntöönpanokertomuksiin on sisällytettävä
tiedot muun muassa toimenpidekohtaisista rahoitussitoumuksista ja menoista sekä
yhteenveto arviointisuunnitelman yhteydessä toteutetuista toimista.
3.
Sen lisäksi, mitä asetuksen (EU) N:o [CSF/2012] 44
artiklassa säädetään, vuonna 2017 toimitettuun vuotuiseen
täytäntöönpanokertomukseen on myös sisällytettävä kuvaus ohjelmaan
mahdollisesti sisältyvien alaohjelmien toteutuksesta sekä arvio siitä, miten
hyvin yhdennetty lähestymistapa on onnistuttu varmistamaan käytettäessä
maaseuturahastoa ja muita EU:n rahoitusvälineitä, myös paikallisia
kehittämisstrategioita, maaseutualueiden alueellisen kehittämisen tukemiseen,
ja maaseudun kehittämisohjelmaan sisältyvän kunkin painopisteen tavoitteiden
saavuttamista koskevat havainnot.
4.
Sen lisäksi, mitä asetuksen [CSF/2012] 44
artiklassa säädetään, vuonna 2019 toimitettuun vuotuiseen
täytäntöönpanokertomukseen on myös sisällytettävä kuvaus ohjelmaan
mahdollisesti sisältyvien alaohjelmien toteutuksesta ja arvio siitä, miten
hyvin yhdennetty lähestymistapa on onnistuttu varmistamaan käytettäessä
maaseuturahastoa ja muita EU:n rahoitusvälineitä, myös paikallisia
kehittämisstrategioita, maaseutualueiden alueellisen kehittämisen tukemiseen.
5.
Komissio antaa täytäntöönpanosäädöksillä vuotuisten
täytäntöönpanokertomusten esittämistä koskevat säännöt. Nämä
täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 91 artiklassa tarkoitettua
tarkastelumenettelyä noudattaen.
III luku
Arviointi
83 artikla
Yleiset säännökset
1.
Komissio vahvistaa täytäntöönpanosäädöksillä
asetuksen (EU) N:o [CSF/2012] 48 artiklassa tarkoitettuun ennakkoarviointiin ja
50 artiklassa tarkoitettuun jälkiarviointiin sisällytettävät tiedot sekä
asetuksen (EU) N:o [CSF/2012] 49 artiklassa tarkoitettua arviointisuunnitelmaa
koskevat vähimmäisvaatimukset. Nämä
täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 91 artiklassa tarkoitettua
tarkastelumenettelyä noudattaen.
2.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että arvioinnit
ovat 74 artiklan mukaisesti hyväksytyn arvioinnin yhteisen lähestymistavan
mukaisia, järjestettävä tarvittavien tietojen tuottaminen ja kerääminen sekä
toimitettava seurantajärjestelmään sisältyviä erilaisia tietoja arvioijille.
3.
Jäsenvaltiot tarjoavat arviointikertomukset
saataville internetissä ja komissio unionin verkkosivustolla.
84 artikla
Ennakkoarviointi
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että
ennakkoarvioija osallistuu jo varhaisessa vaiheessa maaseudun
kehittämisohjelman kehittämisprosessiin, mukaan luettuna 9 artiklan 1 kohdan b
alakohdassa tarkoitettu analyysi, ohjelman toimenpidelogiikan suunnitteluun ja
ohjelman tavoitteiden vahvistamiseen.
85 artikla
Jälkiarviointi
Jäsenvaltioiden on laadittava kustakin
maaseudun kehittämisohjelmastaan vuonna 2023 jälkiarviointikertomus. Tämä kertomus on toimitettava komissiolle viimeistään 31 päivänä
joulukuuta 2023.
86 artikla
Arviointien yhteenvedot
Komissio vastaa ennakko- ja jälkiarvioinneista
unionin tasolla laadittavista yhteenvedoista.
Arviointikertomusten yhteenvedot on saatava
päätökseen viimeistään asianomaisten arviointien toimittamista seuraavan vuoden
31 päivänä joulukuuta.
VIII OSASTO
Kilpailua koskevat säännökset
87 artikla
Yrityksiin sovellettavat säännöt
Jos tämän asetuksen mukaista tukea myönnetään
yritysten välisiin yhteistyömuotoihin, sitä voidaan myöntää vain sellaisiin
yritysten välisiin yhteistyömuotoihin, jotka ovat asetuksen (EU) N:o YMJ/2012
143–145 artiklan nojalla sovellettavien kilpailusääntöjen mukaista.
88 artikla
Valtiontuet
1.
Jollei tässä osastossa toisin säädetä,
jäsenvaltioiden maaseudun kehittämistoimenpiteitä varten myöntämään tukeen
sovelletaan perussopimuksen 107, 108 ja 109 artiklaa.
2.
Perussopimuksen 107, 108 ja 109 artiklaa ei
sovelleta jäsenvaltioiden tämän asetuksen nojalla ja mukaisesti maksamaan
tukeen eikä 89 artiklassa tarkoitettuun kansalliseen lisärahoitukseen, kun
kyseessä on perussopimuksen 42 artiklan soveltamisalaan kuuluva tuki.
89 artikla
Kansallinen lisärahoitus
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava unionin tukea
saavien maaseudun kehittämistoimenpiteiden lisärahoitukseen tarkoitetut ja
perussopimuksen 42 artiklan soveltamisalaan kuuluvat jäsenvaltioiden maksamat
tuet, ja komissio hyväksyy ne tämän asetuksen säännösten mukaisesti osana 7
artiklassa tarkoitettua ohjelmatyötä. Näitä tukia
arvioidessaan komissio soveltaa analogisesti perussopimuksen 107 artiklan
soveltamiseksi vahvistettuja perusteita. Kyseinen jäsenvaltio ei saa ottaa
ehdotettua lisärahoitusta käyttöön ennen sen hyväksymistä.
IX OSASTO
Komission toimivalta, yleiset säännökset sekä siirtymä- ja loppusäännökset
I luku
Komission toimivalta
90 artikla
Siirretyn säädösvallan käyttäminen
1.
Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja
säädöksiä tässä artiklassa säädetyin edellytyksin.
2.
Siirretään komissiolle valta antaa tässä
asetuksessa tarkoitettuja delegoituja säädöksiä määräämättömäksi ajaksi tämän
asetuksen voimaantulopäivästä.
3.
Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin
tahansa peruuttaa tässä asetuksessa tarkoitetun säädösvallan siirron. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan tuossa päätöksessä mainittu
säädösvallan siirto. Päätös tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona
se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, tai päätöksessä
mainittuna myöhempänä päivänä. Päätös ei vaikuta jo voimassa olevien
delegoitujen säädösten pätevyyteen.
4.
Heti kun komissio on antanut delegoidun säädöksen,
komissio antaa sen tiedoksi yhtäaikaisesti Euroopan parlamentille ja
neuvostolle.
5.
Tämän asetuksen mukaisesti annettu delegoitu säädös
tulee voimaan vain, jos Euroopan parlamentti tai neuvosto eivät vastusta sitä
kahden kuukauden kuluessa siitä, kun säädös on annettu tiedoksi Euroopan
parlamentille ja neuvostolle, tai jos sekä Euroopan parlamentti että neuvosto
ovat ennen kyseisen määräajan päättymistä ilmoittaneet komissiolle, etteivät ne
aio vastustaa säädöstä. Euroopan parlamentin tai neuvoston
aloitteesta tätä määräaikaa jatketaan kahdella kuukaudella.
91 artikla
Komiteamenettely
1.
Komissiota avustaa maaseudun kehittämiskomitea. Tämä komitea on asetuksessa (EU) N:o 182/2011 tarkoitettu komitea.
2.
Kun viitataan tähän kohtaan, sovelletaan asetuksen
(EU) N:o 182/2011 5 artiklaa.
II luku
Yhteiset säännökset

92 artikla
Tietojenvaihto ja asiakirjat
Komissio perustaa yhteistyössä jäsenvaltioiden
kanssa tietojärjestelmän, joka mahdollistaa turvallisen tietojenvaihdon
komission ja kunkin jäsenvaltion välillä yhteisen edun mukaisista asioista. Komissio hyväksyy kyseisen järjestelmän toimintaa koskevat säännöt
täytäntöönpanosäädöksillä. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 91
artiklassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
93 artikla
Yleiset yhteisen maatalouspolitiikan
säännökset
Tässä asetuksessa säädettyihin toimenpiteisiin
sovelletaan asetusta (EU) N:o HR/2012 ja sen nojalla annettuja säännöksiä.
III luku
Siirtymä- ja
loppusäännökset
94 artikla
Kumoaminen
Kumotaan asetus (EY) N:o 1698/2005.
Asetusta (EY) N:o 1698/2005 sovelletaan
edelleen tukitoimiin, joita toteutetaan komission mainitun asetuksen mukaisesti
ennen 1 päivää tammikuuta 2014 hyväksymissä ohjelmissa.
95 artikla
Siirtymäsäännökset
Jotta helpotettaisiin siirtymistä asetuksessa
(EY) N:o 1698/2004 säädetystä järjestelmästä tässä asetuksessa säädettyyn
järjestelmään, komissiolle siirretään valta antaa 90 artiklan mukaisesti
delegoituja säädöksiä, jotka koskevat edellytyksiä, joiden mukaisesti komission
asetuksen (EY) N:o 1698/2005 nojalla hyväksymä tuki voidaan liittää osaksi
tässä asetuksessa säädettyä tukea, myös teknisen avun ja jälkiarviointien
osalta.
96 artikla
Voimaantulo ja soveltaminen
Tämä asetus tulee voimaan
kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan
unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2014.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan
velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty ….
Euroopan parlamentin puolesta                    Neuvoston puolesta
Puhemies                                                       Puheenjohtaja
LIITE I
Määrät ja tukiprosentit
 Artikla || Kohde || Enimmäismäärä euroina tai prosenttiosuus ||
 16 artiklan 8 kohta || Neuvonta-, tilanhoito- ja lomituspalvelut || 1 500 200 000 || Neuvontapalvelua kohti Kolmen vuoden aikana neuvojien koulutuksen osalta
 17 artiklan 3 kohta || Maataloustuotteiden tai elintarvikkeiden laatujärjestelmät || 3 000 || Tilaa kohti vuodessa
   ||   ||   ||
 18 artiklan 3 kohta || Investointi fyysiseen omaisuuteen ||   50 %   75 %   65 %   40 %                       50 %   75 %   65 %   40 % || Maatalousala Tukikelpoisen investoinnin määrästä vähemmän kehittyneillä alueilla Tukikelpoisen investoinnin määrästä syrjäisimmillä alueilla Tukikelpoisen investoinnin määrästä pienillä Egeanmeren saarilla Tukikelpoisen investoinnin määrästä muilla alueilla Edellä mainittuja prosenttiosuuksia voidaan korottaa 20 prosenttia edellyttäen, että yhdistetty enimmäistuki ei ylitä 90 prosenttia, kun kyseessä ovat - toiminnan aloittavat nuoret viljelijät - yhteiset investoinnit ja yhdennetyt hankkeet - 33 artiklassa tarkoitetut alueet, joilla on luonnonolosuhteista johtuvia rajoitteita - eurooppalaisen innovaatiokumppanuuden yhteydessä tuetut toimet Liitteeseen I kuuluvien tuotteiden jalostus ja kaupan pitäminen Tukikelpoisen investoinnin määrästä vähemmän kehittyneillä alueilla Tukikelpoisen investoinnin määrästä syrjäisimmillä alueilla Tukikelpoisen investoinnin määrästä pienillä Egeanmeren saarilla Tukikelpoisen investoinnin määrästä muilla alueilla Edellä mainittuja prosenttiosuuksia voidaan korottaa 20 prosenttia edellyttäen, että yhdistetty enimmäistuki ei ylitä 90 prosenttia, kun kyseessä ovat eurooppalaisen innovaatiokumppanuuden yhteydessä tuetut toimet
 19 artiklan 5 kohta || Luonnonkatastrofien vahingoittamien maatalouden tuotantomahdollisuuksien palauttaminen ja aiheellisten ennalta ehkäisevien toimien käyttöönotto || 80 % || Tukikelpoisten investointikustannusten määrästä, kun kyseessä ovat yksittäisten viljelijöiden toteuttamat tukitoimet
 20 artiklan 6 kohta || Tila- ja yritystoiminnan kehittäminen || 70 000 70 000 15 000       || 33 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohdan mukaisesti nuorta viljelijää kohti 33 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdan mukaisesti yritystä kohti 33 artiklan 1 kohdan a alakohdan iii alakohdan mukaisesti pientilaa kohti
 24 artiklan 3 kohta || Peltometsätalousjärjestelmien käyttöönotto || 80 % || Tukikelpoisen investoinnin määrästä peltometsätalousjärjestelmien käyttöönoton osalta
 27 artiklan 5 kohta || Investoinnit uusiin metsätalouden tekniikoihin sekä metsätuotteiden jalostukseen ja kaupan pitämiseen || 50 %   75 %   65 %   40 % || Tukikelpoisen investoinnin määrästä vähemmän kehittyneillä alueilla Tukikelpoisen investoinnin määrästä syrjäisimmillä alueilla Tukikelpoisen investoinnin määrästä pienillä Egeanmeren saarilla Tukikelpoisen investoinnin määrästä muilla alueilla
 28 artiklan 4 kohta || Tuottajaryhmien perustaminen || 10 %, 10 %, 8 %, 6 %, 4 %   5 % 5 % 4 % 3 % 2 %   100 000 || Kun kaupan pidetyn tuotannon arvo on enintään 1 000 000 euron Prosenttiosuutena hyväksymistä seuraavien ensimmäisten viiden vuoden aikana kaupan pidetystä tuotannosta, vastaavasti 1., 2., 3., 4. ja 5. vuoden osalta Kun kaupan pidetyn tuotannon arvo on yli 1 000 000 euroa Prosenttiosuutena hyväksymistä seuraavien ensimmäisten viiden vuoden aikana kaupan pidetystä tuotannosta, vastaavasti 1., 2., 3., 4. ja 5. vuoden osalta   Enimmäismäärä vuodessa kaikissa tapauksissa
 29 artiklan 8 kohta || Maatalouden ympäristötoimenpiteet || 600(*) 900(*)   450(*) 200(*) || Hehtaaria kohti vuodessa yksivuotisten kasvien osalta Hehtaaria kohti vuodessa erikoistuneiden monivuotisten viljelmien osalta Hehtaaria kohti vuodessa maan muun käytön osalta Nautayksikköä (NY) kohti vuodessa sellaisten paikallisten rotujen osalta, jotka ovat uhanalaisia kasvatuksesta luopumisen vuoksi
 30 artiklan 5 kohta || Luonnonmukainen maatalous || 600(*) 900(*)   450(*) || Hehtaaria kohti vuodessa yksivuotisten kasvien osalta Hehtaaria kohti vuodessa erikoistuneiden monivuotisten viljelmien osalta Hehtaaria kohti vuodessa maan muun käytön osalta
 31 artiklan 7 kohta || Natura 2000 -tuet ja vesipolitiikan puitedirektiivin mukaiset tuet || 500(*)   200(*) 50 || Hehtaaria kohti vuodessa aluksi enintään viiden vuoden ajan Hehtaaria kohti enintään vuoden ajan Hehtaaria kohti enintään vuoden ajan vesipolitiikan puitedirektiivin mukaisten tukien osalta
 32 artiklan 3 kohta || Tuet alueille, joilla on luonnonolosuhteista johtuvia rajoitteita tai muita erityisrajoitteita || 25 250(*) 300(*)   || Vähintään hehtaaria kohti vuodessa Enintään hehtaaria kohti vuodessa Enintään hehtaaria kohti vuodessa 46 artiklan 2 kohdassa määritellyillä vuoristoalueilla
 34 artiklan 3 kohta || Eläinten hyvinvointi || 500 || NY:ä kohti
 35 artiklan 3 kohta || Metsätalouden ympäristöpalvelut ja metsien suojelu || 200(*) || Hehtaaria kohti vuodessa
 38 artiklan 5 kohta || Sato-, eläin- ja kasvivakuutus || 65 % || Vakuutusmaksusta
 39 artiklan 5 kohta || Eläin- ja kasvitauteihin sekä ympäristövahinkoihin liittyvä sijoitusrahasto || 65 % || Tukikelpoisista kustannuksista
 40 artiklan 5 kohta || Tulojen vakauttamisväline || 65 % || Tukikelpoisista kustannuksista
   ||   ||   ||
   ||   ||   ||
   ||   ||   ||
* Näitä määriä voidaan poikkeustapauksissa
korottaa ottaen huomioon maaseudun kehittämisohjelmissa perusteltavat
erityisolosuhteet.
LIITE II
Alueiden, joilla on luonnonolosuhteista johtuvia rajoitteita, määrittelyssä käytettävät
biofyysiset perusteet
 PERUSTE   || MÄÄRITELMÄ   || KYNNYS
 ILMASTO ||   ||
 Alhainen lämpötila || Kasvukauden pituus (vuorokausien määrä) määriteltynä niiden vuorokausien lukumäärän perusteella, joina vuorokauden keskilämpötila oli > 5°C (LGPt5) TAI || ≤ 180 vuorokautta
 Kasvukauden tehoisa lämpösumma (astevuorokautta) määriteltynä > 5°C olleiden vuorokausien keskilämpötilojen summan perusteella || ≤ 1 500 astevuorokautta
 Kuivuus || Vuotuisen sademäärän (P) ja vuotuisen suurimman mahdollisen haihtumisen (PET) välinen suhde || P/PET £ 0.5
 ILMASTO JA MAAPERÄ
 Liiallinen maaperän kosteus || Vuorokausien lukumäärä kenttäkapasiteetissa tai sen yläpuolella || ³ 230 vuorokautta
 MAAPERÄ
 Maaperän rajallinen läpäisykyky || Alueet, jotka säilyvät kosteina huomattavan osan vuotta || Märkä 80 cm:iin asti maanpinnasta yli 6 kuukauden ajan tai märkä 40 cm:iin asti yli 11 kuukauden ajan TAI Huonosti tai erittäin huonosti läpäisevä maaperä TAI Yhtenäinen harmaa väri (Gleyic colour pattern) 40 cm:iin asti maanpinnasta
 Epäsuotuisa maaperän rakenne ja kivisyys || Saven, siltin, hiekan, eloperäisen aineksen (painoprosentteina) ja karkean aineksen (tilavuusprosentteina) suhteellinen runsaus || ³ 15 % pintamaasta on karkearakenteista, lohkareiset kalliot, siirtolohkareet mukaan luettuina TAI
 Pintamaarakenneluokka hiekka, hiesupitoinen hiekka: siltti-% + (2 x savi-%) £ 30 % TAI
 Pintamaarakenneluokka jäykkä savi (³ 60 % savea) TAI
 Eloperäinen maaperä (eloperäistä ainesta ³ 30) vähintään 40 cm:iin TAI
 Pintamaarakenneluokka savi, silttinen savi, hiekkainen savi, jolle on ominaista maan halkeilu 100 cm:n syvyydessä maan pintakerroksesta
 Matala juurisyvyys || Syvyys (cm) maan pintakerroksesta yhtenäiseen kallioon tai kovaan maakerrokseen || £ 30cm
 Huonot kemialliset ominaisuudet || Suoloja, vaihtuvaa natriumia pintamaassa, maaperän happamuus || Suolapitoisuus: ³ 4 desi-siemensiä metriä kohti (dS/m) TAI
 Natriumpitoisuus: ³ 6 vaihtuvan natriumin prosenttiosuus (ESP) TAI
 Maaperän happamuus: pH £ 5 (vedessä)
 PINNANMUODOSTUS
 Kaltevuus || Korkeuden muutos planimetriseen etäisyyteen nähden (%) || ³ 15%
LIITE III
Ohjeellinen luettelo 8 artiklassa tarkoitettujen temaattisten alaohjelmien
osalta erityisen tärkeistä toimenpiteistä ja tukitoimista
Nuoret viljelijät:
Yrityksen perustamistuki nuorille viljelijöille, jotka ryhtyvät
ensimmäistä kertaa maatalousyrittäjiksi
Investoinnit fyysiseen omaisuuteen
Tietämyksensiirtoa ja tiedotusta koskevat toimet
Neuvonta-, tilanhoito- ja lomituspalvelut
Yhteistyö
Maatalouden ulkopuoliseen toimintaan tehtävät
investoinnit
Pienet tilat:
Yrityksen perustamistuki pientilojen kehittämiseksi
Investoinnit fyysiseen omaisuuteen
Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmät
Tietämyksensiirtoa ja tiedotusta koskevat toimet
Neuvonta-, tilanhoito- ja lomituspalvelut
Yhteistyö
Maatalouden ulkopuoliseen toimintaan tehtävät
investoinnit
Tuottajaryhmien perustaminen
Leader
Vuoristoalueet:
- Tuet alueille, joilla on luonnonolosuhteista
johtuvia rajoitteita tai muita erityisrajoitteita
- Maatalouden ympäristötoimet
- Yhteistyö
- Investoinnit fyysiseen omaisuuteen
- Tila- ja yritystoiminnan kehittäminen
maaseutualueilla
- Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden
laatujärjestelmät
- Peltometsätalousjärjestelmien käyttöönotto
Peruspalvelut ja kylien kunnostus maaseutualueilla
Tietämyksensiirtoa ja tiedotusta koskevat toimet
Neuvonta-, tilanhoito- ja lomituspalvelut
Tuottajaryhmien perustaminen
Leader
Lyhyet toimitusketjut:
Yhteistyö
Tuottajaryhmien perustaminen
Leader
Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmät
Peruspalvelut ja kylien kunnostus maaseutualueilla
Investoinnit fyysiseen omaisuuteen
Tietämyksensiirtoa ja tiedotusta koskevat toimet
Neuvonta-, tilanhoito- ja lomituspalvelut
LIITE IV
Maaseudun kehittämistä koskevat ennakkoehdot
1. PRIORITEETTEIHIN
LIITTYVÄT ENNAKKOEHDOT
 Maaseudun kehittämistä koskeva EU:n prioriteetti / Yhteinen strategiakehys Temaattinen tavoite || Ennakkoehdot || Täyttymiskriteerit
 Maaseudun kehittämistä koskeva prioriteetti 1: tietämyksensiirron ja innovoinnin parantaminen maa- ja metsätaloudessa sekä maaseutualueilla   Temaattinen tavoite 1: tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja innovoinnin vahvistaminen || 1.1. Tutkimus ja innovointi: Kansallisen uudistusohjelman mukaisesti on laadittu älykkääseen erikoistumiseen tähtäävä kansallinen ja/tai alueellinen innovointistrategia yksityisten tutkimus- ja innovointi-investointien lisäämiseksi; strategian on oltava hyvin toimivien kansallisten tai alueellisten tutkimus- ja innovointijärjestelmien ominaispiirteiden mukainen[35].           1.2. Valmiudet antaa neuvontaa: riittävät valmiudet antaa neuvontaa kestävää hallinnointia koskevista lainsäädännön vaatimuksista ja siihen liittyvistä kaikista näkökohdista sekä ilmastotoimista maa- ja metsätaloudessa || –                                                                                Käytössä on älykkääseen erikoistumiseen tähtäävä kansallinen ja/tai alueellinen innovointistrategia, –                                                                joka perustuu SWOT-analyysiin resurssien kohdentamiseksi vain tiettyihin tutkimus- ja innovointiprioriteetteihin; –                                                                jossa hahmotellaan toimenpiteet yksityisten TTK-investointien lisäämiseksi; –                                                                johon sisältyy seuranta- ja tarkistusjärjestelmä. –                                                                                Jäsenvaltio on hyväksynyt kehyksen, jossa määritellään tutkimukseen ja kehittämiseen käytettävissä olevat talousarviomäärärahat. –                                                                                Jäsenvaltio on hyväksynyt monivuotisen suunnitelman, joka koskee EU:n prioriteetteihin liittyvien investointien budjetointia ja priorisointia (Euroopan tutkimusinfrastruktuurien strategiafoorumi ESFRI).   –                                                                                Ohjelmaan sisältyy kuvaus valistus/neuvontajärjestelmien rakenteesta asianmukaisella maantieteellisellä tasolla (kansallinen/alueellinen) – mukaan luettuna niille kaavailtu tehtävä maaseudun kehittämistä koskevan prioriteetin soveltamisalalla – mikä osoittaa ennakkoehdon 1.2 täyttymisen.
 Maaseudun kehittämistä koskeva prioriteetti 2: kaikentyyppisen maatalouden kilpailukyvyn ja tilojen elinkelpoisuuden parantaminen   Temaattinen tavoite 3: pienten ja keskisuurien yritysten kilpailukyvyn parantaminen   || 2-3.1. Yritysten perustaminen: On toteutettu erityistoimia, joilla pannaan tehokkaasti täytäntöön eurooppalaisia pk-yrityksiä tukeva aloite (Small Business Act) ja sen 23. helmikuuta 2011 tehty uudelleentarkastelu[36], myös ”pienet ensin” -periaate.   || –                                                                                Erityistoimiin kuuluvat seuraavat: –                                                               toimet, joilla lyhennetään uusien yritysten perustamisaika kolmeen työpäivään ja alennetaan perustamiskustannukset 100 euroon; –                                                                toimet, joilla lyhennetään kolmeen kuukauteen aika, joka kuluu yrityksen tietynlaisen toiminnan käynnistämiseen ja harjoittamiseen tarvittavien lisenssien ja lupien saamiseen; –                                                               mekanismi, jolla arvioidaan järjestelmällisesti lainsäädännön vaikutusta pk-yrityksiin pk-yritystestin avulla ottaen tarvittaessa huomioon yritysten kokoerot.
 Maaseudun kehittämistä koskeva prioriteetti 3: elintarvikeketjun organisoinnin ja riskienhallinnan edistäminen maataloudessa   Temaattinen tavoite 3: pienten ja keskisuurien yritysten kilpailukyvyn parantaminen
 Maaseudun kehittämistä koskeva prioriteetti 4: maa- ja metsätaloudesta riippuvaisten ekosysteemien palauttaminen, säilyttäminen ja parantaminen   Temaattinen tavoite 5: ilmastonmuutokseen sopeutumisen, riskien ehkäisemisen ja riskienhallinnan edistäminen   Temaattinen tavoite 6: ympäristön suojeleminen ja luonnonvarojen käytön tehokkuuden parantaminen || 4.1 Hyvä maatalous- ja ympäristökunto: vahvistetaan kansallisella tasolla asetuksen (EU) N:o HR/xxxx VI osaston I luvussa tarkoitetut hyvää maatalous- ja ympäristökuntoa koskevat toimenpidevaatimukset   4.2 Lannoitteisiin ja kasvinsuojeluaineisiin sovellettavat vähimmäisvaatimukset: määritellään kansallisella tasolla tämän asetuksen III osaston I luvun 29 artiklassa tarkoitetut lannoitteisiin ja kasvinsuojeluaineisiin sovellettavat vähimmäisvaatimukset   4.3 Muut asiaa koskevat kansalliset toimenpidevaatimukset: määritellään asiaa koskevat pakolliset kansalliset toimenpidevaatimukset tämän asetuksen III osaston I luvun 29 artiklan soveltamiseksi   4.4. Riskien ehkäiseminen: on laadittu katastrofien hallintaan tarkoitetut kansalliset riskiarvioinnit, joissa otetaan huomioon ilmastonmuutokseen sopeutuminen[37].     || –                                                                                hyvää maatalous- ja ympäristökuntoa koskevat toimenpidevaatimukset määritellään kansallisessa lainsäädännössä ja täsmennetään ohjelmissa;     –                                                                                tämän asetuksen III osaston I luvussa tarkoitetut lannoitteisiin ja kasvinsuojeluaineisiin sovellettavat vähimmäisvaatimukset täsmennetään ohjelmissa;   –                                                                                asiaa koskevat pakolliset kansalliset toimenpidevaatimukset täsmennetään ohjelmissa;   –                                                                                Käytössä on kansallinen riskinarviointi, –                                                                johon sisältyy kuvaus kansallisessa riskinarvioinnissa käytettävistä menettelystä, metodologiasta, menetelmistä ja muista kuin arkaluonteisista tiedoista; –                                                                jossa otetaan käyttöön laadulliset ja määrälliset menetelmät riskien arvioimiseksi; –                                                               jossa otetaan tarvittaessa huomioon kansalliset strategiat ilmastonmuutokseen sopeutumiseksi.
 Maaseudun kehittämistä koskeva prioriteetti 5: luonnonvarojen käytön tehostaminen sekä vähähiiliseen ja ilmastonmuutosta kestävään talouteen siirtymisen tukeminen maataloudessa, elintarvikealalla ja metsätaloudessa   Temaattinen tavoite 4: vähähiiliseen talouteen siirtymisen tukeminen kaikilla aloilla   Temaattinen tavoite 5: ilmastonmuutokseen sopeutumisen, riskien ehkäisemisen ja riskienhallinnan edistäminen   || 5.1 Kasvihuonekaasupäästöt: noudatetaan jäsenvaltioiden pyrkimyksistä vähentää kasvihuonekaasupäästöjään yhteisön kasvihuonekaasupäästöjen vähentämissitoumusten täyttämiseksi vuoteen 2020 mennessä 23. huhtikuuta 2009 tehdyn Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen 406/2009/EY 6 artiklan 1 kohdan säännöksiä   5.2. Energiatehokkuus: energian loppukäytön tehokkuudesta ja energiapalveluista 5. huhtikuuta 2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/32/EY[38] on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä   5.3 Veden hinnoittelu: käytössä on veden hinnoittelupolitiikka, joka varmistaa, että veden käytön eri sektorit osallistuvat riittävästi vesipalveluista aiheutuvien kustannusten kattamiseen yhteisön vesipolitiikan puitteista 23. lokakuuta 2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/60/EY[39] 9 artiklan mukaisesti.         5.4. Jätehuoltosuunnitelmat: jätteistä ja tiettyjen direktiivien kumoamisesta 19. marraskuuta 2008 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/98/EY[40] on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä etenkin direktiivin mukaisten jätehuoltosuunnitelmien laatimisen ja jätehierarkian osalta.   5.5. Uusiutuva energia: Uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian käytön edistämisestä sekä direktiivien 2001/77/EY ja 2003/30/EY muuttamisesta ja myöhemmästä kumoamisesta 23. huhtikuuta 2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/28/EY[41] on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä.   || –                                                                                Jäsenvaltio on toimittanut komissiolle kertomuksen vuosina 2013–2020 päätöksen N:o 406/2009/EY 3 artiklan mukaisesti hyväksytyistä kansallisista politiikoista ja toimenpiteistä;     –                                                                                Jäsenvaltio on toimittanut komissiolle direktiivin 2006/32/EY 14 artiklan mukaisesti energiatehokkuutta koskevan toimintasuunnitelman, jossa energiansäästötavoitteet ilmaistaan konkreettisina ja johdonmukaisina toimenpiteinä;   –                                                                                Jäsenvaltio on ottanut direktiivin 2000/60/EY 9 artiklan 1 kohdan mukaisesti huomioon vesipalveluista aiheutuvien kustannusten kattamisen periaatteen mukaan luettuina ympäristö- ja luonnonvarakustannukset; –                                                                                Jäsenvaltio on tehnyt direktiivin 2000/60/EY 5 artiklan ja liitteen III mukaisen taloudellisen analyysin vesipalveluihin liittyvistä vesimääristä, hinnoista ja kustannuksista ja esittänyt arviot tarpeellisista investoinneista; –                                                                                Jäsenvaltio on varmistanut direktiivin 2000/60/EY 9 artiklan 3 kohdan mukaisesti, että veden käytön eri sektorit osallistuvat kustannusten kattamiseen;   –                                                                                Jäsenvaltio on varmistanut, että sen toimivaltaiset viranomaiset laativat direktiivin 2008/98/EY 1, 4, 13 ja 16 artiklan mukaisesti yhden tai useita jätehuoltosuunnitelmia, kuten direktiivin 28 artiklassa vaaditaan;   –                                                                                Jäsenvaltio on hyväksynyt kansallisen uusiutuvaa energiaa käsittelevän toimintasuunnitelman direktiivin 2009/28/EY 4 artiklan mukaisesti.
 Maaseudun kehittämistä koskeva prioriteetti 6: sosiaalisen osallisuuden edistäminen, köyhyyden vähentäminen ja talouden kehittäminen maaseutualueilla   Temaattinen tavoite 8: työllisyyden edistäminen ja työvoiman liikkuvuuden tukeminen   Temaattinen tavoite 9: sosiaalisen osallisuuden edistäminen ja köyhyyden torjunta || 6.1 Maaseuturahaston varojen käyttöön saaminen: Sidosryhmille tarjotaan tukea rahaston varojen käyttöön saamisessa.   6.2. Itsenäinen ammatinharjoittaminen, yrittäjyys ja yritysten perustaminen: on laadittu kokonaisvaltainen strategia osallistavan tuen myöntämisestä yritysten perustamiseen Small Business Act -aloitteen[42] mukaisesti ja linjassa työllisyyttä koskevan suuntaviivan nro 7 kanssa työpaikkojen luomisen mahdollistavien olosuhteiden osalta             6.3 Seuraavan sukupolven liityntäverkkojen infrastruktuuri: on laadittu sellaiset kansalliset seuraavan sukupolven liityntäverkkoja koskevat suunnitelmat, joissa otetaan huomioon alueelliset toimet nopeita internet-liittymiä koskevien EU-tavoitteiden saavuttamiseksi[43], kohdennetaan toimet alueille, joilla markkinat eivät kykene tarjoamaan avointa infrastruktuuria kohtuullisin kustannuksin ja tarpeeksi laadukkaasti   || –      Asianomaisille sidosryhmille annetaan tukea hankehakemusten laatimiseen ja valituksi tulleiden hankkeiden toteuttamiseen ja hallinnointiin   –                                                                                Jäsenvaltioilla on kokonaisvaltainen strategia, johon sisältyy –                                                               toimia, joilla lyhennetään huomattavasti uusien yritysten perustamisaikaa ja alennetaan huomattavasti perustamiskustannuksia Small Business Act -aloitteen mukaisesti; –                                                                toimia, joilla lyhennetään aikaa, joka kuluu yrityksen tietynlaisen toiminnan käynnistämiseen ja harjoittamiseen tarvittavien lisenssien ja lupien saamiseen, Small Business Act -aloitteen mukaisesti; –                                                                toimia, joilla luodaan yhteyksiä yritysten kehittämispalveluiden ja rahoituspalveluiden välille (rahoituksen saanti), ml. muita heikommassa asemassa olevien ryhmien ja alueiden tavoittaminen.     –                                                                                Käytössä on seuraavan sukupolven liityntäverkkoja koskeva suunnitelma, johon sisältyy –                                                                kysynnän lisäämiseen perustuva infrastruktuuri-investointisuunnitelma ja säännöllisesti päivitettävä infrastruktuurin ja palvelujen kartoitus; –                                                               kestäviä investointimalleja, joilla lisätään kilpailua ja varmistetaan kohtuuhintaisten, laadukkaiden ja tulevaisuuden vaatimukset huomioon ottavien infrastruktuurien ja palvelujen saatavilla olo; –                                                               toimenpiteitä yksityisten investointien lisäämiseksi.
2. USEISIIN
PRIORITEETTEIHIN SOVELLETTAVAT HORISONTAALISET EHDOT
   || Horisontaalinen ehto 1. Jäsenvaltion hallinnon tehokkuus: on laadittu strategia maan hallinnon tehostamiseksi julkishallinnon uudistaminen mukaan luettuna[44].               Horisontaalinen ehto 2. Henkilöresurssien kohdentaminen: maaseudun kehittämisohjelmien hallinnosta ja toteuttamisesta vastaavissa elimissä on riittävät valmiudet henkilöresurssien kohdentamisen, koulutuksen hallinnoinnin ja tietotekniikkajärjestelmien suhteen   Horisontaalinen ehto 3. Valintaperusteet: on määritelty asianmukainen lähestymistapa hankkeiden valintaa koskevien perusteiden vahvistamiseen ja paikalliseen kehittämiseen sovellettavien periaatteiden hyväksymistä varten   || –                                                                                Toteutetaan jäsenvaltion hallinnon tehostamiseen tähtäävää strategiaa[45], johon sisältyy –                                                                analyysi ja strateginen suunnitelma lainsäädäntöön, organisaatioon ja/tai menettelyihin tehtävistä uudistuksista; –                                                               laadunhallintajärjestelmien kehittäminen; –                                                                integroituja toimia hallintomenettelyjen yksinkertaistamiseksi ja rationalisoimiseksi; –                                                                osaamisen kehittäminen kaikilla tasoilla; –                                                                seuranta- ja arviointimenettelyjen ja -välineiden kehittäminen.     –                                                                                Ohjelmaan sisältyy kuvaus henkilöresurssien kohdentamisesta, koulutuksen hallinnoinnista ja tietotekniikkajärjestelmistä ohjelman hallintoviranomaisissa, mikä osoittaa horisontaalisen ennakkoehdon 2 täyttymisen.   –                                                                                Ohjelmaan sisältyy kuvaus hankkeiden valintaperusteiden vahvistamiseksi valitusta lähestymistavasta, mikä osoittaa horisontaalisen ennakkoehdon 3 täyttymisen.
LIITE V
Ohjeellinen luettelo yhden tai useamman maaseudun kehittämistä koskevan unionin
prioriteetin kannalta tärkeistä toimenpiteistä
Usean unionin prioriteetin kannalta erityisen tärkeät
toimenpiteet
16 artikla Neuvonta-, tilanhoito- ja lomituspalvelut
18 artikla Investoinnit fyysiseen omaisuuteen
20 artikla Tila- ja yritystoiminnan kehittäminen
36 artikla Yhteistyö
42–45 artikla LEADER
Toimenpiteet, jotka ovat erityisen tärkeitä
pyrittäessä parantamaan tietämyksensiirtoa ja innovointia maa- ja
metsätaloudessa sekä maaseutualueilla
15 artikla Tietämyksensiirtoa ja tiedotusta koskevat
toimet
27 artiklan Investoinnit uusiin metsätalouden
tekniikoihin sekä metsätuotteiden jalostukseen ja kaupan pitämiseen
Toimenpiteet, jotka ovat erityisen tärkeitä
pyrittäessä parantamaan kaikentyyppisen maatalouden kilpailukykyä ja tilojen
elinkelpoisuutta
17 artikla Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden
laatujärjestelmät
32 ja 33 artikla Tuet alueille, joilla on
luonnonolosuhteista johtuvia rajoitteita tai muita erityisrajoitteita
Toimenpiteet, jotka ovat erityisen tärkeitä
pyrittäessä edistämään elintarvikeketjun organisointia ja riskienhallintaa
maataloudessa
19 artikla Luonnonkatastrofien ja muiden katastrofien
vahingoittamien maatalouden tuotantomahdollisuuksien palauttaminen ja
aiheellisten ennalta ehkäisevien toimien käyttöönotto
25 artikla Metsäpaloista, luonnonkatastrofeista ja
muista katastrofeista metsille aiheutuvien vahinkojen ennalta ehkäiseminen ja
korjaaminen
28 artikla Tuottajaryhmien perustaminen
34 artikla Eläinten hyvinvointi
37 artikla Riskienhallinta
38 artikla Sato-, eläin- ja kasvivakuutus
39 artikla Eläin- ja kasvitauteihin sekä
ympäristövahinkoihin liittyvät sijoitusrahastot
40 artikla Tulojen
vakauttamisväline
Toimenpiteet, jotka ovat erityisen tärkeitä
pyrittäessä palauttamaan, säilyttämään ja parantamaan maa- ja metsätaloudesta
riippuvaisia ekosysteemejä
ja
tehostamaan luonnonvarojen käyttöä sekä tukemaan
vähähiiliseen ja ilmastonmuutosta kestävään talouteen siirtymistä
maataloudessa, elintarvikealalla ja metsätaloudessa
22 artikla Investoinnit metsäalueiden kehittämiseen ja
metsien elinkelpoisuuden parantamiseen
23 artikla Metsitys ja metsämaan muodostaminen
24 artikla Peltometsätalousjärjestelmien käyttöönotto
26 artikla Investoinnit, joilla parannetaan
metsäekosysteemien kestävyyttä ja ympäristöarvoa
29 artikla Maatalouden ympäristö- ja
ilmastotoimenpiteet
30 artikla Luonnonmukainen maatalous
31 artikla Natura 2000 -tuet ja vesipolitiikan
puitedirektiivin mukaiset tuet
35 artikla Metsätalouden ympäristö- ja ilmastopalvelut
ja metsien suojelu
Toimenpiteet, jotka ovat erityisen tärkeitä
pyrittäessä edistämään sosiaalista osallisuutta, vähentämään köyhyyttä ja
kehittämään taloutta maaseutualueilla
21 artikla Peruspalvelut ja kylien kunnostus
maaseutualueilla
42–45 artikla LEADER
SÄÄDÖSEHDOTUKSEEN
LIITTYVÄ RAHOITUSSELVITYS

1.
PERUSTIEDOT EHDOTUKSESTA/ALOITTEESTA
1.1.
Ehdotuksen/aloitteen nimi

-        Ehdotus
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi yhteisen maatalouspolitiikan
tukijärjestelmissä viljelijöille myönnettäviä suoria tukia koskevista
säännöistä;
-        Ehdotus
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi maataloustuotteiden yhteisestä
markkinajärjestelystä (YMJ-asetus);
-        Ehdotus
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi Euroopan maaseudun kehittämisen
maatalousrahaston (maaseuturahasto) tuesta maaseudun kehittämiseen;
-        Ehdotus
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi yhteisen maatalouspolitiikan
rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta;
-        Ehdotus
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi neuvoston asetuksen (EY) N:o
73/2009 muuttamisesta viljelijöille vuonna 2013 myönnettävien suorien tukien
soveltamisen osalta;
-        Ehdotus
neuvoston asetukseksi maataloustuotteiden yhteiseen markkinajärjestelyyn
liittyvien tiettyjen tukien ja vientitukien vahvistamista koskevien toimenpiteiden
määrittämisestä;
-        Ehdotus
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi neuvoston asetuksen (EY) N:o
1234/2007 muuttamisesta tilatukijärjestelmän ja viininviljelijöille
myönnettävän tuen osalta.

1.2.
Toimintalohko(t) toimintoperusteisessa johtamis- ja
budjetointijärjestelmässä (ABM/ABB)[46]

Toimintalohko
Otsakkeen 2 osasto 05

1.3.
Ehdotuksen/aloitteen luonne (YMP:tä koskeva
lainsäädäntökehys vuoden 2013 jälkeen)

x Ehdotus/aloite liittyy uuteen toimeen.
¨ Ehdotus/aloite
liittyy uuteen toimeen, joka perustuu pilottihankkeeseen tai
valmistelutoimeen.[47]
x Ehdotus/aloite liittyy käynnissä olevan
toimen jatkamiseen.
x Ehdotus/aloite liittyy toimeen, joka on
suunnattu uudelleen.

1.4.
Tavoitteet
1.4.1.
Komission monivuotinen strateginen tavoite
(monivuotiset strategiset tavoitteet), jonka (joiden) saavuttamista
ehdotus/aloite tukee

Jotta
edistettäisiin resurssitehokkuutta, jonka ansiosta voitaisiin saavuttaa EU:n
maatalouden ja maaseudun kehittämisen älykäs, kestävä ja osallistava kasvu
Eurooppa 2020 ‑strategian mukaisesti, YMP:n tavoitteita ovat
-
elinkelpoinen ruoan tuotanto;
-
luonnonvarojen kestävä hoito ja ilmastotoimet;
-
tasapainoinen aluekehitys.

1.4.2.
Erityistavoite (erityistavoitteet) sekä toiminto
(toiminnot) toimintoperusteisessa johtamis- ja budjetointijärjestelmässä

Erityistavoitteet toimintalohkossa 05:
Erityistavoite nro 1:
Tuottaa
julkisia ympäristöhyödykkeitä
Erityistavoite nro 2:
Kompensoida
tuotannon vaikeutta alueilla, joilla on tiettyjä luonnonolosuhteista johtuvia
rajoitteita
Erityistavoite nro 3:
Toteuttaa
toimia ilmastonmuutoksen hillitsemiseksi ja ilmastonmuutokseen sopeutumiseksi
Erityistavoite nro 4:
Hoitaa
EU:n varoja (YMP) korkeimpien varainhoidon vaatimusten mukaisesti
Erityistavoite ABB:ssä 05 02 - Maatalousmarkkinoiden interventiot:
Erityistavoite nro 5:
Parantaa
maatalousalan kilpailukykyä ja lisätä sen arvo-osuutta elintarvikeketjussa
Erityistavoite ABB:ssä 05 03 - Suorat tuet:
Erityistavoite nro 6:
Myötävaikuttaa
maataloustuloon ja rajoittaa sen vaihtelua
Erityistavoitteet ABB:ssä 05 04 – Maaseudun kehittäminen:
Erityistavoite nro 7:
Edistää
vihreää kasvua innovoinnilla
Erityistavoite nro 8:
Tukea
maaseudun työllisyyttä ja maaseutualueiden yhteiskuntarakenteen säilymistä
Erityistavoite nro 9:
Parantaa
maaseudun elinkeinoelämää ja edistää monipuolistumista
Erityistavoite nro 10:
Mahdollistaa
maatalousjärjestelmien rakenteellinen moninaisuus

1.4.3.
Odotettavissa olevat tulokset ja vaikutukset

Tässä
vaiheessa ei ole mahdollista asettaa vaikutusindikaattoreille määrällisiä
tavoitteita. Vaikka politiikka voi ohjata tiettyyn
suuntaan, tällaisilla indikaattoreilla mitattavat laaja-alaiset taloudelliset,
sosiaaliset ja ympäristölliset vaikutukset riippuvat lopulta myös erilaisista
ulkoisista tekijöistä, jotka ovat viimeaikaisten kokemusten perusteella muuttuneet
merkittäviksi ja ennalta arvaamattomiksi. Lisäanalyysi on käynnissä, ja sen on
määrä valmistua vuoden 2013 jälkeiselle kaudelle.
Jäsenvaltioilla
on suorien tukien suhteen mahdollisuus päättää rajoitetusti suorien
tukijärjestelmien tiettyjen osien täytäntöönpanosta.
Maaseudun
kehittämisen alalla odotettavissa olevat tulokset ja vaikutukset riippuvat
maaseudun kehittämisohjelmista, jotka jäsenvaltiot toimittavat komissiolle. Jäsenvaltioita pyydetään asettamaan ohjelmissaan tavoitteita.

1.4.4.
Tulos- ja vaikutusindikaattorit

Ehdotuksissa
esitetään yhteisen seuranta- ja arviointikehyksen luomista yhteisen
maatalouspolitiikan saavutusten mittaamiseksi. Kehys pitää
sisällään kaikki välineet, jotka liittyvät YMP:n toimenpiteiden ja erityisesti
suorien tukien, markkinatoimenpiteiden, maaseudun kehittämistoimenpiteiden ja
täydentävien ehtojen soveltamisen seurantaan ja arviointiin.
Näiden
YMP:n toimenpiteiden vaikutusta mitataan suhteessa seuraaviin tavoitteisiin:
a)       elinkelpoinen ruoan tuotanto, jossa keskitytään maataloustuloon,
maatalouden tuottavuuteen ja hintatason vakauteen;
b)       luonnonvarojen kestävä hoito ja ilmastotoimet, jossa keskitytään
kasvihuonekaasupäästöihin, luonnon monimuotoisuuteen, maaperään ja veteen;
c)       tasapainoinen aluekehitys, jossa keskitytään maaseudun
työllisyyteen ja kasvuun sekä köyhyyteen maaseutualueilla.
Komissio
määrittelee täytäntöönpanosäädöksillä indikaattorit näitä tavoitteita ja
alueita varten.
Lisäksi
maaseudun kehittämisen alalle ehdotetaan vahvempaa yhteistä seuranta- ja arviointijärjestelmää. Järjestelmän tavoitteena on a) osoittaa maaseudun kehittämispolitiikan
edistyminen ja saavutukset sekä arvioida maaseudun kehittämispolitiikkaan
liittyvien toimien vaikutusta, vaikuttavuutta, tehokkuutta ja
tarkoituksenmukaisuutta, b)    edistää paremmin kohdennetun tuen myöntämistä
maaseudun kehittämiseen ja c) tukea seurantaan ja arviointiin liittyvää yleistä
oppimisprosessia. Komissio vahvistaa täytäntöönpanosäädöksellä luettelon
poliittisiin prioriteetteihin liittyvistä yhteisistä indikaattoreista.

1.5.
Ehdotuksen/aloitteen perustelut
1.5.1.
Tarpeet, joihin ehdotuksella/aloitteella vastataan
lyhyellä tai pitkällä aikavälillä

Jotta
voidaan saavuttaa YMP:n monivuotiset strategiset tavoitteet, jotka on siirretty
suoraan Euroopan maaseutualueita koskevasta Eurooppa 2020 ‑strategiasta,
sekä täyttää asiaa koskevat perussopimuksen vaatimukset, ehdotuksilla pyritään
vahvistamaan yhteisen maatalouspolitiikan lainsäädäntökehys vuoden 2013
jälkeiseksi kaudeksi.

1.5.2.
EU:n osallistumisesta saatava lisäarvo

Tuleva
yhteinen maatalouspolitiikka ei palvele vain yhtä pientä, joskin tärkeää, EU:n
talouden osaa, vaan se on strategisesti tärkeä politiikan ala myös
elintarviketurvan, ympäristön ja alueellisen tasapainon näkökulmasta. Aidosti yhteisenä politiikkana YMP hyödyntää rajallisia budjettivaroja
mahdollisimman tehokkaasti kestävän maatalouden säilyttämiseksi EU:n koko
alueella, ilmastonmuutoksen kaltaisten tärkeiden rajatylittävien kysymysten
käsittelemiseksi ja jäsenvaltioiden keskinäisen yhteisvastuun vahvistamiseksi.
Kuten
komission tiedonannossa ”Eurooppa 2020 ‑strategiaa koskeva talousarvio”[48] todetaan, YMP on
eurooppalaista politiikkaa aidoimmillaan. Jäsenvaltiot
yhdistävät resurssinsa, ja tuloksena on yksi ainoa eurooppalainen
maatalouspolitiikka ja eurooppalainen maatalousbudjetti 27 erillisen politiikan
ja budjetin sijaan. Tämä tarkoittaa luonnollisestikin sitä, että YMP:n osuus
EU:n talousarviosta on huomattava. Se on silti tehokkaampi ja taloudellisempi
toimintapa kuin kansalliset, keskenään koordinoimattomat toimintatavat.

1.5.3.
Vastaavista toimista saadut kokemukset

Nykyisen
politiikkakehyksen arvioinnin, sidosryhmien laajan kuulemisen sekä tulevia
haasteita ja tarpeita koskevan analyysin pohjalta on laadittu kattava
vaikutusten arviointi. Lisää yksityiskohtaisia tietoja
löytyy lainsäädäntöehdotuksiin liitetyistä vaikutusten arvioinneista sekä
perusteluista.

1.5.4.
Yhteensopivuus muiden kyseeseen tulevien välineiden
kanssa ja mahdolliset synergiaedut

Lainsäädäntöehdotukset,
joita tämä rahoitusselvitys koskee, olisi nähtävä osana laajempaa
kokonaisuutta, joka koostuu yhdestä puiteasetuksesta ja yhteisen
strategiakehyksen rahastoja (maaseuturahasto, EAKR, ESR, koheesiorahasto ja
Euroopan meri- ja kalatalousrahasto) koskevista yhteisistä säännöistä. Kyseisen puiteasetuksen myötävaikutuksella hallinnollinen kuormitus
kevenee merkittävästi, EU:n varoja käytetään tehokkaasti ja menettelyjä
yksinkertaistetaan. Lisäksi se tarjoaa pohjan uusille käsitteille, joita ovat
kaikkien edellä mainittujen rahastojen yhteinen strategiakehys ja tulevat
kumppanuussopimukset, jotka niin ikään kattavat nämä rahastot.
Myöhemmin
luotavalla yhteisellä strategiakehyksellä muunnetaan Eurooppa 2020 ‑strategian
tavoitteet ja prioriteetit maaseuturahaston sekä EAKR:n, ESR:n,
koheesiorahaston ja Euroopan meri- ja kalatalousrahaston prioriteeteiksi, mikä
takaa rahastojen yhdennetyn käytön yhteisten tavoitteiden saavuttamiseksi.
Yhteisellä
strategiakehyksellä vahvistetaan myös mekanismit toiminnan koordinoimiseksi
muiden asiaa koskevien unionin politiikkojen ja välineiden kanssa.
Yhteisen
maatalouspolitiikan alalla saadaan merkittäviä synergia- ja
yksinkertaistamisvaikutuksia, kun YMP:n ensimmäisen (maataloustukirahasto) ja
toisen (maaseuturahasto) pilarin hallinnointi- ja valvontasääntöjä
yhdenmukaistetaan. Maataloustukirahaston ja
maaseuturahaston välinen vahva yhteys ja jäsenvaltioissa jo käytössä olevat
rakenteet olisi säilytettävä ennallaan.

1.6.
Toiminnan ja sen rahoitusvaikutusten kesto

x Ehdotuksen/aloitteen mukaisen toiminnan kesto
on rajattu (suoria tukijärjestelmiä, maaseudun kehittämistä ja siirtymäkauden
asetuksia koskevien luonnosten osalta)
–
x   Ehdotuksen/aloitteen
mukainen toiminta alkaa 1.1.2014 ja päättyy 31.12.2020
–
x   Rahoitusvaikutukset
seuraavaksi monivuotisen rahoituskehyksen kaudeksi. Maaseudun kehittämisen
osalta vaikutukset maksuihin vuoteen 2023 saakka.
x Ehdotuksen/aloitteen mukaisen toiminnan
kestoa ei ole rajattu (YMJ-asetusta ja horisontaalista asetusta koskevien
luonnosten osalta)
–
Täytäntöönpano vuodesta 2014.

1.7.
Hallinnointitapa (hallinnointitavat)[49]

x komissio hallinnoi suoraan keskitetysti
¨ välillinen keskitetty hallinnointi, jossa täytäntöönpanotehtäviä on siirretty
–
¨  toimeenpanovirastoille
–
¨  yhteisöjen perustamille elimille[50]

–
¨  kansallisille julkisoikeudellisille elimille tai julkisen palvelun
tehtäviä hoitaville elimille
–
¨  henkilöille, joille on annettu tehtäväksi toteuttaa Euroopan
unionista tehdyn sopimuksen V osaston mukaisia erityistoimia ja jotka nimetään
varainhoitoasetuksen 49 artiklan mukaisessa perussäädöksessä
x hallinnointi yhteistyössä jäsenvaltioiden
kanssa
¨ hajautettu hallinnointi yhteistyössä kolmansien maiden kanssa
¨ hallinnointi yhteistyössä kansainvälisten järjestöjen kanssa (tarkennettava)
Huomautukset:
Ei merkittävää
muutosta nykytilanteeseen verrattuna, sillä suurinta osaa YMP:n uudistusta
koskeviin lainsäädäntöehdotuksiin liittyvistä menoista hallinnoidaan
yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa. Komissio hallinnoi
kuitenkin edelleen suoraan keskitetysti hyvin pientä osaa menoista.

2.
HALLINNOINTI
2.1.
Seuranta- ja raportointisäännöt

YMP:n
seurannan ja arvioinnin osalta komissio esittää Euroopan parlamentille ja
neuvostolle joka neljäs vuosi kertomuksen. Ensimmäinen
kertomus on määrä esittää viimeistään vuoden 2017 lopussa.
Tätä
täydennetään erityisillä säännöksillä kaikilla YMP:n aloilla, joilla
sovelletaan monia perusteellisia täytäntöönpanosäännöissä täsmennettäviä
raportointi- ja ilmoitusvaatimuksia.
Maaseudun
kehittämisen alalla annetaan myös ohjelmatasolla sovellettavia
seurantasääntöjä, jotka mukautetaan muihin rahastoihin ja yhdistetään
ennakkoarviointeihin, jatkuviin arviointeihin ja jälkiarviointeihin.

2.2.
Hallinnointi- ja valvontajärjestelmä
2.2.1.
Todetut riskit

Yli
seitsemän miljoonaa yhteisen maatalouspolitiikan tuensaajaa saa tukea monista
eri tukijärjestelmistä, joista jokaisella on yksityiskohtaiset ja joskus
monimutkaiset tukikelpoisuusperusteet.
Virheiden
osuuden vähentymistä yhteisen maatalouspolitiikan alalla voidaan pitää jo
jatkuvana kehityssuuntauksena. Viime aikoina 2 prosentin
tuntumassa pysytellyt virhetaso vahvistaakin arvion edellisten vuosien
myönteisestä yleiskehityksestä. Tarkoituksena on jatkaa pyrkimyksiä alle 2
prosentin virhetason saavuttamiseksi.

2.2.2.
Valvontamenetelmä(t)

Lainsäädäntöpaketissa,
erityisesti ehdotuksessa yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta,
hallinnoinnista ja seurannasta annettavaksi asetukseksi, pidetään tavoitteena
säilyttää nykyinen asetuksella (EY) N:o 1290/2005 käyttöön otettu järjestelmä
ja vahvistaa sitä. Siinä säädetään jäsenvaltioiden tasolla
käyttöön otettavasta pakollisesta hallintorakenteesta, jossa painopiste on
hyväksytyissä maksajavirastoissa, jotka vastaavat lopullisen tuensaajan tasolla
2.3 kohdassa esitettyjen periaatteiden mukaisesti toteutettavista
tarkastuksista. Kunkin maksajaviraston päällikön on toimitettava vuotuinen
tarkastuslausuma, joka koskee tilien täydellisyyttä, täsmällisyyttä ja
todenperäisyyttä, sisäisten valvontajärjestelmien moitteetonta toimintaa sekä
tilien perustana olevien toimien laillisuutta ja asianmukaisuutta. Riippumattoman
tarkastuselimen edellytetään antavan lausuntonsa näistä kaikista kolmesta
osatekijästä.
Komissio
jatkaa maatalousmenojen tarkastamista käyttäen riskeihin perustuvaa
lähestymistapaa varmistaakseen, että sen tarkastukset kohdennetaan suurimman
riskin aloille. Jos näissä tarkastuksissa havaitaan, että
menoja on syntynyt unionin sääntöjen vastaisesti, komissio jättää asianomaiset
määrät unionin rahoituksen ulkopuolelle sääntöjenmukaisuuden tarkastamisen
järjestelmän mukaisesti.
Lainsäädäntöehdotuksiin
liitetyn vaikutusten arvioinnin liitteessä 8 esitetään yksityiskohtainen
analyysi tarkastusten kustannuksista.

2.3.
Toimenpiteet petosten ja sääntöjenvastaisuuksien
ehkäisemiseksi

Lainsäädäntöpaketissa,
erityisesti ehdotuksessa yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista
ja seurannasta annettavaksi asetukseksi, pidetään tavoitteena säilyttää
nykyiset yksityiskohtaiset, maksajavirastojen soveltamat valvonta- ja
seuraamusjärjestelmät, jotka perustuvat kutakin tukijärjestelmää varten
luotuihin yhteisiin peruspiirteisiin ja erityissääntöihin, sekä vahvistaa
niitä. Järjestelmissä säädetään yleensä tukihakemusten
kattavista 100-prosenttisista hallinnollisista tarkastuksista, muiden
tietokantojen kanssa tehtävistä ristiintarkastuksista silloin, kun niitä
pidetään asianmukaisina, sekä tiettyä tukiennakoihin liittyvien toimien
vähimmäismäärää koskevista paikalla tehtävistä tarkastuksista riippuen
kyseiseen järjestelmään liittyvästä riskistä. Jos näissä paikalla tehtävissä
tarkastuksissa havaitaan suuri määrä sääntöjenvastaisuuksia, on tehtävä
lisätarkastuksia. Tältä osin selkeästi tärkein järjestelmä on yhdennetty
hallinto- ja valvontajärjestelmä, joka kattoi varainhoitovuonna 2010 noin 80
prosenttia maataloustukirahaston ja maaseuturahaston kokonaismenoista. Komissiolla
on valta sallia paikalla tehtävien tarkastusten vähentämisen jäsenvaltioissa,
joissa on asianmukaisesti toimivat valvontajärjestelmät ja pieni
virhemarginaali.
Lisäksi
paketissa asetetaan tavoitteeksi, että jäsenvaltiot ehkäisevät, havaitsevat ja
oikaisevat sääntöjenvastaisuudet ja petokset, määräävät unionin tai
kansallisessa lainsäädännössä vahvistettuja tehokkaita, varoittavia ja
oikeasuhtaisia seuraamuksia ja perivät takaisin sääntöjenvastaisesti suoritetut
maksut korkoineen. Siinä esitetään sääntöjenvastaisiin
maksuihin sovellettavaa automaattista tilien tarkastamis- ja
hyväksymisjärjestelmää, jonka mukaan asianomaisen jäsenvaltion on vastattava
takaisin perimättä jääneistä määristä, jos perintää ei ole toteutettu neljän
vuoden kuluessa perintäpyynnön päivästä tai kahdeksan vuoden kuluessa
oikeuskäsittelyn tapauksessa. Tämä järjestelmä luo jäsenvaltioille voimakkaan
kannustimen periä sääntöjenvastaiset maksut takaisin mahdollisimman nopeasti.

3.
EHDOTUKSEN/ALOITTEEN ARVIOIDUT RAHOITUSVAIKUTUKSET

Tässä rahoitusselvityksessä esitetyt määrät
ilmoitetaan käypinä hintoina ja sitoumuksina,
Jäljempänä olevissa taulukoissa lueteltujen
lainsäädäntöehdotuksista johtuvien muutosten lisäksi lainsäädäntöehdotukset
edellyttävät muitakin muutoksia, joilla ei ole taloudellista vaikutusta.
Rahoituskurin soveltamista ei voida tässä
vaiheessa sulkea pois minkään vuoden osalta kaudella 2014–2020. Tämä ei kuitenkaan riipu itse uudistusehdotuksista vaan muista
tekijöistä, kuten suorien tukien toteutuksesta tai maatalousmarkkinoiden tulevaisuuden
kehityksestä.
Siirtymäkautta koskevassa ehdotuksessa esitetyt
suorien tukien nettoenimmäismäärät, jotka olisi ulotettava vuoteen 2014
(kalenterivuosi 2013), ovat suuremmat kuin jäljempänä olevissa taulukoissa
ilmoitetut, suoriin tukiin myönnettävät määrät. Tämän
ehdotuksen tarkoituksena on varmistaa nykyisen lainsäädännön soveltamisen
jatkaminen tilanteessa, jossa kaikki muut osat säilyisivät muuttumattomina,
sulkematta kuitenkaan pois rahoituskurimekanismin soveltamistarpeen
mahdollisuutta.
Uudistusehdotukset sisältävät säännöksiä, joilla
jäsenvaltioille annetaan tietty joustovara suorien tukien tai maaseudun
kehittämistuen myöntämisen suhteen. Jos jäsenvaltiot
päättävät hyödyntää kyseistä joustovaraa, tällä on myönnettyihin rahamääriin
taloudellisia seurauksia, joita ei voida tässä vaiheessa määrittää.
Tässä rahoitusselvityksessä ei oteta huomioon
kriisivarauksen mahdollista käyttöä. Olisi korostettava,
että markkinoihin liittyvien menojen osalta huomioon otetut määrät eivät
millään alalla perustu julkisiin interventio-ostoihin tai kriisitilanteeseen
liittyviin muihin toimenpiteisiin.

3.1.
Kyseeseen tulevat monivuotisen rahoituskehyksen
otsakkeet ja menopuolen budjettikohdat

Taulukko 1: YMP:hen
myönnettävät määrät, mukaan lukien monivuotista rahoituskehystä koskevassa
ehdotuksessa ja YMP:n uudistusehdotuksissa esitetyt täydentävät määrät
miljoonaa euroa (käypinä hintoina)
 Varainhoitovuosi || 2013 || 2013 mukau-tettuna (1) || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || 2014-2020 YHTEEN-SÄ
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Monivuotisen rahoituskehyksen sisällä ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Otsake 2 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Suorat tuet ja markkinoihin liittyvät menot (2) (3) (4) || 44 939 || 45 304 || 44 830 || 45 054 || 45 299 || 45 519 || 45 508 || 45 497 || 45 485 || 317 193
 Arvioidut käyttötarkoitukseensa sidotut tulot || 672 || 672 || 672 || 672 || 672 || 672 || 672 || 672 || 672 || 4 704
 P1 Suorat tuet ja markkinoihin liittyvät menot (mukaan lukien käyttötarkoitukseensa sidotut tulot) || 45 611 || 45 976 || 45 502 || 45 726 || 45 971 || 46 191 || 46 180 || 46 169 || 46 157 || 321 897
 P2 Maaseudun kehittäminen (4) || 14 817 || 14 451 || 14 451 || 14 451 || 14 451 || 14 451 || 14 451 || 14 451 || 14 451 || 101 157
 Yhteensä || 60 428 || 60 428 || 59 953 || 60 177 || 60 423 || 60 642 || 60 631 || 60 620 || 60 608 || 423 054
 Otsake 1 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Yhteinen strategiakehys: maataloustutkimus ja innovointi || N.A. || N.A. || 682 || 696 || 710 || 724 || 738 || 753 || 768 || 5 072
 Vähävaraisimmat henkilöt || N.A. || N.A. || 379 || 387 || 394 || 402 || 410 || 418 || 427 || 2 818
 Yhteensä || N.A. || N.A. || 1 061 || 1 082 || 1 104 || 1 126 || 1 149 || 1 172 || 1 195 || 7 889
 Otsake 3 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Elintarvikkeiden turvallisuus || N.A. || N.A. || 350 || 350 || 350 || 350 || 350 || 350 || 350 || 2 450
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Monivuotisen rahoituskehyksen ulkopuolella ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Maatalousalan kriisivaraus || N.A. || N.A. || 531 || 541 || 552 || 563 || 574 || 586 || 598 || 3 945
 Euroopan globalisaatiorahasto ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 josta maatalouteen käytettävissä enintään: (5) || N.A. || N.A. || 379 || 387 || 394 || 402 || 410 || 418 || 427 || 2 818
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 YHTEENSÄ ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Komission ehdotukset (monivuotisen rahoituskehyksen sisä- ja ulkopuolella) + käyttötarkoitukseensa sidotut tulot YHTEENSÄ || 60 428 || 60 428 || 62 274 || 62 537 || 62 823 || 63 084 || 63 114 || 63 146 || 63 177 || 440 156
 Monivuotista rahoituskehystä koskevat ehdotukset (lukuun ottamatta kriisivarausta ja globalisaatiorahastoa) + käyttötarkoitukseensa sidotut tulot YHTEENSÄ || 60 428 || 60 428 || 61 364 || 61 609 || 61 877 || 62 119 || 62 130 || 62 141 || 62 153 || 433 393
Huomautukset:
(1)           Ottaen huomioon jo sovitut
lainsäädännölliset muutokset, eli tukien vapaaehtoinen mukauttaminen
Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja 136 artiklan mukaiset ”käyttämättömät
määrät”, joiden soveltaminen päättyy vuoden 2013 loppuun mennessä.
(2)           Määrät koskevat ensimmäisen pilarin
osalta ehdotettua vuotuista enimmäismäärää. Olisi kuitenkin huomattava, että
negatiiviset menot ehdotetaan siirrettäviksi tilien tarkastamis- ja
hyväksymismenettelystä (nykyisestä alamomentista 05 07 01 06)
käyttötarkoitukseensa sidottuihin tuloihin (alamomenttiin 67 03). Yksityiskohtaiset
tiedot esitetään seuraavan sivun arvioituja tuloja koskevassa taulukossa.
(3)           Vuoden 2013 luvut sisältävät
eläinlääkintä- ja kasvinsuojelutoimenpiteisiin sekä kalatalousalan
markkinatoimenpiteisiin myönnetyt määrät.
(4)           Edellä olevassa taulukossa esitetyt
määrät ovat linjassa komission tiedonannossa ”Eurooppa 2020 ‑strategiaa
koskeva talousarvio” (KOM(2011) 500 lopullinen, 29. kesäkuuta 2011) esitettyjen
määrien kanssa. Vielä on kuitenkin päätettävä, otetaanko monivuotisessa
rahoituskehyksessä huomioon siirto, joka ehdotetaan tehtäväksi vuodesta 2014
alkaen yhden jäsenvaltion kansallisen puuvilla-alan rakenneuudistusohjelman
määrärahoista maaseudun kehittämiseen ja joka edellyttää sekä
maataloustukirahastoa koskevan enimmäismäärän että toisen pilarin määrien
mukauttamista (4 miljoonaa euroa vuodessa). Jäljempänä olevissa taulukoissa
määrät on siirretty riippumatta siitä, otetaanko ne monivuotisessa
rahoituskehyksessä huomioon vaiko ei.
(5)           Komission tiedonannon ”Eurooppa 2020 ‑strategiaa
koskeva talousarvio” (KOM(2011) 500 lopullinen, 29. kesäkuuta 2011) mukaisesti
Euroopan globalisaatiorahaston käytettävissä on enintään 2,5 miljardin euron
kokonaismäärä (vuoden 2011 hintoina) lisätuen myöntämiseksi globalisaation
vaikutuksista kärsiville viljelijöille. Edellä olevassa taulukossa käypinä
hintoina esitetty vuosittainen jakautuminen on ainoastaan alustava. Ehdotuksessa
Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission väliseksi toimielinten
sopimukseksi budjettiyhteistyöstä ja moitteettomasta varainhoidosta (KOM(2011)
403 lopullinen, 29. kesäkuuta 2011) vahvistetaan Euroopan globalisaatiorahaston
varojen vuotuiseksi enimmäismääräksi 429 miljoonaa euroa vuoden 2011 hintoina.

3.2.
Arvioidut vaikutukset menoihin
3.2.1.
Yhteenveto arvioiduista vaikutuksista menoihin

Taulukko 2: Arvioidut
tulot sekä menot otsakkeeseen 2 kuuluvan toimintalohkon 05 osalta
miljoonaa euroa (käypinä hintoina)
 Varainhoitovuosi || 2013 || 2013 mukau-tettuna || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || 2014-2020 YHTEEN-SÄ
 TULOT ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 123 – Sokerin tuotantomaksu (omat varat) || 123 || 123 || 123 || 123 ||   ||   ||   ||   ||   || 246
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 67 03 – Käyttötarkoitukseensa sidotut tulot || 672 || 672 || 741 || 741 || 741 || 741 || 741 || 741 || 741 || 5 187
 joista: ex 05 07 01 06 – Tilien tarkastaminen ja hyväksyminen || 0 || 0 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 483
 Yhteensä || 795 || 795 || 864 || 864 || 741 || 741 || 741 || 741 || 741 || 5 433
 MENOT ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 05 02 - Markkinat (1) || 3 311 || 3 311 || 2 622 || 2 641 || 2 670 || 2 699 || 2 722 || 2 710 || 2 699 || 18 764
 05 03 - Suorat tuet (ennen tukikaton asettamista) (2) || 42 170 || 42 535 || 42 876 || 43 081 || 43 297 || 43 488 || 43 454 || 43 454 || 43 454 || 303 105
 05 03 - Suorat tuet (tukikaton asettamisen jälkeen) || 42 170 || 42 535 || 42 876 || 42 917 || 43 125 || 43 303 || 43 269 || 43 269 || 43 269 || 302 027
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 05 04 - Maaseudun kehittäminen (ennen tukikaton asettamista) || 14 817 || 14 451 || 14 455 || 14 455 || 14 455 || 14 455 || 14 455 || 14 455 || 14 455 || 101 185
 05 04 - Maaseudun kehittäminen (tukikaton asettamisen jälkeen) || 14 817 || 14 451 || 14 455 || 14 619 || 14 627 || 14 640 || 14 641 || 14 641 || 14 641 || 102 263
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 05 07 01 06 - Tilien tarkastaminen ja hyväksyminen || -69 || -69 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0
 Yhteensä || 60 229 || 60 229 || 59 953 || 60 177 || 60 423 || 60 642 || 60 631 || 60 620 || 60 608 || 423 054
 NETTOBUDJETTI käyttötarkoitukseensa sidottujen tulojen jälkeen ||   ||   || 59 212 || 59 436 || 59 682 || 59 901 || 59 890 || 59 879 || 59 867 || 417 867
Huomautukset:
(1)           Vuoden
2013 osalta vuoden 2012 talousarvioesitykseen perustuva alustava arvio, jossa
otetaan huomioon vuodeksi 2013 jo sovitut lainsäädännölliset mukautukset (esim.
viiniä koskeva enimmäismäärä, perunatärkkelyspalkkion poistaminen, kuivarehu)
sekä joitakin suunniteltuja muutoksia. Kaikkien vuosien osalta arvioissa
oletetaan, että markkinahäiriöiden tai kriisien johdosta toteutettaviin
tukitoimenpiteisiin ei ole tarpeen myöntää lisärahoitusta.
(2)           Vuoden
2013 määrä sisältää arvion viinitarhojen raivaukseen vuonna 2012 myönnettävistä
määristä.
Taulukko 3: YMP:n
uudistusehdotusten vaikutuslaskelma talousarvion luvuittain tulojen ja
YMP-menojen osalta
miljoonaa euroa (käypinä hintoina)
 Varainhoitovuosi || 2013 || 2013 mukau-tettuna ||   || 2014-2020 YHTEEN-SÄ
   ||   || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 ||
 TULOT ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 123 – Sokerin tuotantomaksu (omat varat) || 123 || 123 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 67 03 – Käyttötarkoitukseensa sidotut tulot || 672 || 672 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 483
 joista: ex 05 07 01 06 – Tilien tarkastaminen ja hyväksyminen || 0 || 0 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 483
 Yhteensä || 795 || 795 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 483
 MENOT ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 05 02 - Markkinat (1) || 3 311 || 3 311 || -689 || -670 || -641 || -612 || -589 || -601 || -612 || -4 413
 05 03 - Suorat tuet (ennen tukikaton asettamista) (2) || 42 170 || 42 535 || -460 || -492 || -534 || -577 || -617 || -617 || -617 || -3 913
 05 03 – Suorat tuet – Tukikaton asettamisen arvioitu, maaseudun kehittämiseen siirrettävä tulos ||   ||   || 0 || -164 || -172 || -185 || -186 || -186 || -186 || -1 078
 05 04 - Maaseudun kehittäminen (ennen tukikaton asettamista) || 14 817 || 14 451 || 4 || 4 || 4 || 4 || 4 || 4 || 4 || 28
 05 04 - Maaseudun kehittäminen – Tukikaton asettamisen arvioitu, suorista tuista siirrettävä tulos ||   ||   || 0 || 164 || 172 || 185 || 186 || 186 || 186 || 1 078
 05 07 01 06 - Tilien tarkastaminen ja hyväksyminen || -69 || -69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 69 || 483
 Yhteensä || 60 229 || 60 229 || -1 076 || -1 089 || -1 102 || -1 115 || -1 133 || -1 144 || -1 156 || -7 815
 NETTOBUDJETTI käyttötarkoitukseensa sidottujen tulojen jälkeen ||   ||   || -1 145 || -1 158 || -1 171 || -1 184 || -1 202 || -1 213 || -1 225 || -8 298
Huomautukset:
(1)           Vuoden
2013 osalta vuoden 2012 talousarvioesitykseen perustuva alustava arvio, jossa
otetaan huomioon vuodeksi 2013 jo sovitut lainsäädännölliset mukautukset (esim.
viiniä koskeva enimmäismäärä, perunatärkkelyspalkkion poistaminen, kuivarehu)
sekä joitakin suunniteltuja muutoksia. Kaikkien vuosien osalta arvioissa
oletetaan, että markkinahäiriöiden tai kriisien johdosta toteutettaviin tukitoimenpiteisiin
ei ole tarpeen myöntää lisärahoitusta.
(2)           Vuoden
2013 määrä sisältää arvion viinitarhojen raivaukseen vuonna 2012 myönnettävistä
määristä.
Taulukko 4: YMP:n
uudistusehdotusten vaikutuslaskelma markkinoihin liittyvinä YMP:n menoina
miljoonaa euroa (käypinä hintoina)
 VARAINHOITOVUOSI ||   || Oikeusperusta || Arvioidut tarpeet || Muutokset vuoteen 2013 ||
   ||   ||   || 2013 (1) || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || 2014-2020 YHTEEN-SÄ
 Poikkeukselliset toimenpiteet: virtaviivaistettu ja laajennettu oikeusperustan soveltamisala ||   || 154, 155 ja 156 art. || pm || pm || pm || pm || pm || pm || pm || pm || pm
 Durumvehnän ja durran intervention lopettaminen ||   || ent. 10 art. || pm || - || - || - || - || - || - || - || -
 Vähävaraisimpien elintarvikeapuohjelmat || (2) || asetuksen 1234/2007 ent. 27 art. || 500,0 || -500,0 || -500,0 || -500,0 || -500,0 || -500,0 || -500,0 || -500,0 || -3 500,0
 Yksityinen varastointi (kuitupellava) ||   || 16 art. || N.A. || pm || pm || pm || pm || pm || pm || pm || Pm
 Puuvillatuki - rakenneuudistus || (3) || asetuksen 637/2008 ent. 5 art. || 10,0 || -4,0 || -4,0 || -4,0 || -4,0 || -4,0 || -4,0 || -4,0 || -28,0
 Hedelmien ja vihannesten tuottajaryhmien perustamistuki ||   || ent. 117 art. || 30,0 || 0,0 || 0,0 || 0,0 || -15,0 || -15,0 || -30,0 || -30,0 || -90,0
 Kouluhedelmäjärjestelmä ||   || 21 art. || 90,0 || 60,0 || 60,0 || 60,0 || 60,0 || 60,0 || 60,0 || 60,0 || 420,0
 Humalan tuottajaorganisaatioiden lakkauttaminen ||   || ent. 111 art. || 2,3 || -2,3 || -2.3 || -2,3 || -2,3 || -2,3 || -2,3 || -2,3 || -15,9
 Rasvattoman maitojauheen vapaaehtoinen yksityinen varastointi ||   || 16 art. || N.A. || pm || pm || pm || pm || pm || pm || pm || pm
 Rasvattoman maidon/rasvattoman maitojauheen käyttöön rehuna / kaseiinille ja kaseiinin käyttöön myönnettävän tuen lakkauttaminen ||   || ent. 101 ja 102 art. || pm || - || - || - || - || - || - || - || -
 Voin vapaaehtoinen yksityinen varastointi || (4) || 16 art. || 14,0 || [-1,0] || [-14,0] || [-14,0] || [-14,0] || [-14,0] || [-14,0] || [-14,0] || [-85,0]
 Maidon menekinedistämismaksun lakkauttaminen ||   || ent. 309 art. || pm || - || - || - || - || - || - || - || -
 05 02 YHTEENSÄ ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Uudistusehdotusten nettovaikutus (5) ||   ||   ||   || -446,3 || -446,3 || -446,3 || -461,3 || -461,3 || -476,3 || -476,3 || -3 213,9
Huomautukset:
(1)           Vuoden
2013 tarpeet arvioidaan komission vuoden 2012 talousarvioesityksen perusteella
lukuun ottamatta (a) hedelmä- ja vihannesaloja, joilla tarpeet arvioidaan
asianomaisten uudistusten rahoitusselvitysten perusteella ja (b) jo sovittuja
lainsäädännöllisiä muutoksia.
(2)           Vuoden
2013 määrät vastaavat komission ehdotusta KOM(2010) 486. Vuodesta 2014 lähtien
toimenpide rahoitetaan otsakkeesta 1.
(3)           Kreikan
puuvilla-alan rakenneuudistusohjelman määrärahat (4 miljoonaa euroa vuodessa)
siirretään maaseudun kehittämiseen vuodesta 2014 alkaen. Espanjan määrärahat
(6,1 miljoonaa euroa vuodessa) siirretään tilatukijärjestelmään vuodesta 2018
alkaen (jo päätetty).
(4)           Arvioitu
vaikutus toimenpiteen soveltamatta jättämisen tapauksessa.
(5)           Lukuihin
05 02 ja 05 03 otettujen menojen lisäksi odotetaan, että lukuihin 05
01, 05 07 ja 05 08 otetut menot rahoitetaan maataloustukirahaston
käyttötarkoitukseensa sidotuilla tuloilla.
Taulukko 5: YMP:n
uudistusehdotusten vaikutuslaskelma suorien tukien osalta
miljoonaa euroa (käypinä hintoina)
 VARAINHOITOVUOSI ||   || Oikeus-perusta || Arvioidut tarpeet || Muutokset vuoteen 2013 ||
   ||   || 2013 (1) || 2013 mukau-tettuna (2) || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || 2014-2020 YHTEEN-SÄ
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Suorat tuet ||   ||   || 42 169,9 || 42 535,4 || 341,0 || 381,1 || 589,6 || 768,0 || 733,2 || 733,2 || 733,2 || 4 279,3
 - Muutokset, joista on jo päätetty ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Asteittainen käyttöönotto EU-12:ssa ||   ||   ||   ||   || 875,0 || 1 133,9 || 1 392,8 || 1 651,6 || 1 651,6 || 1 651,6 || 1 651,6 || 10 008,1
 Puuvilla-alan rakenneuudistus ||   ||   ||   ||   || 0,0 || 0,0 || 0,0 || 0,0 || 6,1 || 6,1 || 6,1 || 18,4
 Terveystarkastus ||   ||   ||   ||   || -64,3 || -64,3 || -64,3 || -90,0 || -90,0 || -90,0 || -90,0 || -552,8
 Aiemmat uudistukset ||   ||   ||   ||   || -9,9 || -32,4 || -32,4 || -32,4 || -32,4 || -32,4 || -32,4 || -204,2
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - Uusista YMP:n uudistusehdotuksista johtuvat muutokset ||   ||   || -459,8 || -656,1 || -706,5 || -761,3 || -802,2 || -802,2 || -802,2 || -4 990,3
 joista: tukikaton asettaminen ||   ||   ||   ||   || 0,0 || -164,1 || -172,1 || -184,7 || -185,6 || -185,6 || -185,6 || -1 077,7
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 05 03 YHTEENSÄ ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Uudistusehdotusten nettovaikutus ||   ||   ||   ||   || -459,8 || -656,1 || -706,5 || -761,3 || -802,2 || -802,2 || -802,2 || -4 990,3
 KOKONAISMENOT ||   ||   || 42 169,9 || 42 535,4 || 42 876,4 || 42 916,5 || 43 125,0 || 43 303,4 || 43 268,7 || 43 268,7 || 43 268,7 || 302 027,3
Huomautukset:
(1)           Vuoden
2013 määrä sisältää arvion viinitarhojen raivaukseen vuonna 2012 myönnettävistä
määristä.
(2)           Ottaen
huomioon jo sovitut lainsäädännölliset muutokset, eli tukien vapaaehtoinen
mukauttaminen Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja 136 artiklan mukaiset
"käyttämättömät määrät", joiden soveltaminen päättyy vuoden 2013
loppuun mennessä.
Taulukko 6: Suorien
tukien osat
miljoonaa euroa (käypinä hintoina)
 VARAINHOITOVUOSI ||   ||   ||   ||   || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || 2014-2020 YHTEEN-SÄ
 Liite II ||   ||   ||   ||   || 42 407,2 || 42 623,4 || 42 814,2 || 42 780,3 || 42 780,3 || 42 780,3 || 256 185,7
 Tuki ilmaston ja ympäristön kannalta suotuisiin maatalouskäytänteisiin (30 %) ||   ||   ||   ||   || 12 866,5 || 12 855,3 || 12 844,3 || 12 834,1 || 12 834,1 || 12 834,1 || 77 068,4
 Enimmäismäärä, joka voidaan osoittaa nuorille viljelijöille myönnettävään tukeen (2 %)   ||   ||   ||   ||   || 857,8 || 857,0 || 856,3 || 855,6 || 855,6 || 855,6 || 5 137,9
 Perustukijärjestelmä, tuki alueille, joilla on luonnonolosuhteista johtuvia rajoitteita, vapaaehtoinen tuotantoon sidottu tuki ||   ||   ||   ||   || 28 682,9 || 28 911,1 || 29 113,6 || 29 090,6 || 29 090,6 || 29 090,6 || 173 979,4
 Enimmäismäärä, joka voidaan irrottaa edellä mainituista tuista pienviljelijöiden järjestelmän rahoittamiseen (10 %) ||   ||   ||   ||   || 4 288,8 || 4 285,1 || 4 281,4 || 4 278,0 || 4 278,0 || 4 278,0 || 25 689,3
 Liitteeseen II sisältyvät viinialan määrärahojen siirrot[51] ||   ||   ||   ||   || 159,9 || 159,9 || 159,9 || 159,9 || 159,9 || 159,9 || 959,1
 Tukikaton asettaminen ||   ||   ||   ||   || -164,1 || -172,1 || -184,7 || -185,6 || -185,6 || -185,6 || -1 077,7
 Puuvilla ||   ||   ||   ||   || 256,0 || 256,3 || 256,5 || 256,6 || 256,6 || 256,6 || 1 538,6
 POSEI-ohjelma/Egeanmeren pienet saaret ||   ||   ||   ||   || 417,4 || 417,4 || 417,4 || 417,4 || 417,4 || 417,4 || 2 504,4
Taulukko 7: YMP:n
uudistusehdotusten vaikutuslaskelma suorien tukien myöntämistä koskevien vuonna
2014 sovellettavien siirtymäkauden toimenpiteiden osalta
miljoonaa euroa (käypinä hintoina)
 VARAINHOITOVUOSI ||   || Oikeus-perusta || Arvioidut tarpeet || Muutokset vuoteen 2013
   ||   ||   || 2013 (1) || 2013 mukau-tettuna || 2014 (2)
 Neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 liite IV ||   ||   || 40 165,0 || 40 530,5 || 541,9
 Asteittainen käyttöönotto EU-12:ssa ||   ||   ||   ||   || 616,1
 Terveystarkastus ||   ||   ||   ||   || -64,3
 Aiemmat uudistukset ||   ||   ||   ||   || -9,9
 05 03 YHTEENSÄ ||   ||   ||   ||   ||
 KOKONAISMENOT ||   ||   || 40 165,0 || 40 530,5 || 41 072,4
Huomautukset:
(1)           Vuoden
2013 määrä sisältää arvion viinitarhojen raivaukseen vuonna 2012 myönnettävistä
määristä.
(2)           Vuoteen
2014 ulotetut nettoenimmäismäärät sisältävät jäsenvaltioiden vuoden 2013 osalta
tekemiin päätöksiin perustuvan arvion viinialan määrärahojen siirroista
tilatukijärjestelmään.
Taulukko 8: YMP:n
uudistusehdotusten vaikutuslaskelma maaseudun kehittämisen osalta
miljoonaa euroa (käypinä hintoina)
 VARAINHOITOVUOSI ||   || Oikeus-perusta || Maaseudun kehittämis-määrärahat || Muutokset vuoteen 2013 ||
   ||   ||   || 2013 || 2013 mukau-tettuna (1) || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || 2014-2020 YHTEEN-SÄ
 Maaseudun kehittämisohjelmat ||   ||   || 14 788,9 || 14 423,4 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Puuvillatuki - rakenneuudistus || (2) ||   ||   ||   || 4,0 || 4,0 || 4,0 || 4,0 || 4,0 || 4,0 || 4,0 || 28,0
 Suoria tukia koskevan tukikaton asettamisen tulos ||   ||   ||   ||   ||   || 164,1 || 172,1 || 184,7 || 185,6 || 185,6 || 185,6 || 1 077,7
 Maaseudun kehittämisen määrärahat lukuun ottamatta teknistä apua || (3) ||   ||   ||   || -8,5 || -8,5 || -8,5 || -8,5 || -8,5 || -8,5 || -8,5 || -59,4
 Tekninen apu || (3) ||   || 27,6 || 27,6 || 8,5 || 3,5 || 3,5 || 3,5 || 3,5 || 3,5 || 3,5 || 29,4
 Paikallisista innovatiivisista yhteistyöhankkeista maksettava palkinto || (4) ||   || N.A. || N.A. || 0,0 || 5,0 || 5,0 || 5,0 || 5,0 || 5,0 || 5,0 || 30,0
 05 04 YHTEENSÄ ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Uudistusehdotusten nettovaikutus ||   ||   ||   ||   || 4,0 || 168,1 || 176,1 || 188,7 || 189,6 || 189,6 || 189,6 || 1 105,7
 KOKONAISMENOT (ennen tukikaton asettamista) ||   ||   || 14 816,6 || 14 451,1 || 14 455,1 || 14 455,1 || 14 455,1 || 14 455,1 || 14 455,1 || 14 455,1 || 14 455,1 || 101 185,5
 KOKONAISMENOT (tukikaton asettamisen jälkeen) ||   ||   || 14 816,6 || 14 451,1 || 14 455,1 || 14 619,2 || 14 627,2 || 14 639,8 || 14 640,7 || 14 640,7 || 14 640,7 || 102 263,2
Huomautukset:
(1)           Nykyisen
lainsäädännön mukaisia mukautuksia sovelletaan vain varainhoitovuoden 2013
loppuun asti.
(2)           Taulukossa
1 (3.1 jakso) esitetyt määrät ovat linjassa komission tiedonannossa ”Eurooppa
2020 ‑strategiaa koskeva talousarvio” (KOM(2011) 500 lopullinen)
esitettyjen määrien kanssa. Vielä on kuitenkin päätettävä, otetaanko
monivuotisessa rahoituskehyksessä huomioon siirto, joka ehdotetaan tehtäväksi
vuodesta 2014 alkaen yhden jäsenvaltion puuvilla-alan kansallisen
rakenneuudistusohjelman määrärahoista maaseudun kehittämiseen ja joka
edellyttää sekä maataloustukirahastoa koskevan enimmäismäärän että toisen
pilarin määrien mukauttamista (4 miljoonaa euroa vuodessa). Edellä olevassa
taulukossa 8 määrät on siirretty riippumatta siitä, otetaanko ne monivuotisessa
rahoituskehyksessä huomioon vaiko ei.
(3)           Vuonna
2013 tekniseen apuun myönnettävä määrä vahvistettiin maaseudun kehittämisen
alustavien määrärahojen perusteella (ottamatta huomioon ensimmäisestä pilarista
tehtäviä siirtoja).
Kaudella 2014–2020
tekniseen apuun myönnettäväksi määräksi vahvistetaan 0,25 prosenttia maaseudun
kehittämisen kokonaismäärärahoista.
(4)           Katetaan
tekniseen apuun käytettävissä olevasta määrästä.
 Monivuotisen rahoituskehyksen otsake: || 5 || ”Hallintomenot”
miljoonaa euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella)
Huom.   Lainsäädäntöehdotuksilla
ei arvioida olevan mitään vaikutuksia hallintomäärärahoihin, eli tarkoituksena
on, että lainsäädäntökehys voidaan panna täytäntöön nykyisin henkilöresurssein
ja hallintomenoin.
   ||   ||   || Vuosi 2014 || Vuosi 2015 || Vuosi 2016 || Vuosi 2017 || Vuosi 2018 || Vuosi 2019 || Vuosi 2020 || YHTEENSÄ
 PO: AGRI ||
  Henkilöresurssit || 136,998 || 136,998 || 136,998 || 136,998 || 136,998 || 136,998 || 136,998 || 958,986
  Muut hallintomenot || 9,704 || 9,704 || 9,704 || 9,704 || 9,704 || 9,704 || 9,704 || 67,928
 PO AGRI YHTEENSÄ || Määrärahat || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 1 026,914
 Monivuotisen rahoituskehyksen OTSAKKEESEEN 5 kuuluvat määrärahat YHTEENSÄ || (Sitoumukset yhteensä = maksut yhteensä) || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 1 026,914
miljoonaa euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella)
   ||   ||   || Vuosi N[52] || Vuosi N+1 || Vuosi N+2 || Vuosi N+3 || …ja näitä seuraavat vuodet (ilmoitetaan kaikki vuodet, joille ehdotuksen/aloitteen vaikutukset ulottuvat, ks. kohta 1.6) || YHTEENSÄ
 Monivuotisen rahoituskehyksen OTSAKKEISIIN 1–5 kuuluvat määrärahat YHTEENSÄ || Sitoumukset ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Maksut ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||

3.2.2.
Arvioidut vaikutukset toimintamäärärahoihin

–
¨  Ehdotus/aloite ei edellytä toimintamäärärahoja.
–
x   Ehdotus/aloite edellyttää
toimintamäärärahoja seuraavasti:
Maksusitoumusmäärärahat, milj. euroa (kolmen
desimaalin tarkkuudella)
 Tavoitteet ja tuotokset   ò ||   ||   || Vuosi 2014 || Vuosi 2015 || Vuosi 2016 || Vuosi 2017 || Vuosi 2018 || Vuosi 2019 || Vuosi 2020 || YHTEENSÄ
 TUOTOKSET
 Tyyp-pi     || Keski-määr. kustan-nukset || Tuotosten määrä || Kustan-nukset || Tuotosten määrä || Kustan-nukset || Tuotosten määrä || Kustan-nukset || Tuotosten määrä || Kustan-nukset || Tuotosten määrä || Kustan-nukset || Tuotosten määrä || Kustan-nukset || Tuotosten määrä || Kustan-nukset || Tuotos-ten luku-määrä yht. || Kustan-nukset yht.
 ERITYISTAVOITE 5: Parantaa maatalousalan kilpailukykyä ja lisätä sen arvo-osuutta elintarvikeketjussa ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - Hedelmät ja vihannekset: Kaupan pitäminen tuottaja-organisaatioiden välityksellä[53] || Tuotta-jaorga-nisaa-tioiden kautta kaupan pidetyn tuotan-non arvon osuus koko tuotan-non arvosta ||   ||   || 830,0 ||   || 830,0 ||   || 830,0 ||   || 830,0 ||   || 830,0 ||   || 830,0 ||   || 830,0 ||   || 5 810,0
 - Viini: Kansalliset määrärahat – Rakenneuudistus20 || Hehtaa-rimäärä ||   || 54 326 || 475,1 || 54 326 || 475,1 || 54 326 || 475,1 || 54 326 || 475,1 || 54 326 || 475,1 || 54 326 || 475,1 || 54 326 || 475,1 ||   || 3 326,0
 - Viini: Kansalliset määrärahat – Investoinnit20 ||   ||   || 1 147 || 178,9 || 1 147 || 178,9 || 1 147 || 178,9 || 1 147 || 178,9 || 1 147 || 178,9 || 1 147 || 178,9 || 1 147 || 178,9 ||   || 1 252,6
 - Viini: Kansalliset määrärahat – Sivutuotteiden tislaus20 || Hehto-litraa ||   || 700 000 || 98,1 || 700 000 || 98,1 || 700 000 || 98,1 || 700 000 || 98,1 || 700 000 || 98,1 || 700 000 || 98,1 || 700 000 || 98,1 ||   || 686,4
 - Viini: Kansalliset määrärahat – Juotavaksi tarkoitettu alkoholi20 || Hehtaa-rimäärä ||   || 32 754 || 14,2 || 32 754 || 14,2 || 32 754 || 14,2 || 32 754 || 14,2 || 32 754 || 14,2 || 32 754 || 14,2 || 32 754 || 14,2 ||   || 14,2
 - Viini: Kansalliset määrärahat – Tiivistetyn rypäleen puristemehun käyttö20 || Hehto-litraa ||   || 9 || 37,4 || 9 || 37,4 || 9 || 37,4 || 9 || 37,4 || 9 || 37,4 || 9 || 37,4 || 9 || 37,4 ||   || 261,8
 - Viini: Kansalliset määrärahat – menekine-distäminen20 ||   ||   ||   || 267,9 ||   || 267,9 ||   || 267,9 ||   || 267,9 ||   || 267,9 ||   || 267,9 ||   || 267,9 ||   || 1 875,3
 - Muut ||   ||   ||   || 720,2 ||   || 739,6 ||   || 768,7 ||   || 797,7 ||   || 820,3 ||   || 808,8 ||   || 797,1 ||   || 5 452,3
 Välisumma erityistavoite 5 ||   || 2 621,8 ||   || 2 641,2 ||   || 2 670,3 ||   || 2 699,3 ||   || 2 721,9 ||   || 2 710,4 ||   || 2 698,7 ||   || 18 763,5
 ERITYISTAVOITE 6: Myötävaikuttaa maataloustuloon ja rajoittaa sen vaihtelua ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - Suora tulotuki[54] || Hehtaa-rimäärä, jolle tukea on makset-tu (miljoo-nina) ||   || 161,014 || 42 876,4 || 161,014 || 43 080,6 || 161,014 || 43 297,1 || 161,014 || 43 488,1 || 161,014 || 43 454,3 || 161,014 || 43 454,3 || 161,014 || 43 454,3 || 161,014 || 303 105,0
 Välisumma erityistavoite 6 ||   || 42 876,4 ||   || 43 080,6 ||   || 43 297,1 ||   || 43 488,1 ||   || 43 454,3 ||   || 43 454,3 ||   || 43 454,3 ||   || 303 105,0
 KUSTANNUKSET YHTEENSÄ ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
Huom. Tuotokset ovat vielä määrittämättä
erityistavoitteiden 1–4 ja 7–10 osalta (ks. edellä oleva 1.4.2 jakso).

3.2.3.
Arvioidut vaikutukset hallintomäärärahoihin
3.2.3.1.
Yhteenveto

–
¨  Ehdotus/aloite ei edellytä hallintomäärärahoja.
–
x   Ehdotus/aloite edellyttää
hallintomäärärahoja seuraavasti:
miljoonaa euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella)
   || Vuosi 2014 || Vuosi 2015 || Vuosi 2016 || Vuosi 2017 || Vuosi 2018 || Vuosi 2019 || Vuosi 2020 || YHT.
 Monivuotisen rahoituskehyksen OTSAKE 5 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Henkilöresurssit[55] || 136,998 || 136,998 || 136,998 || 136,998 || 136,998 || 136,998 || 136,998 || 958,986
 Muut hallintomenot || 9,704 || 9,704 || 9,704 || 9,704 || 9,704 || 9,704 || 9,704 || 67,928
 Monivuotisen rahoituskehyksen OTSAKE 5 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Monivuotisen rahoituskehyksen OTSAKKEESEEN 5 sisältymättömät ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Henkilöresurssit ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Muut hallintomenot ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Monivuotisen rahoituskehyksen OTSAKKEESEEN 5 sisältymättömät, välisumma ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 YHTEENSÄ || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 146,702 || 1 026,914

3.2.3.2.
 Henkilöresurssien arvioitu
tarve

–
¨  Ehdotus/aloite ei edellytä henkilöresursseja.
–
x   Ehdotus/aloite edellyttää
henkilöresursseja seuraavasti:
Huom. Lainsäädäntöehdotuksilla ei arvioida
olevan mitään vaikutuksia hallintomäärärahoihin, eli tarkoituksena on, että
lainsäädäntökehys voidaan panna täytäntöön nykyisin henkilöresurssein ja
hallintomenoin. Kaudeksi 2014–2020 esitetyt luvut
perustuvat vuoden 2011 tilanteeseen.
Arvio kokonaislukuina (tai enintään yhden
desimaalin tarkkuudella)
   || Vuosi 2014 || Vuosi 2015 || Vuosi 2016 || Vuosi 2017 || Vuosi 2018 || Vuosi 2019 || Vuosi 2020
  Henkilöstötaulukkoon sisältyvät virat/toimet (virkamiehet ja väliaikaiset toimihenkilöt) ||
 XX 01 01 01 (päätoimipaikka ja komission edustustot EU:ssa) || 1 034 || 1 034 || 1 034 || 1 034 || 1 034 || 1 034 || 1 034
 XX 01 01 02 (edustustot EU:n ulkopuolella) || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3
 XX 01 05 01 (epäsuora tutkimustoiminta) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 10 01 05 01 (suora tutkimustoiminta) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
  Ulkopuolinen henkilöstö (kokoaikaiseksi muutettuna)[56] ||
 XX 01 02 01 (kokonaismäärärahoista katettavat sopimussuhteiset toimihenkilöt, vuokrahenkilöstö ja kansalliset asiantuntijat) || 78 || 78 || 78 || 78 || 78 || 78 || 78
 XX 01 02 02 (sopimussuhteiset ja paikalliset toimihenkilöt, vuokrahenkilöstö, nuoremmat asiantuntijat ja kansalliset asiantuntijat EU:n ulkopuolisissa edustustoissa) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 XX 01 04 yy || - päätoimi-paikassa ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - EU:n ulkop. edustustoissa ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 XX 01 05 02 (epäsuora tutkimustoiminta: sopimussuhteiset toimihenkilöt, vuokrahenkilöstö ja kansalliset asiantuntijat) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 10 01 05 02 (suora tutkimustoiminta: sopimussuhteiset toimihenkilöt, vuokrahenkilöstö ja kansalliset asiantuntijat) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Muu budjettikohta (mikä?) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 YHTEENSÄ[57] || 1 115 || 1 115 || 1 115 || 1 115 || 1 115 || 1 115 || 1 115
XX viittaa
kyseessä olevaan toimintalohkoon eli talousarvion osastoon.
Henkilöresurssien tarve
katetaan toimen hallinnointiin jo osoitetulla pääosaston henkilöstöllä ja/tai
pääosastossa toteutettujen henkilöstön uudelleenjärjestelyjen tuloksena
saadulla henkilöstöllä sekä tarvittaessa sellaisilla lisäresursseilla, jotka
toimea hallinnoiva pääosasto voi saada käyttöönsä vuotuisessa määrärahojen
jakomenettelyssä talousarvion puitteissa.
Kuvaus henkilöstön
tehtävistä:
 Virkamiehet ja väliaikaiset toimihenkilöt ||
 Ulkopuolinen henkilöstö ||

3.2.4.
Yhteensopivuus nykyisen monivuotisen
rahoituskehyksen kanssa

–
x   Ehdotus/aloite on
monivuotista rahoituskehystä kaudeksi 2014–2020 koskevien EHDOTUSTEN
mukainen.
–
¨  Ehdotus/aloite edellyttää rahoituskehyksen asianomaisen otsakkeen
rahoitussuunnitelman muuttamista.
–
¨  Ehdotus/aloite edellyttää joustovälineen varojen käyttöön ottamista
tai monivuotisen rahoituskehyksen tarkistamista.

3.2.5.
Ulkopuolisten tahojen osallistuminen rahoitukseen

–
Ehdotuksen/aloitteen rahoittamiseen ei osallistu
ulkopuolisia tahoja.
–
X  Maaseudun kehittämistä
koskevan ehdotuksen (maaseuturahasto) rahoittamiseen osallistuu ulkopuolisia
tahoja seuraavasti (arvio):
määrärahat, milj. euroa (kolmen desimaalin
tarkkuudella)
   || Vuosi 2014 || Vuosi 2015 || Vuosi 2016 || Vuosi 2017 || Vuosi 2018 || Vuosi 2019 || Vuosi 2020 || Yhteensä
 Rahoitukseen osallistuva taho || JV || JV || JV || JV || JV || JV || JV || JV
 Yhteisrahoituksella katettavat määrärahat YHTEENSÄ[58] || Pääte-tään myö-hemmin || Pääte-tään myö-hemmin || Pääte-tään myö-hemmin || Pääte-tään myö-hemmin || Pääte-tään myö-hemmin || Pääte-tään myö-hemmin || Pääte-tään myö-hemmin || Päätetään myö-hemmin

3.3.
Arvioidut vaikutukset tuloihin

–
x   Ehdotuksella/aloitteella
ei ole vaikutuksia tuloihin.
–
¨  Ehdotuksella/aloitteella on vaikutuksia tuloihin seuraavasti:
–
x   vaikutukset omiin varoihin

–
x   vaikutukset sekalaisiin
tuloihin
miljoonaa euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella)
 Tulopuolen budjettikohta || Käytettävissä olevat määrärahat kuluvana varainhoito-vuonna || Ehdotuksen/aloitteen vaikutus[59]
 Vuosi N || Vuosi N+1 || Vuosi N+2 || Vuosi N+3 || …ja näitä seuraavat vuodet (ilmoitetaan kaikki vuodet, joille ehdotuksen/aloitteen vaikutukset ulottuvat, ks. kohta 1.6)
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
Vastaava(t) menopuolen
budjettikohta (budjettikohdat) käyttötarkoitukseensa sidottujen sekalaisten
tulojen tapauksessa:
Ks.
3.2.1 jaksossa olevat taulukot 2 ja 3.
[1]               Komission tiedonanto Euroopan parlamentille,
neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle – Eurooppa
2020 -strategiaa tukeva talousarvio, KOM(2011) 500 lopullinen,
29.6.2011.
[2]               Komission tiedonanto Euroopan parlamentille,
neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle – Yhteinen
maatalouspolitiikka vuoteen 2020: Ruoka, luonnonvarat ja alueiden käyttö
– miten hallita tulevat haasteet?, KOM(2010) 672 lopullinen, 18.11.2010.
[3]               Ks. erityisesti 23. kesäkuuta 2011 annettu Euroopan
parlamentin päätöslauselma 2011/2015 (INI) sekä 18. maaliskuuta 2011
annetut puheenjohtajan päätelmät.
[4]               Nykyisin voimassa olevaan lainsäädäntökehykseen kuuluvat
neuvoston asetus (EY) N:o 73/2009 (suorat tuet), neuvoston asetus (EY) N:o
1234/2007 (markkinavälineet), neuvoston asetus (EY) N:o 1698/2005 (maaseudun
kehittäminen) ja neuvoston asetus (EY) N:o 1290/2005 (rahoitus).
[5]               Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi
yhteiseen strategiakehykseen kuuluvia Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan
sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa, Euroopan maaseudun kehittämisen
maatalousrahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yhteisistä
säännöksistä ja Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa ja
koheesiorahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä asetuksen (EY) N:o
1083/2006 kumoamisesta, KOM(2011) 615, annettu 6.10.2011.
[6]               Yleisesitys vastaanotetuista 517 kannanotosta ks.
vaikutusten arvioinnin liite 9.
[7]               EUVL
C […], […], s. […].
[8]               EUVL
C […], […], s. […].
[9]               EUVL
C […], […], s. […].
[10]             EUVL
C […], […], s. […].
[11]             KOM(2010) 672 lopullinen, 18.11.2010.
[12]             EUVL L 277, 21.10.2005, s. 1.
[13]             KOM(2010) 2020 lopullinen, 3.3.2010.
[14]             EUVL L […], […], s. […].
[15]             EUVL L […], […], s. […].
[16]                    Neuvoston päätöslauselma, annettu 15 päivänä joulukuuta 1998, Euroopan
unionin metsästrategiasta (EYVL C 56, 26.2.1999, s. 1). [Korvataan
uudella strategialla, joka on määrä hyväksyä vuoden 2013 loppuun
mennessä]
[17]             EUVL L 20, 26.1.2010, s. 7.
[18]             EYVL
L 206, 22.7.1992, s. 7.
[19]             EYVL L 327, 22.12.2000, s. 1.
[20]             EUVL
L […], […], s. […].
[21]             Neuvoston asetus (EY) N:o 994/98, annettu 7 päivänä
toukokuuta 1998, Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklan
(nykyisin 107 ja 108 artikla) soveltamisesta tiettyihin valtion monialaisen
tuen muotoihin, (EYVL L 142, 14.5.1998, s. 1).
[22]             EUVL
L 55, 28.2.2011, s. 13.
[23]             EUVL
L 154, 21.6.2003, s. 1.
[24]             EUVL
L 134, 30.4.2004, s. 114.
[25]             EUVL
L 124, 20.5.2003, s. 36.
[26]             EYVL L 38, 12.2.2000, s. 1.
[27]             EYVL L 224, 18.8.1990, s. 19.
[28]             EUVL L [...], […..], s. […].
[29]             Komission tiedonanto – EU:n suuntaviivat
maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden vapaaehtoisia sertifiointiohjelmia
koskevista parhaista käytännöistä (EUVL C 341, 16.12.2010, s. 5).
[30]             EYVL L 184, 27.7.1993, s. 1.
[31]             Toinen metsien suojelua Euroopassa käsitellyt ministerikokous,
16 ja 17 päivänä kesäkuuta 1993, Helsinki/Suomi, ”Päätöslauselma H1 - Euroopan
metsien kestävän hoidon ja käytön yleisperiaatteet”.
[32]             EUVL L 189, 20.7.2007, s. 1.
[33]             Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o […],
annettu […], Euroopan globalisaatiorahastosta (2014–2020), EUVL L […], […], s.
[…].
[34]
[35]             Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle,
Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle: Eurooppa 2020
-strategian lippulaivahanke: Innovaatiounioni (KOM(2010) 546 lopullinen,
6.10.2010). Neuvoston (kilpailukyky) päätelmät innovaatiounionista (asiak.
17165/10, 26.11.2010).
[36]             Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle,
Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle: ”Pienet ensin” -
Eurooppalaisia pk-yrityksiä tukeva aloite (”Small Business Act”) (KOM(2008)
394, 23.6.2008); Neuvoston (kilpailukyky) päätelmät eurooppalaisia pk-yrityksiä
tukevasta aloitteesta (”Small Business Act”) (asiak. 16788/08, 1.12.2008); Komission
tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja
sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle: Eurooppalaisia pk-yrityksiä tukevan
Small Business Act -aloitteen uudelleentarkastelu (KOM(2011) 78 lopullinen,
23.2.2011); Neuvoston (kilpailukyky) päätelmät eurooppalaisia pk-yrityksiä
tukevan Small Business Act -aloitteen uudelleentarkastelusta (asiak. 10975/11,
30.5.2011).
[37]             Neuvoston (oikeus- ja sisäasiat) päätelmät
katastrofihallintaan liittyvän riskinarvioinnin edelleenkehittämisestä Euroopan
unionissa. 11.–12.4.2011.
[38]             EUVL L 48, 23.2.2011, s. 1.
[39]             EYVL L 327, 22.12.2000, s. 1.
[40]             EUVL L 312, 22.11.2008, s. 3.
[41]             EUVL L 140, 5.6.2009, s. 16.
[42]             Viite lisättävä myöhemmin.
[43]             Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle,
Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle: Euroopan
digitaalistrategia (KOM(2010) 245 lopullinen/2, 26.8.2010); Komission
yksiköiden valmisteluasiakirja: Digital Agenda Scoreboard (SEC(2011)
708, 31.5.2011). Scoreboard: http://ec.europa.eu/information_society/digital-agenda/scoreboard/index_en.htm
[44]             Jos maalle on annettu neuvoston maakohtainen suositus,
joka liittyy suoraan tähän ehtoa koskevaan säännökseen, sen täyttämisen arvioinnissa
on otettava huomioon edistyminen kyseisen maakohtaisen suosituksen
täytäntöönpanossa.
[45]             Kaikkien tähän sisältyvien osa-alueiden
toteuttamismääräajat voidaan vahvistaa strategian toteuttamisen osalta ohjelman
täytäntöönpanokauden aikana.
[46]             ABM: toimintoperusteinen johtaminen; ABB: toimintoperusteinen
budjetointi.
[47]             Sellaisina kuin nämä on määritelty varainhoitoasetuksen
49 artiklan 6 kohdan a ja b alakohdassa.
[48]             KOM(2011) 500 lopullinen, 29. kesäkuuta 2011.
[49]             Kuvaukset eri hallinnointitavoista ja viittaukset
varainhoitoasetukseen ovat saatavilla budjettipääosaston verkkosivuilla
osoitteessa http://www.cc.cec/budg/man/budgmanag/budgmanag_en.html
[50]             Sellaisina kuin nämä on määritelty varainhoitoasetuksen
185 artiklassa.
[51]             Kautta 2014–2020 koskevat suorat tuet sisältävät
jäsenvaltioiden vuoden 2013 osalta tekemiin päätöksiin perustuvan arvion
viinialan määrärahojen siirroista tilatukijärjestelmään.
[52]             Vuosi N on ehdotuksen/aloitteen toteutuksen aloitusvuosi.
[53]             Aiemman toteutuman ja vuotta 2012 koskevassa
talousarvioesityksessä esitettyjen arvioiden perusteella. Hedelmä- ja
vihannesalan tuottajaorganisaatioiden osalta määrät ovat kyseisen alan
uudistuksen mukaisia, ja kuten vuotta 2012 koskevan talousarvioesityksen
toimintokohtaisissa selvityksissä todetaan, tuotokset saadaan selville vasta
vuoden 2011 lopulla.
[54]             Vuonna 2009 mahdollisesti tukikelpoisten alojen
perusteella.
[55]             Henkilöstötaulukkoon sisältyvien virkamiesten ja
väliaikaisten toimihenkilöiden viroista ja toimista aiheutuvien 127 000
euron keskimääräisten kustannusten perusteella.
[56]             Sopimussuhteiset toimihenkilöt, vuokrahenkilöstö,
nuoremmat asiantuntijat EU:n ulkopuolisissa edustustoissa, paikalliset
toimihenkilöt ja kansalliset asiantuntijat
[57]             Tämä ei sisällä budjettikohdan 05.010404 enimmäismäärää.
[58]             Nämä vahvistetaan jäsenvaltioiden toimittamissa maaseudun
kehittämisohjelmissa.
[59]             Perinteiset omat varat (tulli- ja sokerimaksut) on
ilmoitettava nettomääräisinä eli bruttomäärästä on vähennettävä kantokuluja
vastaava 25 prosentin osuus.