|

52010PC0350

 Ehdotus: neuvoston asetus (EU) kääntämistä koskevista järjestelyistä Euroopan unionin patentin osalta {SEK(2010) 796} {SEK(2010) 797}  /* KOM/2010/0350 lopull. - CNS 2010/0198 */

	[pic] | EUROOPAN KOMISSIO |Bryssel 30.6.2010KOM(2010) 350 lopullinen2010/0198 (CNS)Ehdotus:NEUVOSTON ASETUS (EU)kääntämistä koskevista järjestelyistä Euroopan unionin patentin osalta{SEK(2010) 796}{SEK(2010) 797}PERUSTELUTEhdotuksen taustaEuroopan unionissa (EU) patenttisuoja saadaan tällä hetkellä jäsenvaltioiden myöntämillä kansallisilla patenteilla tai Euroopan patenttiviraston (EPO) Euroopan patenttisopimuksen nojalla myöntämillä eurooppapatenteilla. Kun eurooppapatentti myönnetään, se on saatettava voimaan jäsenvaltioissa, joissa suojaa haetaan.Jotta eurooppapatentti voidaan saattaa voimaan jäsenvaltiossa, kansallisessa lainsäädännössä voidaan muun muassa edellyttää, että patentinhaltija toimittaa eurooppapatentista kyseisen jäsenvaltion viralliselle kielelle tehdyn käännöksen. Voimaansaattamisvaatimusten aiheuttamien kustannusten vähentämiseksi Euroopan patenttisopimuksen sopimusvaltiot tekivät vuonna 2000 niin kutsutun Lontoon sopimuksen[1], joka on tällä hetkellä voimassa kymmenessä EU:n jäsenvaltiossa. Lontoon sopimus on vapaaehtoinen järjestelmä ja aiheuttaa niin ollen eroja kääntämistä koskevissa järjestelyissä EU:n jäsenvaltioissa. Jäsenvaltioista 17 ei ole Lontoon sopimuksen sopimuspuolia, ja ne vaativat edelleen koko patentin kääntämistä kunkin viralliselle kielelle. Ainoastaan Ranska, Saksa, Luxemburg ja Yhdistynyt kuningaskunta (joilla on EPO:n kanssa yhteinen virallinen kieli) ovat suostuneet luopumaan kokonaan käännösvaatimuksista. Kuusi muuta EU:n jäsenvaltiota, jotka ovat ratifioineet Lontoon sopimuksen (mutta joilla ei ole EPO:n kanssa yhteistä kieltä), ovat suostuneet luopumaan käännösvaatimuksista vain osittain. Ne vaativat edelleen patenttivaatimusten kääntämistä kunkin viralliselle kielelle ja joissain jäsenvaltioissa myös kuvauksen kääntämistä englanniksi, jos eurooppapatentti on myönnetty ranskaksi tai saksaksi.Näin ollen EU:n tämänhetkinen patenttijärjestelmä on etenkin kääntämistä koskevien järjestelyjen osalta erittäin kallis ja monimutkainen. Eurooppapatentti, joka saatetaan voimaan 13 maassa, saattaa maksaa jopa 20 000 euroa, mistä lähes 14 000 euroa aiheutuu pelkästään kääntämisestä. Tämä tekee eurooppapatentista yli kymmenen kertaa niin kalliin kuin yhdysvaltalaisesta patentista, joka maksaa noin 1 850 euroa.[2] Suuria kustannuksia Euroopassa vähentäisi huomattavasti EU-patentti, jonka kääntämistä koskevat järjestelyt olisivat kustannustehokkaita, oikeudellisesti varmoja ja yksinkertaistettuja. Tämän ehdotuksen mukaiset käsittelymaksut EU-patentista, joka kattaa kaikki 27 jäsenvaltiota, olisivat alle 6 200 euroa, mistä vain noin kymmenen prosenttia aiheutuisi käännöksistä. Kohtuuhintainen EU-patentti, joka parantaisi patenttisuojan saatavuutta erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten ja julkisten tutkimuslaitosten osalta, olisi varmasti tärkeä tekijä innovoinnin ja kilpailukyvyn edistämisessä.Elokuussa 2000 komissio hyväksyi ehdotuksen neuvoston asetukseksi yhteisöpatentista EY:n perustamissopimuksen 308 artiklan perusteella.[3] Ehdotuksen tarkoitus oli luoda yhtenäinen yhteisöpatenttinimike, joka on kohtuuhintainen käännöskustannusten osalta. EPO:n myönnettyä patentin yhdellä EPO:n virallisista kielistä (englanti, ranska tai saksa) ja julkaistua sen kyseisellä kielellä yhdessä patenttivaatimuksista kahdelle muulle EPO:n viralliselle kielelle tehdyn käännöksen kanssa yhteisöpatentti olisi tullut voimaan kaikkialla EU:ssa. Vuonna 2002 Euroopan parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.[4] Vuonna 2003 neuvosto käynnisti yhteisen poliittisen lähestymistavan[5] pohjalta keskustelut erilaisesta ratkaisusta, joka edellyttäisi patenttivaatimusten kääntämistä EU:n kaikille kielille. Lopulliseen yksimielisyyteen ei kuitenkaan päästy, koska patenttijärjestelmän käyttäjät hylkäsivät lähestymistavan liian kalliina ja liian monimutkaisena.Keskustelu ehdotuksesta käynnistettiin uudelleen neuvostossa sen jälkeen, kun komissio oli huhtikuussa 2007 hyväksynyt tiedonannon Euroopan patenttijärjestelmän parantamisesta.[6] Tiedonannossa vahvistettiin sitoutuminen yhtenäisen yhteisöpatentin luomiseen. Siinä myös tarjouduttiin tarkastelemaan jäsenvaltioiden kanssa käännösjärjestelyjä koskevaa lähestymistapaa, jonka tarkoitus olisi vähentää käännöskustannuksia ja helpottaa samalla patenttitiedon levittämistä kaikilla EU:n virallisilla kielillä.Joulukuussa 2009 neuvosto hyväksyi päätelmät tehostetusta Euroopan patenttijärjestelmästä[7] ja yleisnäkemyksen ehdotuksesta asetukseksi EU-patentista[8]. Sen muutoksen takia, jonka Lissabonin sopimuksen voimaantulo aiheutti EU-patentin luomisen oikeusperustassa, EU-patentin kääntämistä koskevista järjestelyistä, jotka olivat alun perin mukana komission vuonna 2000 tekemässä ehdotuksessa, on nyt tehtävä erillinen ehdotus. Käsiteltävänä oleva ehdotus heijastaa pitkälti käännösjärjestelmää komission alkuperäisessä ehdotuksessa mutta pohjautuu edistykseen, joka neuvostossa on saavutettu keskustelun käynnistyttyä uudelleen vuonna 2007.Neuvoston päätelmissä vahvistetaan, että tarvitaan käännösjärjestelyt kattava asetus, jonka pitäisi tulla voimaan yhdessä EU-patenttia koskevan asetuksen kanssa. Päätelmissä vahvistetaan myös, että Euroopan patenttisopimukseen voitaisiin tehdä muutoksia EU-patentin saamiseksi tarvittavassa määrin toimintavalmiiksi. Neuvosto sopi myös yhtenäisen patenttituomioistuimen, joka on toinen eurooppalaisen patenttijärjestelmän parantamisen tärkeä osatekijä, keskeisistä piirteistä. Päätelmät eivät kuitenkaan vaikuta Euroopan unionin tuomioistuimen tulevaan lausuntoon yhtenäisen patenttituomioistuimen perustamista koskevan sopimusluonnoksen yhteensopivuudesta EU:n perustamissopimusten kanssa.Lisäksi komissio vahvistaa Eurooppa 2020 -strategiassa[9], osana lippulaivahanketta ”Innovaatiounioni”, uudelleen sitoutumisensa EU:n yhteisen patentin ja erikoistuneen patenttituomioistuimen luomiseen innovoinnin, joka on tulevan kasvun veturi, reunaehtojen parantamiseksi. Eurooppa-neuvosto sopi 25. ja 26. maaliskuuta 2010 tämän strategian tärkeimmistä osatekijöistä.[10] Myös Mario Montin komission puheenjohtajalle laatimassa kertomuksessa korostettiin yritysten ja innovoijien, erityisesti pk-yritysten, tarvetta pystyä käyttämään kiinnostavaa ja kustannustehokasta yhteistä patenttijärjestelmää ja lainkäyttöjärjestelmää.[11] Kertomuksessa suositeltiin sekä yhteisen patentin että yhtenäisen patenttituomioistuimen käyttöönottoa viipymättä, sekä todettiin patentin olevan kokeiluväline sen mittaamiseksi, miten tosissaan sisämarkkinoiden yhdentymisen uudelleenkäynnistämiseen on sitouduttu, ja lisäksi kehotettiin komissiota pysymään asiassa kunnianhimoisena. Komission syksyksi 2010 suunnitellussa tiedonannossa sisämarkkinoiden yhdentymisen uudelleenkäynnistämisestä pitäisi vahvistaa patenttiuudistuksen olevan yksi uudelleenkäynnistämisen ensisijaisista tavoitteista. Tämä ehdotus kääntämistä koskevista järjestelyistä EU-patentin osalta on näin ollen olennainen osa tavoitteen saavuttamista.Asianomaisten osapuolten kuuleminenTammikuussa 2006 komissio käynnisti laajan kuulemisen Euroopan tulevasta patenttipolitiikasta.[12] Vastauksia saatiin yli 2 500 hyvin erilaisilta sidosryhmiltä, muun muassa kaikkiin talouden aloihin kuuluvilta yrityksiltä, toimialajärjestöiltä, pk-yritysten järjestöiltä, patenttiasiamiehiltä, viranomaisilta ja akateemikoilta. Vastauksista ilmeni selkeästi pettymys siihen, ettei yhteisöpatenttiasia ole edennyt. Erityisesti kritisoitiin neuvoston 3. maaliskuuta 2003 hyväksymän yhteisen poliittisen lähestymistavan mukaisia kääntämistä koskevia järjestelyjä.[13] Lähes kaikki sidosryhmät hylkäsivät tämän ratkaisun epätyydyttävänä patentinhaltijoille aiheutuvien suurten kustannusten ja käytännön hankaluuksien sekä patenttijärjestelmän kaikille käyttäjille aiheutuvan oikeudellisen epävarmuuden takia. Epävarmuus johtuisi oikeusvaikutuksesta, joka käännöksille olisi annettu. Muiden vaihtoehtojen saama kannatus vaihteli huomattavasti; jotkin sidosryhmät vaativat pelkästään englannin kieleen perustuvaa järjestelyä, kun taas toiset pitivät erilaisia monikielisiä järjestelyjä parempina. Kritiikistä huolimatta sidosryhmät ilmaisivat edelleen kannattavansa yhtenäistä, kohtuuhintaista ja kilpailukykyistä yhteisöpatenttia. Nämä kannat vahvistettiin 12. heinäkuuta 2006 järjestetyssä julkisessa kuulemisessa.Keskusteluja sidosryhmien kanssa on jatkettu tiedonannon hyväksymisen huhtikuussa 2007 jälkeen. Komissio järjesti 16. ja 17. lokakuuta 2008 konferenssin teollisoikeuksista Euroopassa yhdessä puheenjohtajavaltio Ranskan kanssa.[14] Osanottajat totesivat jälleen, että EU-patentin pitäisi olla kustannustehokas, oikeudellisesti varma ja vähemmän monimutkainen, ja antoivat laajan kannatuksen uusille aloitteille patenttiasiakirjoihin erikoistuneiden konekäännösten kehittämiseksi patenttitiedon levittämistarkoituksessa.[15]Kääntämistä koskevia järjestelyjä EU-patentin osalta käsiteltiin laajasti myös vuonna 2008 kuulemisessa, joka koski pk-yrityksiä tukevaa aloitetta (Small Business Act). Nytkin sidosryhmät määrittivät suuret patentointikustannukset patenttien suojelun tärkeimmäksi esteeksi EU:ssa ja vaativat yhtenäisen EU-patentin luomista mahdollisimman pian.[16] Erillisissä kannanotoissaan kuulemisen yhteydessä yritykset yleisesti ja pk-yritysten edustajat erityisesti vaativat yksiselitteisesti patentoinnin kustannusten (käännöskustannukset mukaan lukien) huomattavaa vähentämistä tulevan EU-patentin kohdalla.[17] Muissa sidosryhmien hiljattain esittämissä kannanotoissa on viitattu EU-patenttiin liittyviin käännöksiin. Uusi, erikoistuneisiin konekäännöksiin perustuva lähestymistapa saa yleisesti kannatusta, mutta on painotettu, että tällaisilla konekäännöksillä ei saa olla oikeusvaikutusta ja että niitä on käytettävä ainoastaan tiedotustarkoituksessa.Vaikutusten arviointiTämän ehdotuksen oheisasiakirjana on vaikutusten arviointi, jossa verrataan seuraavan neljän vaihtoehdon taloudellista vaikutusta:1) EU-patenttijärjestelmän kielenä on pelkästään englanti.2) EU-patentti käsitellään, myönnetään ja julkaistaan yhdellä Euroopan patenttiviraston virallisista kielistä ja patenttivaatimukset käännetään kahdelle muulle viralliselle kielelle.3) EU-patentti käsitellään, myönnetään ja julkaistaan kuten vaihtoehdossa 2, mutta patenttivaatimukset käännetään neljälle muulle EU:ssa eniten puhutulle viralliselle kielelle.4) EU-patentti käsitellään, myönnetään ja julkaistaan kuten vaihtoehdoissa 2 ja 3, mutta patenttivaatimukset käännetään kaikille EU-kielille.Vaikutusten arvioinnissa tehty analyysi on osoittanut, että vaihtoehto 2 on suositeltavin vaihtoehto, sillä siinä säilytetään EPO:n hyvin toimivan järjestelmän kielijärjestely ja se aiheuttaa vain minimaaliset käännöskustannukset.Ehdotuksen oikeudelliset näkökohdatLissabonin sopimuksella on luotu uusi oikeusperusta, SEUT:n 118 artikla, eurooppalaisen teollis- ja tekijänoikeuksien suojan luomiselle yhdenmukaisen suojan varmistamiseksi Euroopan unionissa. Artiklan ensimmäisessä kappaleessa määritetään perusta toimenpiteiden säätämiselle näiden oikeuksien suojan luomiseksi tavallista lainsäätämisjärjestystä noudattaen. Tämän artiklan nojalla EU-patentti luodaan asetuksella xx/xx Euroopan unionin patentista. Asetuksen xx/xx mukaisesti EU-patentti on EPO:n myöntämä eurooppapatentti.Artiklan toisessa kappaleessa määrätään yhdenmukaisen suojan varmistamiseksi luotua eurooppalaista teollis- ja tekijänoikeuksien suojaa koskevista kielijärjestelyistä, joista neuvosto säätää erityistä lainsäätämisjärjestystä noudattaen annetuilla asetuksilla. Neuvosto tekee ratkaisunsa yksimielisesti Euroopan parlamenttia kuultuaan.Suurten kustannusten ja monimutkaisuuden ongelmiin, jotka johtuvat nykyisestä hajanaisesta patenttijärjestelmästä ja erityisesti jäsenvaltioiden vakiinnuttamista käännösvaatimuksista, voidaan puuttua ainoastaan yhtenäisellä, EU:n tasolla luodulla patentilla.TalousarviovaikutuksetEhdotuksesta ilmenee muun muassa tarve tehdä järjestelyjä EPO:n automaattisen konekäännösohjelman käyttöön ottamiseksi. Ehdotuksella ei ole vaikutuksia EU:n talousarvioon.Yksityiskohtainen kuvausArtiklakohtaiset huomautukset1 artikla – KohdeTässä artiklassa määritellään asetuksen kohde.2 artikla – MääritelmätTässä artiklassa määritellään keskeiset asetuksessa käytetyt termit.3 artikla – EU-patentin asiakirjojen julkaiseminenTässä artiklassa säädetään siitä, että kun EU-patentin asiakirjat on julkaistu Euroopan patenttisopimuksen 14 artiklan 6 kohdan mukaisesti, muita käännöksiä ei tarvita. Euroopan patenttisopimuksen 14 artiklan 6 ja 7 kohdan mukaan eurooppapatenttien asiakirjat julkaistaan käsittelykielellä (yhdellä EPO:n virallisista kielistä, jolla patenttihakemus on tehty – englanniksi, ranskaksi tai saksaksi) ja niihin tulee sisältyä patenttivaatimusten käännökset kahdelle muulle EPO:n viralliselle kielelle. Tätä Euroopan patenttisopimuksessa vahvistettua vähimmäisvaatimusta sovelletaan myös EU-patentteihin, mutta EU-patentin myöntämisen jälkeen ei vaadita käännöksiä. Artiklassa todetaan myös, että Euroopan patenttisopimuksen mukaisesti EU-patentin käsittelykielellä olevia asiakirjoja pidetään todistusvoimaisena tekstinä.Tämä vaatimus on sama kuin komission elokuussa 2000 esittämässä alkuperäisessä ehdotuksessa yhteisöpatenttiasetuksesta ja pohjautuu EPO:n nykyiseen virallisten kielten järjestelmään sekä hakijoiden enemmistön käyttämiin kieliin.[18] Tällä ratkaisulla on todennäköisesti myönteinen vaikutus kaikkiin patenttijärjestelmän käyttäjiin Euroopassa, koska se vähentää huomattavasti käännöskustannuksia.4 artikla – Käännös riitatapauksessaTässä artiklassa vaaditaan, että riitatapauksessa patentinhaltija toimittaa väitetyn patentinloukkaajan pyynnöstä ja valinnan mukaan täysimääräisen käännöksen EU-patentista yhdelle sen jäsenvaltion virallisista kielistä, jossa väitetty patentinloukkaus tapahtui tai jossa väitetty patentinloukkaaja asuu vakinaisesti. Patentinhaltijan on myös toimitettava täysimääräinen käännös EU-patentista Euroopan unionin toimivaltaisen tuomioistuimen käsittelykielelle kyseisen tuomioistuimen pyynnöstä. Näiden käännösten kustannuksista vastaa patentinhaltija.5 artikla – Kertomus tämän asetuksen täytäntöönpanostaTässä artiklassa säädetään arvioinnista, johon kuuluu kertomus asetuksen täytäntöönpanosta. Viimeistään viiden vuoden kuluttua tämän asetuksen voimaantulopäivästä komissio esittää neuvostolle kertomuksen EU-patentin kääntämistä koskevien järjestelyjen toiminnasta ja tekee tarvittaessa ehdotuksia tämän asetuksen muuttamisesta.6 artikla – VoimaantuloTässä artiklassa säädetään, että tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä , mutta että sitä sovelletaan Euroopan unionin patentista annetun asetuksen voimaantulopäivästä alkaen. Koska EU-patenttiin eurooppalaisen teollis- ja tekijänoikeuden nimikkeenä sovellettavia olennaisia oikeudellisia säännöksiä ohjaisi asetus EU-patentista mutta näihin patentteihin sovellettavia käännösjärjestelyjä sääntelisi käsiteltävänä oleva ehdotus, näitä kahta säädöstä olisi sovellettava yhdessä.EU-patentin luomisen yhteydessä toteutettavat oheistoimenpiteetKäännökset patenttitiedon levittämiseksiEuroopan unionin ja EPO:n välillä on ryhdyttävä tarvittaviin järjestelyihin patenttihakemusten ja patenttiasiakirjojen konekäännösten toimittamiseksi käytettäväksi kaikilla Euroopan unionin virallisilla kielillä ilman hakijoille aiheutuvia lisäkustannuksia. Tällaisten käännösten olisi oltava saatavilla pyynnöstä, verkossa ja ilmaiseksi patenttihakemuksen julkaisemisesta lähtien. Ne toimitettaisiin patenttitiedon levittämistarkoituksessa, eikä niillä olisi oikeusvaikutusta. Tämä tehtäisiin selväksi käyttäjille asianmukaisella vastuuvapauslausekkeella. Toisin kuin nykykäytännössä, jonka mukaan käännökset toimitetaan useita kuukausia patentin myöntämisen jälkeen – kun niitä tarvitaan enää vähän ja niihin tutustutaan harvoin – niiden saatavuus aikaisena ajankohtana voisi parantaa merkittävästi patenttitiedon levittämistä, erityisesti yksittäisille keksijöille, tutkijoille ja innovatiivisille pk-yrityksille. Konekäännösohjelman tavoite on toimittaa korkealaatuisia käännöksiä, jotka perustuvat teknisiin standardeihin, kuten sähköisiin sanakirjoihin, joiden sanasto on yhdistetty kansainväliseen patenttiluokitusjärjestelmään.EPO on jo kehittänyt korkealaatuisia konekäännöksiä rajalliselle määrälle kieliä. Lisäksi komissio tukee konekäännöshanketta (Patent Language Translations Online, PLuTO)[19], johon kuuluu käännösohjelmiston kehittäminen EU:n jäsenvaltioiden kaikki viralliset kielet kattavien patenttiasiakirjojen pohjalta seuraavien viiden vuoden aikana. EU-patentin luominen edellyttäisi työn nopeuttamista ja tällaisen kaikki EU-kielet kattavan ohjelman käyttöönottoa. Konekäännösjärjestelmään sovellettavien täytäntöönpanosäädösten vahvistamisen pitäisi olla sellaisen EPO:n hallintoneuvoston rajoitetun komitean vastuulla, joka koostuu EU:n ja kaikkien jäsenvaltioiden edustajista.Kustannusten korvaaminenEurooppapatenttihakemuksia voi esittää millä tahansa kielellä Euroopan patenttisopimuksen 14 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Jos hakemuksen kieli ei ole yksi EPO:n virallisista kielistä, hakemuksesta on toimitettava käännös yhdelle EPO:n virallisista kielistä määräajan kuluessa, jotta EPO voi käsitellä hakemuksen. Euroopan patenttisopimuksen nykyisten täytäntöönpanomääräysten[20] nojalla hakijat, jotka esittävät hakemuksensa kielellä, joka ei ole EPO:n virallinen kieli, ovat oikeutettuja osittaiseen korvaukseen EPO:ssa hoidettavan menettelyn eri vaiheissa aiheutuvista käännöskustannuksista maksualennusten muodossa. Tätä säännöstä sovellettaisiin myös EU-patentteihin. EU:n jäsenvaltioihin sijoittautuneiden EU-patenttien hakijoiden kohdalla on kuitenkin ryhdyttävä tarvittaviin järjestelyihin käännöskustannusten korvaamiseksi ei vain osittain vaan täysimääräisinä tiettyihin ylärajoihin saakka. Nämä lisäkorvaukset rahoitettaisiin EPO:n perimistä EU-patenttimaksuista. Näiden järjestelyjen vahvistamisesta olisi huolehdittava EPO:n hallintoneuvoston rajoitetun komitean, joka koostuu EU:n ja kaikkien jäsenvaltioiden edustajista.2010/0198 (CNS)Ehdotus:NEUVOSTON ASETUS (EU)kääntämistä koskevista järjestelyistä Euroopan unionin patentin osaltaEUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon sopimuksen Euroopan unionin toiminnasta ja erityisesti sen 118 artiklan,ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,sen jälkeen, kun säädösehdotus on toimitettu kansallisille parlamenteille,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon[21],noudattaa erityistä lainsäätämisjärjestystä,sekä katsoo seuraavaa:1.  Euroopan unionin patentti (jäljempänä ”EU-patentti”) on luotu asetuksella xx/xx Euroopan unionin patentista.[22] Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 118 artiklan ensimmäisen kappaleen mukaisesti asetuksessa säädetään yhdenmukaisesta patenttisuojasta Euroopan unionissa ja keskitettyjen luvananto-, yhteensovittamis- ja valvontajärjestelmien muodostamisesta unionin tasolla.2.  EU-patentin kääntämistä koskevien järjestelyjen, jotka ovat kustannustehokkaita ja yksinkertaistettuja ja takaavat oikeusvarmuuden, pitäisi edistää innovointia ja erityisesti hyödyttää pieniä ja keskisuuria yrityksiä (pk-yrityksiä) ja täydentää komission neuvostolle, Euroopan parlamentille, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle antamaa tiedonantoa ”Pienet ensin” – Eurooppalaisia pk-yrityksiä tukeva aloite (”Small Business Act”).[23] Tällaisten kääntämistä koskevien järjestelyjen pitäisi tehdä EU-patentin ja koko patenttijärjestelmän käytöstä helpompaa, edullisempaa ja vähemmän riskialtista.3.  Koska Euroopan patenttivirasto (jäljempänä ”EPO”) vastaa eurooppapatenttien myöntämisestä, EU-patentit mukaan lukien, kääntämistä koskevat järjestelyt EU-patentin osalta olisi perustettava EPO:n tällä hetkellä soveltamaan menettelyyn. Järjestelyjen tavoitteena olisi oltava tarvittavan tasapainon saavuttaminen taloudellisten toimijoiden etujen ja toisaalta menettelykustannuksiin ja teknisen tiedon saatavuuteen liittyvän yleisen edun välillä.4.  EU-patenttia koskevassa riitatapauksessa on perusteltu vaatimus, että patentinhaltija toimittaa täysimääräisen käännöksen EU-patentista yhdelle sen jäsenvaltion virallisista kielistä, jossa väitetty loukkaus on tapahtunut tai jossa väitetty patentinloukkaaja asuu vakinaisesti. Patentinhaltijan on myös toimitettava täysimääräinen käännös EU-patentista Euroopan unionin toimivaltaisen tuomioistuimen käsittelykielelle kyseisen tuomioistuimen pyynnöstä. Nämä käännökset olisi toimitettava patentinhaltijan kustannuksella.5.  EU-patentin saatavuuden helpottamiseksi erityisesti pk-yritysten osalta hakijoiden, joiden kieli ei ole yksi EPO:n virallisista kielistä, olisi voitava toimittaa hakemuksensa millä tahansa muulla Euroopan unionin virallisella kielellä. Täydentävänä toimenpiteenä sellaisia hakijoita varten, jotka saavat EU-patentin ja joiden asuinpaikka tai pääasiallinen toimipaikka on jäsenvaltiossa, jolla on muu virallinen kieli kuin jokin EPO:n virallisista kielistä, olisi toteutettava tämän asetuksen soveltamisajankohtaan mennessä järjestelmä, jossa he saavat lisäkorvauksen kustannuksista, jotka aiheutuvat käännöksistä kyseisestä kielestä EPO:n käsittelykielelle, ja joka on nykyistä eurooppapatentteja koskevaa järjestelmää kattavampi.6.  Jotta edistetään patenttitiedon saatavuutta ja teknisen tiedon levittämistä, olisi konekäännösjärjestelmän patenttiasiakirjojen kääntämiseksi kaikille Euroopan unionin virallisille kielille oltava toiminnassa tämän asetuksen soveltamisajankohtaan mennessä. Tällaisia konekäännöksiä tehtäisiin ainoastaan tiedotustarkoituksessa, eikä niillä olisi oikeusvaikutusta.7.  Koska EU-patenttiin eurooppalaisen teollis- ja tekijänoikeuden nimikkeenä sovellettavia olennaisia säännöksiä ohjaa asetus xx/xx Euroopan unionin patentista ja koska niitä täydentävät kääntämistä koskevat järjestelyt, joista säädetään tässä asetuksessa, tätä asetusta olisi sovellettava asetuksen xx/xx voimaantulopäivästä alkaen.8.  Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti toteutettavan toimen tavoite eli EU-patenttiin liittyvien yhdenmukaisten ja yksinkertaistettujen kääntämistä koskevien järjestelyjen luominen voidaan saavuttaa ainoastaan unionin tasolla. Kyseisessä artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen.9.  Tämä asetus ei vaikuta Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 342 artiklan mukaisesti vahvistetun unionin toimielimissä käytettäviä kieliä koskevan sääntelyn eikä Euroopan talousyhteisössä käytettäviä kieliä koskevista järjestelyistä annetun neuvoston asetuksen N:o 1/1958 soveltamiseen,ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:1 artikla KohdeTällä asetuksella vahvistetaan Euroopan unionin patenttiin sovellettavia kääntämistä koskevia järjestelyjä koskevat säännökset.2 artikla MääritelmätTässä asetuksessa sovelletaan seuraavia määritelmiä:(a) ”Euroopan unionin patentilla” (jäljempänä EU-patentti) tarkoitetaan asetuksessa xx/xx Euroopan unionin patentista määriteltyä patenttia.(b) ”EU-patentin asiakirjat” sisältävät kuvauksen, patenttivaatimukset ja mahdolliset piirustukset.3 artikla EU-patentin asiakirjojen julkaiseminen10.  Kun EU-patentin asiakirjat on julkaistu 5 päivänä lokakuuta 1973 allekirjoitetun eurooppapatenttien myöntämistä koskevan yleissopimuksen (jäljempänä ”EPC”), sellaisena kuin se on muutettuna, 14 artiklan 6 kohdan mukaisesti, muita käännöksiä ei tarvita.11.  Todistusvoimaisena tekstinä on pidettävä EU-patentin sillä Euroopan patenttiviraston virallisella kielellä olevaa tekstiä, johon EPC:n 14 artiklan 3 kohdassa viitataan käsittelykielenä.4 artikla Käännös riitatapauksessa12.  EU-patenttiin liittyvässä riitatapauksessa patentinhaltijan on toimitettava, väitetyn patentinloukkaajan pyynnöstä ja valinnan mukaan, täysimääräinen käännös yhdelle sen jäsenvaltion virallisista kielistä, jossa väitetty loukkaus on tapahtunut tai jossa väitetty patentinloukkaaja asuu vakinaisesti.13.  EU-patenttiin liittyvässä riitatapauksessa patentinhaltijan on toimitettava Euroopan unionin toimivaltaisen tuomioistuimen pyynnöstä oikeudenkäyntimenettelyn aikana täysimääräinen käännös patentista tuomioistuimen käsittelykielelle.14.  Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitetun käännöksen kustannuksista vastaa patentinhaltija.5 artikla Kertomus tämän asetuksen täytäntöönpanostaViimeistään viiden vuoden kuluttua päivästä, jona tämä asetus tulee voimaan, komissio esittää neuvostolle kertomuksen EU-patentin kääntämistä koskevien järjestelyjen toiminnasta ja tekee tarvittaessa ehdotuksia tämän asetuksen muuttamiseksi.6 artikla VoimaantuloTämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä .Sitä sovelletaan [ Euroopan unionin patentista annetun asetuksen xx/xx voimaantulopäivästä ] alkaen.Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan jäsenvaltioissa perussopimusten mukaisesti.Tehty BrysselissäNeuvoston puolestaPuheenjohtaja [1] Sopimus Euroopan patenttisopimuksen 65 artiklan soveltamisesta, EPO:n virallinen lehti 2001, 550.[2] Bruno van Pottlesberghe de la Potterie ja Didier François, The Cost Factor in Patent Systems, Université Libre de Bruxelles, Working Paper WP-CEB 06-002, Bryssel 2006, ks. s. 17 ja sitä seuraavat sivut.[3] Ehdotus neuvoston asetukseksi yhteisöpatentista, KOM(2000) 412.[4] Euroopan parlamentin lainsäädäntöpäätöslauselma ehdotuksesta neuvoston asetukseksi yhteisöpatentista (KOM(2000) 412 - C5-0461/2000 - 2000/0177(CNS)), EUVL C 127E, 29.5.2003, s. 519–526.[5] Neuvoston asiakirja 7159/03.[6] Tiedonanto komissiolta Euroopan parlamentille ja neuvostolle, KOM(2007) 165 lopullinen.[7] Neuvoston asiakirja 17229/09.[8] Neuvoston asiakirja 16113/09 Add 1.[9] Eurooppa 2020 "Älykkään, kestävän ja osallistavan kasvun strategia", KOM(2010) 2020.[10] Eurooppa-neuvoston päätelmät, 25.–26. maaliskuuta 2010, EUCO 7/10.[11] "A new strategy for the Single Market – at the service of Europe's economy and society" – Mario Montin Euroopan komission puheenjohtajalle José Manuel Barrosolle laatima kertomus, 9. toukokuuta 2010.[12] Kuulemisasiakirja, sidosryhmien vastaukset ja kertomus kuulemisen alustavista tuloksista ovat saatavilla osoitteessa http://ec.europa.eu/internal_market/indprop/patent/consultation_en.htm.[13] Neuvoston asiakirja 6874/03, 2490. neuvoston kokous – Kilpailukyky (sisämarkkinat, teollisuus ja tutkimus), Bryssel, 3. maaliskuuta 2003.[14] Konferenssin asiakirjat ja päätelmät ovat saatavilla osoitteessa http://ec.europa.eu/internal_market/indprop/rights/index_en.htm.[15] Katso neuvoston asiakirja 6985/08, 28. helmikuuta 2008, ja neuvoston asiakirja 8928/08, 28. huhtikuuta 2008.[16] Eurooppalaisia pk-yrityksiä tukeva aloite, kertomus avoimen kuulemisen tuloksista, 22. huhtikuuta 2008, saatavilla osoitteessa www.ec.europa.eu/enterprise/newsroom.[17] UEAPME:n odotukset eurooppalaisia pk-yrityksiä tukevan aloitteen osalta, 14. joulukuuta 2007, saatavilla osoitteessa www.ueapme.com. Vastaus eurooppalaisia pk-yrityksiä tukevaa aloitetta koskevaan kuulemiseen, 2. huhtikuuta 2008, saatavilla osoitteessa http://www.eurochambres.eu.[18] Tällä hetkellä 88,9 prosenttia eurooppapatenttien hakijoista toimittaa patenttihakemuksensa joko englanniksi, ranskaksi tai saksaksi. Eurooppalaiset hakijat käyttävät näitä kieliä hakemuksissaan 93 prosentissa tapauksista.[19] Lisätietoa osoitteessa http://cordis.europa.eu/home_en.html.[20] Euroopan patenttisopimuksen (EPC) 14 artiklan 4 kohta; täytäntöönpanomääräysten 6 säännön 1 kohta.[21] EUVL C , , s. .[22] EUVL C , , s. .[23] KOM(2008) 394.


|

52010PC0635

Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUKSEKSI lammas- ja vuohieläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän käyttöönottamisesta  /* KOM/2010/0635 lopull. - COD 2010/0309 */

	[pic] | EUROOPAN KOMISSIO |Bryssel 8.11.2010KOM(2010) 635 lopullinen2010/0309 (COD)EhdotusEUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUKSEKSIlammas- ja vuohieläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän käyttöönottamisesta(Kodifikaatio)PERUSTELUT1. Komissio pitää Kansalaisten Eurooppa -hankkeen kannalta tärkeänä unionin lainsäädännön yksinkertaistamista ja selkeyttämistä, jotta siitä saataisiin yksiselitteisempää ja luettavampaa tavallisille kansalaisille. Kansalaiset saisivat näin uusia mahdollisuuksia ja tilaisuuksia käyttää lainsäädännön heille tarjoamia erityisiä oikeuksia.Tätä tavoitetta ei voida saavuttaa niin kauan kuin useita kertoja ja usein huomattavilta osin muutettuja säännöksiä ei ole koottu yhteen, vaan niitä on etsittävä sekä alkuperäisestä säädöksestä että siihen myöhemmin tehdyistä muutoksista. Voimassa olevien säännösten selvittämiseksi on sen vuoksi tutkittava ja vertailtava suuri määrä säädöksiä.Useita kertoja muutetut säädökset on tästä syystä kodifioitava, jotta unionin oikeus olisi selkeää ja luettavaa.2. Komissio on 1 päivänä huhtikuuta 1987 tekemällään päätöksellä[1] antanut henkilöstölleen ohjeet toteuttaa säädösten kodifiointi viimeistään sen jälkeen, kun niitä on muutettu kymmenen kertaa. Komissio on lisäksi korostanut, että tämä on vähimmäissääntö, sillä säännösten selkeyden ja ymmärrettävyyden edistämiseksi yksiköiden olisi pyrittävä kodifioimaan niiden vastuulla olevat tekstit mahdollisimman lyhyin väliajoin.3. Tämä vahvistettiin Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan Edinburghin huippukokouksessa joulukuussa 1992 esittämissä päätelmissä[2], joissa korostettiin kodifioinnin merkitystä, koska sillä taataan oikeusvarmuus tiettynä ajankohtana tiettyyn kysymykseen sovellettavasta lainsäädännöstä.Kodifiointi on toteutettava noudattaen kokonaisuudessaan unionin säädösten tavanomaista hyväksymismenettelyä.Koska kodifioinnissa ei saa muuttaa kodifioitavien säädösten asiasisältöä, Euroopan parlamentti, neuvosto ja komissio ovat sopineet 20 päivänä joulukuuta 1994 tehdyllä toimielinten välisellä sopimuksella nopeutetusta käsittelymenettelystä, jonka mukaisesti kodifioidut säädökset voidaan antaa nopeasti.4. Tällä ehdotuksella on tarkoitus kodifioida lammas- ja vuohieläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän käyttöönottamisesta ja asetuksen (EY) N:o 1782/2003 ja direktiivien 92/102/ETY ja 64/432/ETY muuttamisesta 17 päivänä joulukuuta 2003 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 21/2004[3]. Uudella asetuksella korvataan siihen sisällytetyt säädökset[4]. Kodifioitavien säädösten asiasisältöä ei ole muutettu tässä ehdotuksessa, vaan niihin on yhdistettäessä tehty ainoastaan kodifioinnin edellyttämät muodolliset muutokset .5. Kodifiointiehdotus on laadittu kaikilla virallisilla kielillä asetuksen (EY) N:o 21/2004 ja sen muuttamisesta annettujen säädösten alustavan koonnelman pohjalta. Koonnelman on laatinut Euroopan unionin julkaisutoimisto tietojenkäsittely järjestelmää käyttäen. Siltä osin kuin artikloja on numeroitu uudelleen, vanhojen ja uusien numeroiden vastaavuus esitetään kodifioidun asetuksen liitteessä III.ê 21/2004 (mukautettu)2010/0309 (COD)EhdotusEUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUSlammas- ja vuohieläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän käyttöönottamisesta(Kodifikaatio) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotkaottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen Ö 43 Õ artiklan Ö 2 kohdan Õ,ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon[5],noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä,sekä katsovat seuraavaa:ê1.  Lammas- ja vuohieläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän käyttöönottamisesta ja asetuksen (EY) N:o 1782/2003 ja direktiivien 92/102/ETY ja 64/432/ETY muuttamisesta 17 päivänä joulukuuta 2003 annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 21/2004[6] on muutettu useita kertoja ja huomattavilta osilta[7]. Sen vuoksi olisi selkeyden ja järkeistämisen takia kodifioitava mainittu asetus.ê 21/2004 johdanto-osan 1 kappale (mukautettu)2.  Eläinlääkärin- ja kotieläinjalostustarkastuksista yhteisön sisäisessä tiettyjen elävien eläinten ja tuotteiden kaupassa sisämarkkinoiden toteutumista varten 26 päivänä kesäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/425/ETY[8] 3 artiklan 1 kohdan c alakohdassa säädetään, että Ö unionin Õ sisäisessä kaupassa eläimet on varustettava tunnistimilla Ö unionin Õ sääntöjen mukaisesti ja että eläimet on rekisteröitävä siten, että alkuperä- tai kauttakulkutila, -keskus tai -järjestö voidaan jäljittää. Nämä tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmät oli laajennettava kunkin jäsenvaltion alueen sisällä tapahtuviin eläinten siirtoihin ennen 1 päivää tammikuuta 1993.ê 21/2004 johdanto-osan 2 kappale3.  [Kolmansista maista yhteisöön tuotavien eläinten eläinlääkintätarkastusten järjestämistä koskevista periaatteista ja direktiivien 89/662/ETY, 90/425/ETY ja 90/675/ETY muuttamisesta 15 päivänä heinäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/496/ETY[9]] [14 artiklassa] säädetään, että direktiivin 90/425/ETY 3 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukainen kyseisten eläinten tunnistaminen ja rekisteröiminen on, teuraseläimiä ja rekisteröityjä hevoseläimiä lukuun ottamatta, tehtävä sen jälkeen, kun eläinlääkintätarkastukset on suoritettu.ê 21/2004 johdanto-osan 4 kappale (mukautettu)4.  Ö Unionin Õ lainsäädännöstä ja erityisesti nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän käyttöönottamisesta sekä naudanlihan ja naudanlihatuotteiden pakollisesta merkitsemisestä ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 820/97 kumoamisesta 17 päivänä heinäkuuta 2000 annetusta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksesta (EY) N:o 1760/2000[10] johtuu, että käsitteet ”pitäjä” ja ”tila”, joita yleisesti käytetään, eivät viittaa eläinlääkärivastaanottoihin tai -klinikoihin. Lainsäädännön luettavuuden parantamiseksi on hyödyllistä selkeyttää kyseisten käsitteiden alaa.ê 21/2004 johdanto-osan 8 kappale (mukautettu)5.  Lammas- ja vuohieläinten elektronista tunnistamista koskeva teknologia on kehitetty vaiheeseen, jossa sitä voidaan alkaa soveltaa. Täytäntöönpanotoimenpiteiden, Ö joista säädetään Õ elektronisen tunnistusjärjestelmän Ö saattamiseksi Õ asianmukaisesti Ö toimintaan unionin Õ laajuisesti, Ö olisi sallittava Õ eläinten ja niiden syntymätilojen yksilöllinen tunnistaminen.ê 933/2008 johdanto-osan 7 kappale (mukautettu)6.  Tässä asetuksessa säädetään, että elektroninen tunnistaminen on pakollista 31 päivästä joulukuuta 2009 kaikille kyseisen päivän jälkeen syntyneille eläimille. Ensimmäisen vuoden aikana 31 päivän joulukuuta 2009 jälkeen suurin osa eläimistä Ö olisi kuitenkin tunnistettava Õ ainoastaan perinteisten tunnistimien avulla, sillä ne ovat syntyneet ennen kyseistä päivää. Mainitun vuoden aikana elektronisilla ja muilla tunnistimilla varustettuja eläimiä Ö olisi siirrettävä Õ ja niitä Ö olisi käsiteltävä Õ yhdessä.ê 1560/2007 johdanto-osan 5 kappale (mukautettu)7.  Eräät jäsenvaltiot ovat kehittäneet teknologiaa, jota tarvitaan elektronisen tunnistamisen käyttöönottoon ja hankkineet merkittävästi kokemusta sen toteuttamisesta Ö ennen 31 päivää joulukuuta 2009 Õ. Komissio ja muut jäsenvaltiot saavat niiden kokemuksista arvokasta tietoa elektronisen tunnistamisen teknisistä näkökohdista ja sen vaikutuksista.ê 21/2004 johdanto-osan 10 kappale8.  On myös hyödyllistä, että komissio tarjoaa erityisesti Yhteisen tutkimuskeskuksensa työn pohjalta yksityiskohtaisia teknisiä ohjeita, määritelmiä ja menettelytapoja tunnistimien ja lukulaitteiden teknisten ominaisuuksien osalta; tiedottaa hyväksytyille koelaboratorioille testausmenettelyistä ja hyväksymiskriteereistä ja toimittaa niille todistusmallin; toimittaa asianmukaisia tunnistimia ja lukulaitteita; antaa tietoja tunnistimien käytöstä, lukemisesta ja poistamisesta; huolehtii tunnistimien kodifioinnista; laatii yleisen sanaston, tietohakemiston ja viestintästandardit.ê 21/2004 johdanto-osan 11 kappale9.  Jäsenvaltioissa, joissa lammas- ja vuohikarjaa on melko vähän, sähköisen tunnistusjärjestelmän käyttöönotto ei ehkä ole perusteltua, joten on tarkoituksenmukaista sallia, että se on kyseisille jäsenvaltioille valinnainen. On myös aiheellista säätää mahdollisuudesta mukauttaa nopeaa menettelyä noudattaen niitä karjan lukumäärää koskevia rajoja, joiden alapuolella sähköisen tunnistusjärjestelmän käyttö voi olla valinnaista.ê 21/2004 johdanto-osan 12 kappale10.  Jotta lammas- ja vuohieläinten siirrot voidaan jäljittää, eläimet olisi varustettava asianmukaisilla tunnistimilla ja kaikki niiden siirrot olisi voitava jäljittää.ê 21/2004 johdanto-osan 13 kappale (mukautettu)11.  On tarpeen, että eläinten pitäjät pitävät ajan tasalla tiedot, jotka koskevat heidän tiloillaan olevia eläimiä. Vaadittavat vähimmäistiedot olisi Ö määritettävä Õ Ö unionin Õ tasolla.ê 21/2004 johdanto-osan 14 kappale (mukautettu)12.  Kussakin jäsenvaltiossa Ö olisi Õ otettava käyttöön keskusrekisteri, joka sisältää ajan tasalla olevan luettelon kaikista niiden alueella toimintaansa harjoittavista tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien eläinten pitäjistä ja Ö unionin Õ tasolla vahvistetut vähimmäistiedot.ê 21/2004 johdanto-osan 15 kappale13.  Jotta eläimet voitaisiin jäljittää nopeasti ja tarkasti, kunkin jäsenvaltion olisi luotava atk-pohjainen tietokanta, johon kirjataan kaikki sen alueella olevat tilat ja eläinten siirrot.ê 21/2004 johdanto-osan 16 kappale (mukautettu)14.  Tunnistimien luonne Ö olisi määritettävä unionin Õ tasolla.ê 21/2004 johdanto-osan 17 kappale (mukautettu)15.  Eläimillä kauppaa käyvien henkilöiden olisi pidettävä kirjaa liiketoimistaan, ja toimivaltaisella viranomaisella Ö olisi Õ pyynnöstä oltava pääsy tähän kirjanpitoon.ê 21/2004 johdanto-osan 18 kappale (mukautettu)16.  Tämän asetuksen moitteettoman soveltamisen Ö varmistamiseksi Õ on tarpeen Ö säätää Õ tunnistimia ja asiaan liittyviä asiakirjoja koskevasta nopeasta ja tehokkaasta tietojenvaihdosta jäsenvaltioiden välillä. Tätä asiaa koskevat Ö unionin Õ säännökset Ö vahvistetaan Õ jäsenvaltioiden hallintoviranomaisten keskinäisestä avunannosta sekä jäsenvaltioiden hallintoviranomaisten ja komission yhteistyöstä tulli- ja maatalousasioita koskevan lainsäädännön moitteettoman soveltamisen varmistamiseksi 13 päivänä maaliskuuta 1997 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 515/97[11] ja jäsenvaltioiden hallintoviranomaisten keskinäisestä avunannosta sekä jäsenvaltioiden ja komission yhteistyöstä eläinlääkintää ja kotieläinjalostusta koskevan lainsäädännön oikean soveltamisen varmistamiseksi 21 päivänä marraskuuta 1989 annetussa neuvoston direktiivissä 89/608/ETY[12].ê 21/2004 johdanto-osan 19 kappale17.  Tässä asetuksessa säädettyjen järjestelyjen luotettavuuden varmistamiseksi jäsenvaltioiden on tarpeen toteuttaa riittäviä ja tehokkaita valvontatoimenpiteitä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 18 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95[13], soveltamista.ê 21/2004 johdanto-osan 21 kappale18.  Tämän asetuksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY[14] mukaisesti,ê 21/2004OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:1 artikla1. Kunkin jäsenvaltion on otettava käyttöön lammas- ja vuohieläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmä tämän asetuksen säännösten mukaisesti.ê 21/2004 (mukautettu)2. Tätä asetusta on sovellettava rajoittamatta tautien hävittämiseksi tai torjumiseksi mahdollisesti annettavien Ö unionin Õ sääntöjen sekä direktiivin [91/496/ETY] ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 Ö [15] Õ soveltamista.2 artiklaTässä asetuksessa tarkoitetaan:a) ’eläimellä’ lammas- ja vuohieläimiä;b) ’tilalla’ laitoksia, rakennuksia tai kasvatettaessa eläimiä ulkolaitumilla paikkoja, joissa eläimiä pidetään, kasvatetaan tai jalostetaan pysyvästi tai tilapäisesti lukuun ottamatta eläinlääkärivastaanottoja tai -klinikkoja;c) ’pitäjällä’ luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä, jotka ovat vastuussa eläimistä tilapäisesti tai pysyvästi, eläinlääkärivastaanottoja tai -klinikoita lukuun ottamatta;d) ’toimivaltaisella viranomaisella’ jäsenvaltion keskusviranomaista tai viranomaisia, joka on tai jotka ovat vastuussa eläinlääkintätarkastusten suorittamisesta ja tämän asetuksen täytäntöönpanosta tai jolle tai joille näiden tehtävien suorittaminen on annettu, taikka viranomaisia, joiden tehtävänä on palkkioiden valvomisen osalta asetuksen (EY) N:o 73/2009 täytäntöönpano.ê 21/20043 artikla1. Eläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmään on kuuluttava seuraavat osat:a) tunnistin kunkin eläimen tunnistamiseksi;b) kullakin tilalla pidettävät ajan tasalla olevat rekisterit;c) siirtoasiakirjat;d) keskusrekisteri tai atk-pohjainen tietokanta.2. Kaikkien tässä asetuksessa säädettyjen tietojen on oltava komission ja asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen saatavilla. Jäsenvaltioiden ja komission on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että kaikilla, joiden etua asia koskee, mukaan lukien asianomaisen jäsenvaltion tunnustamat kuluttajajärjestöt, on pääsy kyseisiin tietoihin sillä edellytyksellä, että kansallisessa lainsäädännössä edellytetyt tietosuojaa ja tietojen luottamuksellisuutta koskevat vaatimukset turvataan.4 artiklaê 21/2004 (mukautettu)è1 1791/2006 1 artiklan 1 kohta ja liite (5)(B)(I)(7)(a)Kaikki tiloilla 9 päivän heinäkuuta 2005 Ö jälkeen Õ è1 tai Bulgarian ja Romanian osalta 1 päivän tammikuuta 2007 ç jälkeen syntyneet eläimet on varustettava tunnistimilla 2 kohdan mukaisesti jäsenvaltion Ö määrittämän Õ määräajan kuluessa eläimen syntymästä ja joka tapauksessa ennen kuin eläin siirretään syntymätilaltaan. Tämä määräaika ei saa ylittää kuutta kuukautta.ê 21/2004 (mukautettu)Ö Poiketen siitä, mitä säädetään ensimmäisessä alakohdassa, Õ jäsenvaltiot voivat pidentää tätä määräaikaa enintään yhdeksään kuukauteen laajaperäisessä tuotannossa tai ulkolaitumilla pidettävien eläinten osalta. Asianomaisten jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle myönnetystä poikkeuksesta. Soveltamista koskevat säännöt voidaan tarvittaessa vahvistaa 13 artiklan 2 kohdassa Ö tarkoitettua Õ menettelyä noudattaen.2. Eläimet tunnistetaan:a) ensimmäisellä tunnistimella, joka on liitteessä I olevan A jakson 1, 2 ja 3 kohdan vaatimusten mukainen; jab) toisella tunnistimella, jonka toimivaltainen viranomainen on hyväksynyt ja jolla on liitteessä I olevan A jakson Ö 1, 2 ja Õ 4 kohdassa luetellut tekniset ominaisuudet.ê 21/2004 (mukautettu)è1 1791/2006 1 artiklan 1 kohta ja liite (5)(B)(I)(7)(a)Kuitenkin 9 artiklan 3 kohdassa Ö tarkoitettuun Õ päivämäärään asti kyseinen toinen Ö, tämän kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohdassa tarkoitettu Õ tunnistin voidaan korvata liitteessä I olevan A jakson 5 kohdassa Ö vahvistetulla Õ järjestelmällä, paitsi silloin, kun eläimet on tarkoitettu Ö unionin Õ sisäiseen kauppaan.Jäsenvaltioiden, jotka ottavat käyttöön toisessa alakohdassa tarkoitetun järjestelmän, on pyydettävä komissiota hyväksymään se 13 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti. Tätä varten komissio tutkii jäsenvaltioiden esittämät asiakirjat ja tekee tarvittavat tarkistukset järjestelmän arvioimiseksi. Tarkastusten päätteeksi komissio antaa 90 päivän määräajassa hyväksymispyynnön vastaanottamisesta Ö 13 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulle Õ komitealle kertomuksen sekä ehdotuksen aiheellisista toimenpiteistä.3. Ö Poiketen siitä, mitä 2 kohdassa säädetään, Õ toimivaltainen viranomainen voi sallia liitteessä I olevan A jakson 7 kohdassa Ö kuvaillun Õ tunnistusmenetelmän vaihtoehtona 2 kohdassa tarkoitetuille tunnistusmenetelmille ennen kahdentoista kuukauden ikää teurastettaviksi tarkoitettujen eläinten osalta, joita ei ole tarkoitettu Ö unionin Õ sisäiseen kauppaan eikä vientiin kolmansiin maihin.4. Jokainen kolmannesta maasta tuotu eläin, jolle on 9 päivän heinäkuuta 2005 Ö jälkeen Õ è1 tai Bulgarian ja Romanian osalta 1 päivän tammikuuta 2007 ç jälkeen Ö tehty Õ direktiivissä [91/496/ETY] säädetyt tarkastukset ja joka pysyy Ö unionin Õ alueella, on varustettava tunnistimilla määräpaikkana olevalla tilalla, jolla harjoitetaan eläintenkasvatusta, 2 kohdan mukaisesti kyseisen jäsenvaltion Ö määrittämän Õ määräajan kuluessa, joka voi olla enintään 14 päivää kyseisistä tarkastuksista, ja joka tapauksessa ennen kuin eläin siirretään kyseiseltä tilalta.ê 21/2004 (mukautettu)Kolmannen maan antama alkuperäinen tunnistin on kirjattava 5 artiklassa säädettyyn tilalla pidettävään rekisteriin yhdessä määräjäsenvaltion antaman tunnistuskoodin kanssa.Teuraseläintä ei kuitenkaan tarvitse varustaa 1 kohdassa Ö säädetyllä Õ tunnistimella, jos se kuljetetaan suoraan eläinlääkinnälliseltä rajatarkastusasemalta siinä jäsenvaltiossa sijaitsevaan teurastamoon, jossa ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut tarkastukset suoritetaan, ja eläin teurastetaan viiden työpäivän kuluessa kyseisistä tarkastuksista.5. Jokaisen toisesta jäsenvaltiosta tuodun eläimen on säilytettävä alkuperäinen tunnistimensa.6. Tunnistinta ei saa poistaa tai korvata ilman toimivaltaisen viranomaisen antamaa lupaa. Jos tunnistin käy mahdottomaksi lukea tai se katoaa, eläimeen on kiinnitettävä samalla koodilla varustettu korvaava tunnistin mahdollisimman pian tämän artiklan mukaisesti. Koodin lisäksi korvaavassa tunnistimessa voi olla oma erillinen toisintonumero.Toimivaltainen viranomainen voi kuitenkin sallia valvonnassaan, että korvaavassa tunnistimessa on eri koodi; jäljitettävyyden tavoite ei saa kuitenkaan vaarantua varsinkaan tapauksissa, joissa eläimet tunnistetaan 3 kohdan mukaisesti.7. Tunnistimet ovat tilakohtaisia, ja ne jaetaan ja kiinnitetään eläimiin toimivaltaisen viranomaisen Ö määrittämällä Õ tavalla.8. Jäsenvaltioiden on annettava Ö toisilleen ja komissiolle Õ tiedoksi alueellaan käytetyn tunnistimen malli ja tunnistusmenetelmä.9. Ö Jäljempänä Õ 9 artiklan 3 kohdassa Ö tarkoitettuun Õ päivämäärään asti jäsenvaltiot, jotka ovat ottaneet käyttöön sähköisen tunnistusjärjestelmän, huolehtivat vapaaehtoisuuden pohjalta liitteessä I olevan A jakson 4 ja 6 kohdan säännösten mukaisesti siitä, että sähköinen tunnistinnumero ja käytetyn tunnistimen ominaisuudet mainitaan neuvoston direktiivin 91/68/ETY Ö [16] Õ mukaisessa asiaa koskevassa todistuksessa, joka on Ö unionin Õ sisäiseen kauppaan tarkoitettujen eläinten mukana.5 artikla1. Jokaisen eläinten pitäjän, kuljettajaa lukuun ottamatta, on pidettävä ajan tasalla olevaa rekisteriä, joka sisältää vähintään liitteessä I olevassa B jaksossa Ö luetellut Õ tiedot.2. Jäsenvaltiot voivat pyytää pitäjää lisäämään 1 kohdassa Ö tarkoitettuun Õ rekisteriin liitteessä I olevassa B jaksossa Ö lueteltuja Õ tietoja täydentäviä tietoja.3. Rekisterin on oltava tilalla käytettävissä toimivaltaisen viranomaisen hyväksymässä, manuaalisessa tai atk-pohjaisessa muodossa toimivaltaisen viranomaisen Ö määrittämän Õ ajan, kuitenkin vähintään kolme vuotta, jona aikana kyseisellä viranomaisella on oltava pyynnöstään pääsy rekisteriin.4. Ö Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, liitteessä I olevassa B jaksossa edellytetyt tiedot sisältävä rekisteri Õ on valinnainen niissä jäsenvaltioissa, joissa on jo käytössä Ö kyseiset tiedot sisältävä atk-pohjainen Õ keskustietokanta.5. Kunkin pitäjän on pyynnöstä toimitettava toimivaltaiselle viranomaiselle kaikki tiedot, jotka koskevat hänen omistamiensa, pitämiensä, kuljettamiensa, kaupan pitämiensä tai teurastamiensa eläinten alkuperää, tunnistamista sekä tarvittaessa määräpaikkaa viimeisten kolmen vuoden aikana.6. Jäsenvaltioiden on annettava toisilleen ja komissiolle tiedoksi alueellaan käytetyn tilarekisterin malli sekä 1 kohdan säännöksistä mahdollisesti myönnetyt poikkeukset.ê 21/2004 (mukautettu)è1 1791/2006 1 artiklan 1 kohta ja liite (5)(B)(I)(7)(a)6 artikla1. Kun eläimiä siirretään kansallisella alueella kahden eri tilan välillä 9 päivästä heinäkuuta 2005 Ö alkaen Õ è1 tai Bulgarian ja Romanian osalta 1 päivästä tammikuuta 2007 ç alkaen, niiden mukana on seurattava toimivaltaisen viranomaisen Ö laatimaan Õ malliin perustuva, vähintään liitteessä I olevassa C jaksossa Ö luetellut Õ tiedot sisältävä ja pitäjän siinä tapauksessa, että toimivaltainen viranomainen ei ole sitä tehnyt, täyttämä siirtoasiakirja.ê 21/2004 (mukautettu)2. Jäsenvaltiot voivat lisätä tai pyytää lisäämään 1 kohdassa Ö tarkoitettuun Õ siirtoasiakirjaan liitteessä I olevassa C jaksossa esitettyjä tietoja täydentäviä tietoja.3. Määräpaikkana olevalla tilalla olevan pitäjän on säilytettävä siirtoasiakirja toimivaltaisen viranomaisen Ö määrittämän Õ määräajan, jonka on oltava vähintään kolme vuotta. Hänen on toimitettava pyynnöstä siitä jäljennös toimivaltaiselle viranomaisille.4. Ö Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, Õ siirtoasiakirja on valinnainen niissä jäsenvaltioissa, joissa on käytössä Ö atk-pohjainen Õ keskustietokanta, johon sisältyvät ainakin liitteessä I olevassa C jaksossa edellytetyt tiedot pitäjän allekirjoitusta lukuun ottamatta.5. Jäsenvaltioiden on annettava toisilleen ja komissiolle tiedoksi alueellaan käytetyn siirtoasiakirjan malli sekä 4 kohdassa tarkoitettu mahdollinen poikkeus.7 artikla1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimivaltaisella viranomaisella on keskusrekisteri kaikista tiloista, jotka kuuluvat sen alueella toimintaansa harjoittavien eläinten pitäjille, lukuun ottamatta kuljettajia.2. Rekisteristä on käytävä ilmi tilan tai, jos toimivaltainen viranomainen sen hyväksyy, pitäjän, joka on muu kuin kuljettaja, tunnistuskoodi, pitäjän toimiala, tuotantosuunta (liha tai maito) sekä pidetyt lajit. Jos pitäjä kasvattaa eläimiä pysyvästi, hänen on laskettava eläimet säännöllisesti jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen vahvistamina määräaikoina ja joka tapauksessa vähintään kerran vuodessa.ê 21/2004 (mukautettu)è1 1791/2006 1 artiklan 1 kohta ja liite (5)(B)(I)(7)(a)3. Tilat on pidettävä keskusrekisterissä vielä kolmen vuoden ajan siitä, kun niillä ei ole enää eläimiä. Ö Rekisteri yhdistetään 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun atk-pohjaiseen tietokantaan Õ 9 päivästä heinäkuuta 2005 Ö alkaen Õ è1 tai Bulgarian ja Romanian osalta 1 päivästä tammikuuta 2007 ç alkaen.8 artikla1. Ö Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on perustettava atk-pohjainen tietokanta liitteessä I olevan D jakson 1 kohdan mukaisesti Õ 9 päivästä heinäkuuta 2005 alkaen è1 tai Bulgarian ja Romanian osalta 1 päivästä tammikuuta ç alkaen.ê 21/2004 (mukautettu)2. Jokaisen eläinten pitäjän, kuljettajaa lukuun ottamatta, on toimitettava toimivaltaiselle viranomaiselle 30 päivän kuluessa pitäjää tai tilaa koskevien tietojen osalta ja seitsemän päivän kuluessa eläinten siirtoja koskevien tietojen osalta:a) tiedot, jotka on tarkoitettu kirjattavaksi keskusrekisteriin, ja 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun laskennan tulos, sekä tiedot, joita tarvitaan tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tietokannan perustamiseksi;b) siirrettäessä eläimiä niissä jäsenvaltioissa, joita 6 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu poikkeus koskee, kyseistä siirtoa koskevat tiedot sellaisina kuin ne ovat 6 artiklassa Ö tarkoitetussa Õ siirtoasiakirjassa.3. Kunkin jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen Ö on pidettävä Õ atk-pohjaista tietokantaa, joka sisältää vähintään liitteessä I olevan D jakson Ö 1 kohdassa luetellut Õ tiedot.4. Jäsenvaltiot voivat lisätä 1–3 kohdassa tarkoitettuun atk-pohjaiseen tietokantaan liitteessä I olevan D jakson Ö 1 ja 2 kohdassa lueteltuja Õ tietoja täydentäviä tietoja.ê 21/20049 artikla1. Ohjeet ja menettelyt elektronisen tunnistamisen käyttöä varten hyväksytään 13 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut päätökset hyväksytään elektronisen tunnistamisen yleisen järjestelmän käytön tehostamiseksi.ê 1560/2007 1 artiklan 1 alakohta (mukautettu)3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen lisäohjeiden mukainen elektroninen tunnistaminen liitteessä I olevan A jakson asiaa koskevien säännösten mukaisesti on pakollinen 31 päivästä joulukuuta 2009 kaikille Ö kyseisen päivän jälkeen syntyneille Õ eläimille.ê 21/2004 (mukautettu)Kuitenkin jäsenvaltiot, joissa lammas- ja vuohieläinten kokonaismäärä on enintään 600 000 eläintä, voivat määrätä, että elektroninen tunnistaminen on valinnaista muiden kuin Ö unionin Õ sisäiseen kauppaan tarkoitettujen eläinten osalta.Myös jäsenvaltiot, joissa vuohieläinten kokonaismäärä on enintään 160 000 eläintä, voivat määrätä, että elektroninen tunnistaminen on valinnaista muiden kuin Ö unionin Õ sisäiseen kauppaan tarkoitettujen vuohieläinten osalta.ê 1560/2007 1 artiklan 2 alakohta (mukautettu)4. Jäsenvaltiot voivat ottaa Ö alueellaan syntyneiden eläinten osalta käyttöön pakollisen Õ elektronisen tunnistamisen ennen 31 päivää joulukuuta 2009.ê 21/2004 (mukautettu)10 artikla1. Liitteiden muutokset ja tämän asetuksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet hyväksytään 13 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.Kyseiset toimenpiteet koskevat erityisesti:a) suoritettavia vähimmäistarkastuksia;b) hallinnollisten seuraamusten soveltamista;c) järjestelmän käynnistysvaiheen aikana tarvittavia siirtymäsäännöksiä.2. 13 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä Ö noudattaen Õ voidaan ajanmukaistaa seuraavat seikat:a) 8 artiklan 2 kohdassa Ö tarkoitettujen Õ tietojen toimittamista koskevat määräajat;b) 9 artiklan 3 kohdan toisessa ja kolmannessa alakohdassa Ö tarkoitetut Õ eläinten lukumäärät.ê 21/200411 artikla1. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava toisilleen ja komissiolle tämän asetuksen noudattamisesta huolehtiva toimivaltainen viranomainen.2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikki eläinten tunnistamisesta ja rekisteröinnistä vastaavat henkilöt ovat saaneet ohjeita ja opastusta liitteen I asiaa koskevista säännöksistä ja että sopivaa koulutusta on saatavilla.12 artikla1. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet tämän asetuksen noudattamisen varmistamiseksi. Säädetyt tarkastukset eivät rajoita niitä tarkastuksia, joita komissio voi suorittaa asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 9 artiklan nojalla.2. Jäsenvaltioiden on vahvistettava tämän asetuksen rikkomisiin sovellettavia seuraamuksia koskevat säännöt ja toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että niitä sovelletaan. Säädettyjen seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia.3. Komission asiantuntijat yhdessä toimivaltaisten viranomaisten kanssa:a) todentavat, että jäsenvaltiot täyttävät tämän asetuksen vaatimukset;b) tekevät tarvittaessa paikalla tarkastuksia sen varmistamiseksi, että 1 kohdassa tarkoitetut tarkastukset tehdään tämän asetuksen mukaisesti.4. Jäsenvaltion, jonka alueella tarkastus tehdään paikalla, on annettava komission asiantuntijoille kaikki se apu, joka on tarpeen heidän tehtäviensä suorittamiseksi.Tarkastusten tuloksista on keskusteltava kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen kanssa ennen lopullisen kertomuksen laatimista ja jakamista.ê 21/2004 (mukautettu)5. Komissio tarkastelee tilannetta 13 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa komiteassa, jos se katsoo tämän tarpeelliseksi tarkastusten tulosten perusteella. Komissio voi hyväksyä tarvittavat päätökset 13 artiklan 2 kohdassa Ö tarkoitettua Õ menettelyä noudattaen.6. Komissio seuraa tilanteen kehitystä. Se voi tällaisen kehityksen perusteella ja 13 artiklan 2 kohdassa Ö tarkoitettua Õ menettelyä noudattaen muuttaa 5 kohdassa tarkoitettuja päätöksiä tai kumota ne.ê 21/20047. Tämän artiklan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt hyväksytään tarvittaessa 13 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.13 artikla1. Komissiota avustaa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 178/2002[17] perustettu elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevä pysyvä komitea.2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 ja 7 artiklassa säädettyä menettelyä.Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi.ê14 artiklaKumotaan asetus (EY) N:o 21/2004.Viittauksia kumottuun asetukseen pidetään viittauksina tähän asetukseen liitteessä III olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.ê 21/2004 (mukautettu)15 artiklaTämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä .ê 21/2004Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.Tehty […]ssa/ssäEuroopan parlamentin puolesta Neuvoston puolestaPuhemies Puheenjohtajaê 933/2008 1 artikla ja liite (mukautettu)LIITE IA. TUNNISTIMET1. Toimivaltainen viranomainen hyväksyy 4 artiklan 1 kohdassa Ö säädetyt Õ tunnistimet, jotka on suunniteltava niin, että nea) Ö varmistavat Õ ainakin yhden näkyvän ja yhden elektronisesti luettavan merkin;b) pysyvät kiinni eläimessä sitä vahingoittamatta; sekäc) on helppo erottaa elintarvikeketjusta.2. Tunnistimessa on oltava esillä koodi, josta ilmenevät seuraavat tiedot esitetyssä järjestyksessä:a) ISO-standardiin 3166 perustuva kaksikirjaiminen tai kolminumeroinen koodi[18] jäsenvaltiolle, jossa tila, jolla eläin ensimmäisen kerran varustettiin tunnistimella, sijaitsee (maakoodi);b) enintään 12-numeroinen eläimen yksilöllinen koodi.Edellä a ja b alakohdassa tarkoitettujen koodien lisäksi ja edellyttäen, ettei niiden luettavuus kärsi, toimivaltainen viranomainen voi antaa pitäjälle luvan käyttää viivakoodia ja lisätä täydentäviä tietoja.3. Ö Edellä Õ 4 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetuilla ensimmäisillä tunnistimilla on oltava joko a tai b alakohdassa tarkoitetut ominaisuudet:a) elektronisena tunnistimena pötsibolus tai elektroninen korvamerkki, jolla on 6 kohdassa Ö luetellut Õ tekniset ominaisuudet; taib) korroosionkestävästä materiaalista valmistettu korvamerkki, jota on mahdoton väärentää ja joka on helposti luettavissa eläimen koko elinajan; korvamerkki ei saa olla uudelleenkäytettävä ja 2 kohdassa tarkoitettujen koodien poistamisen on oltava mahdotonta.4. Ö Edellä Õ 4 artiklan 2 kohdan b alakohdassa Ö säädetyillä Õ toisilla tunnistimilla on oltava seuraavat ominaisuudet:a) 3 kohdan a alakohdan mukaisesti tunnistetuilla eläimillä:i) korvamerkki, jolla on 3 kohdan b alakohdassa Ö vahvistetut Õ ominaisuudet, taiii) vuohiseen kiinnitetty merkki, jolla on 3 kohdan b alakohdassa Ö vahvistetut Õ korvamerkin ominaisuudet, taiiii) tatuointi, ei kuitenkaan Ö unionin Õ sisäiseen kauppaan tarkoitetuilla eläimillä;b) 3 kohdan b alakohdan mukaisesti tunnistetuilla eläimillä:i) elektroninen tunnistin, jolla on 3 kohdan a alakohdassa Ö vahvistetut Õ ominaisuudet, taiii) eläimillä, joita ei ole tarkoitettu Ö unionin Õ sisäiseen kauppaan, elektronisena tunnistimena vuohiseen kiinnitettävä elektroninen merkki tai injektoitava transponderi, jolla on 6 kohdassa Ö luetellut Õ tekniset ominaisuudet, taiiii) tilanteissa, joissa elektroninen tunnistus ei 9 artiklan 3 kohdan nojalla ole pakollista:-  korvamerkki, jolla on 3 kohdan b alakohdassa Ö vahvistetut Õ ominaisuudet,-  vuohiseen kiinnitetty merkki, jolla on 3 kohdan b alakohdassa Ö vahvistetut Õ korvamerkin ominaisuudet, tai-  tatuointi.5. Ö Edellä Õ 4 artiklan 2 kohdan Ö toisessa Õ alakohdassa tarkoitettu järjestelmä edellyttää eläinten tunnistusta tilakohtaisesti ja yksilöllisesti, ja siinä määrätään toimivaltaisen viranomaisen valvonnassa, tarttuvien eläintautien hallitsemiseksi, tilojen välistä jäljitettävyyttä vaarantamatta suoritettavasta korvaamismenettelystä tilanteissa, joissa tunnistimesta on tullut lukukelvoton tai se on kadonnut, ja järjestelmä mahdollistaa eläinten siirtojen jäljittämisen kansallisella alueella samaa tarkoitusta varten.ê 933/2008 1 artikla ja liite6. Elektronisilla tunnistimilla on oltava seuraavat tekniset ominaisuudet:a) niiden on oltava ainoastaan luettaviksi tarkoitettuja passiivisia transpondereita, joissa käytetään HDX- tai FDX-B-teknologiaa ja jotka ovat ISO-standardien 11784 ja 11785 mukaisia;b) niiden on oltava luettavissa sellaisten lukulaitteiden avulla, jotka ovat ISO-standardin 11785 mukaisia ja joilla voidaan lukea HDX- ja FDX-B-transpondereita;c) lukuetäisyyden on oltavai) vähintään 12 cm korvamerkeillä ja vuohiseen kiinnitetyillä merkeillä, jotka luetaan kannettavalla lukulaitteella,ii) vähintään 20 cm pötsiboluksilla ja injektoitavilla transpondereilla, jotka luetaan kannettavalla lukulaitteella,iii) vähintään 50 cm kaikentyyppisillä tunnistimilla, jotka luetaan kiinteällä lukulaitteella.ê 933/2008 1 artikla ja liite (mukautettu)7. Ö Edellä Õ 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu tunnistusmenetelmä on seuraava:a) eläimet merkitään toimivaltaisen viranomaisen hyväksymällä, yhteen korvaan kiinnitettävällä korvamerkillä;b) korvamerkin on oltava korroosionkestävää materiaalia, mahdoton väärentää ja helposti luettavissa, se ei saa olla uudelleenkäytettävä ja siinä olevien koodien poistamisen on oltava mahdotonta;c) korvamerkissä on oltava vähintään seuraavat tiedot:i) kaksikirjaiminen maakoodi[19] sekäii) syntymätilan tunnistuskoodi tai eläimen yksilöllinen koodi, jonka perusteella syntymätila voidaan päätellä.Kyseistä vaihtoehtoista menettelyä käyttävien jäsenvaltioiden on ilmoitettava siitä komissiolle ja muille jäsenvaltioille 13 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa komiteassa.ê 759/2009 1 artikla ja liitteessä oleva 1 kohta (mukautettu)Tämän kohdan mukaisesti tunnistettavat eläimet, jotka aiotaan pitää tilalla yli kahdentoista kuukauden ikäisiksi tai jotka on tarkoitettu Ö unionin Õ sisäiseen kauppaan tai kolmansiin maihin vietäviksi, on varustettava tunnistimilla 1–4 kohdan mukaisesti sen varmistamiseksi, että jokainen eläin voidaan täysin jäljittää syntymätilalleen.ê 506/2010 1 artikla ja liitteessä oleva 1 kohta8. Poiketen 4 artiklan 1 kohdassa säädetystä tunnistamista koskevasta vaatimuksesta toimivaltainen viranomainen voi päättää, että A jakson säännöksiä ei sovelleta lammas- ja vuohieläimiin, joita pidetään neuvoston direktiivin 92/65/ETY[20] 13 artiklan 2 kohdan mukaisesti hyväksytyissä eläintarhoissa ja siirretään tällaisten eläintarhojen välillä, edellyttäen että eläimet ovat yksilöllisesti tunnistettavissa ja jäljitettävissä.ê 933/2008 1 artikla ja liiteB. TILAREKISTERI1. Alkaen 9 päivästä heinäkuuta 2005 tilarekisterissä on oltava vähintään seuraavat tiedot:a) tilan tunnistuskoodi;b) tilan osoite ja tilan maantieteelliset koordinaatit tai tilan sijaintia koskevat vastaavat maantieteelliset tunnisteet;c) tuotantosuunta;d) 7 artiklassa tarkoitetun viimeisimmän eläinlaskennan tulos ja laskennan suorittamispäivä;e) pitäjän nimi ja osoite;f) siirrettäessä eläimiä tilalta:i) kuljettajan nimi,ii) sen ajoneuvo-osan rekisterinumero, jossa eläimet ovat,iii) määräpaikkana olevan tilan tunnistuskoodi tai nimi ja osoite tai jos eläimet viedään teuraaksi, teurastamon tunnistuskoodi tai nimi sekä lähtöpäivätai 6 artiklassa tarkoitetun siirtoasiakirjan kaksoiskappale taikka oikeaksi todistettu jäljennös;g) tilalle saapuvista eläimistä lähtötilan tunnistuskoodi sekä saapumispäivä;h) tiedot mahdollisista korvaavista tunnistimista.2. Alkaen 31 päivästä joulukuuta 2009 tilarekisterissä on oltava vähintään seuraavat ajantasaiset tiedot kustakin kyseisen päivän jälkeen syntyneestä eläimestä:a) eläimen tunnistuskoodi;b) syntymätilalla syntymävuosi ja tunnistuspäivä;c) eläimen kuolinkuukausi ja -vuosi tilalla;d) rotu ja genotyyppi, jos tiedossa.Kuitenkin A jakson 7 kohdan mukaisesti tunnistettujen eläinten osalta tämän kohdan a–d alakohdassa tarkoitetut tiedot on annettava kustakin eläinerästä, joka muodostuu samat tunnistetiedot omaavista eläimistä, ja myös erään kuuluvien eläinten lukumäärä on ilmoitettava.3. Tilarekisterissä on ilmoitettava rekisterin tarkastaneen toimivaltaisen viranomaisen nimetyn tai hyväksytyn edustajan nimi ja allekirjoitus sekä tarkastuspäivä.C. SIIRTOASIAKIRJA1. Pitäjän on täytettävä siirtoasiakirja toimivaltaisen viranomaisen laatiman mallin mukaisesti. Siihen on sisällyttävä vähintään seuraavat tiedot:a) tilan tunnistuskoodi;b) pitäjän nimi ja osoite;c) siirrettyjen eläinten kokonaismäärä;d) määräpaikkana olevan tilan tai seuraavan eläinten pitäjän tunnistuskoodi tai nimi ja osoite tai, jos eläimet viedään teuraaksi, teurastamon tunnistuskoodi tai nimi ja sijainti, tai siirtolaiduntamisen osalta määräpaikka;e) kuljetusvälinettä ja kuljettajaa, mukaan lukien kuljettajan toimiluvan numero, koskevat tiedot;f) lähtöpäivä;g) pitäjän allekirjoitus.ê 759/2009 1 artikla ja liitteessä oleva 2 kohta2. Tammikuun 1 päivästä 2011 alkaen lähtötilan pitäjän on merkittävä siirtoasiakirjaan ennen siirtoa kunkin A jakson 1–6 kohdan mukaisesti tunnistimella varustetun eläimen yksilöllinen tunnistuskoodi.ê 759/2009 1 artikla ja liitteessä oleva 2 kohta (mukautettu)Ensimmäisestä alakohdasta poiketen toimivaltainen viranomainen voi sallia, että siirroissa, joihin ei sisälly Ö unionin Õ sisäistä kauppaa, kunkin eläimen yksilöllinen tunnistuskoodi kirjataan lähtötilan pitäjän puolesta määräpaikassa, seuraavin edellytyksin:ê 759/2009 1 artikla ja liitteessä oleva 2 kohtaa) eläimiä ei kuljeteta samassa kuljetusvälineessä muilta tiloilta tulevien eläinten kanssa lukuun ottamatta tapauksia, joissa eläinerät on fyysisesti erotettu toisistaan;b) toimivaltainen viranomainen hyväksyy määräpaikkana olevan tilan kirjaamaan eläinten yksilölliset tunnistuskoodit lähtötilan pitäjän puolesta;c) käytettävissä ovat menettelyt sen varmistamiseksi, että 48 tunnin kuluessa lähdöstäi) kunkin eläimen yksilöllinen tunnistuskoodi kirjataan B jakson 2 kohdan a alakohdan mukaisesti lähtötilan tilarekisteriin,ii) siirtoon liittyvät tiedot toimitetaan toimivaltaiselle viranomaiselle atk-pohjaisen tietokannan päivittämiseksi D jakson 2 kohdan mukaisesti.ê 933/2008 1 artikla ja liite3. Edellä 2 kohdassa tarkoitettuja tietoja ei kuitenkaan ole pakollista ilmoittaa 31 päivänä joulukuuta 2009 ja sitä ennen syntyneistä eläimistä:a) siirrettäessä eläimiä teurastamoon joko suoraan tai ohjausmenettelyllä, joka estää niiden lähettämisen myöhemmin jollekin toiselle tilalle;b) 31 päivään joulukuuta 2011 asti kaikkien muiden siirtojen yhteydessä.D. ATK-POHJAINEN TIETOKANTA1. Atk-pohjaisessa tietokannassa on oltava kustakin tilasta vähintään seuraavat tiedot:a) tilan tunnistuskoodi;b) tilan osoite ja tilan maantieteelliset koordinaatit tai sen sijaintia koskevat vastaavat tunnisteet;c) pitäjän nimi ja osoite ja toimiala;d) eläinlajit;e) tuotantosuunta;ê 759/2009 1 artikla ja liitteessä oleva 3 kohtaf) 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun eläinlaskennan tulos ja laskennan suorittamispäivä, ei kuitenkaan niiden jäsenvaltioiden osalta, joissa kaikkien tilalla pidettävien eläinten yksilölliset tunnistuskoodit on tallennettu keskitettyyn atk-pohjaiseen tietokantaan;ê 733/2008 1 artikla ja liite (mukautettu)g) toimivaltaiselle viranomaiselle varattu tietokenttä, johon viranomainen voi lisätä eläinten terveyteen liittyviä tietoja, esimerkiksi siirtorajoitukset, tilan terveysaseman tai muita Ö unionin Õ tai kansallisen ohjelman kannalta merkityksellisiä tietoja.ê 933/2008 1 artikla ja liite2. Asetuksen 8 artiklan mukaisesti tietokantaan on merkittävä kaikki eläinten siirrot.Merkinnässä on oltava vähintään seuraavat tiedot:a) siirrettävien eläinten määrä;b) lähtötilan tunnistuskoodi;c) lähtöpäivä;d) vastaanottavan tilan tunnistuskoodi;e) saapumispäivä._____________éLIITE IIKumottu asetus ja luettelo sen muutoksistaNeuvoston asetus (EY) N:o 21/2004 (EUVL L 5, 9.1.2004, s. 8) |Neuvoston asetus (EY) N:o 1791/2006 (EUVL L 363, 20.12.2006, s. 1) | Ainoastaan 1 artiklan 1 kohdan viidennen luetelmakohdan sekä liitteen kohdan 5.B.I.7 viittausta asetukseen (EY) N:o 21/2004 |Neuvoston asetus (EY) N:o 1560/2007 (EUVL L 340, 22.12.2007, s. 25) |Komission asetus (EY) N:o 933/2008 (EUVL L 256, 24.9.2008, s. 5) |Komission asetus (EY) N:o 759/2009 (EUVL L 215, 20.8.2009, s. 3) |Komission asetus (EU) N:o 506/2010 (EUVL L 149, 15.6.2010, s. 3) |_____________LIITE IIIVastaavuustaulukkoAsetus (EY) N:o 21/2004 | Tämä asetus |1 artikla | 1 artikla |2 artiklan johdantokappale, a–d alakohta | 2 artiklan johdantokappale, a–d alakohta |2 artiklan e alakohta | – |3 artikla | 3 artikla |4 artiklan 1 kohta | 4 artiklan 1 kohta |4 artiklan 2 kohdan a alakohta | 4 artiklan 2 kohdan ensimmäinen alakohta, johdantokappale ja a alakohta |4 artiklan 2 kohdan b alakohta | 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohta |4 artiklan 2 kohdan c alakohta | 4 artiklan 2 kohdan toinen alakohta |4 artiklan 2 kohdan d alakohta | 4 artiklan 2 kohdan kolmas alakohta |4 artiklan 3–9 kohta | 4 artiklan 3–9 kohta |5, 6 ja 7 artikla | 5, 6 ja 7 artikla |8 artiklan 1–4 kohta | 8 artiklan 1–4 kohta |8 artiklan 5 kohta | – |9–12 artikla | 9-12 artikla |13 artiklan 1 ja 2 kohta | 13 artiklan 1 ja 2 kohta |13 artiklan 3 kohta | – |14 artikla | – |15 artikla | – |16 artikla | – |– | 14 artikla |17 artiklan ensimmäinen kohta | 15 artikla |17 artiklan toinen kohta | – |Liite | Liite I |– | Liite II |– | Liite III |_____________[1] KOM(87) 868 PV.[2] Katso päätelmien A osan liite 3.[3] Toteutettu Euroopan parlamentille ja neuvostolle annetun komission tiedonannon – Yhteisön säännöstön kodifiointi, KOM(2001) 645 lopullinen – mukaisesti.[4] Katso tämän ehdotuksen liite II.[5] EUVL C […], […], s. […].[6] EUVL L 5, 9.1.2004, s. 8.[7] Katso liite II.[8] EYVL L 224, 18.8.1990, s. 29.[9] [EYVL L 268, 24.9.1991, s. 56.][10] EYVL L 204, 11.8.2000, s. 1.[11] EYVL L 82, 22.3.1997, s. 1.[12] EYVL L 351, 2.12.1989, s. 34.[13] EYVL L 312, 23.12.1995, s. 1.[14] EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23.[15] EUVL L 30, 31.1.2009, s. 16.[16] EYVL L 46, 19.2.1991, s. 19.[17] EYVL L 31, 1.2.2002, s. 1.[18] Belgia BE 056Bulgaria BG 100Tšekki CZ 203Tanska DK 208Saksa DE 276Viro EE 233Irlanti IE 372Kreikka EL 300Espanja ES 724Ranska FR 250Italia IT 380Kypros CY 196Latvia LV 428Liettua LT 440Luxemburg LU 442Unkari HU 348Malta MT 470Alankomaat NL 528Itävalta AT 040Puola PL 616Portugali PT 620Romania RO 642Slovenia SI 705Slovakia SK 703Suomi FI 246Ruotsi SE 752Yhdistynyt kuningaskunta UK 826[19] Ks. alaviite 18.[20] EYVL L 268, 14.9.1992, s. 54.