               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 26.8.2020
            COM(2020) 432 final
            2020/0204(NLE)
            Ehdotus
            NEUVOSTON PÄÄTÖS
            AKT–EU-suurlähettiläskomiteassa Euroopan unionin puolesta otettavasta kannasta AKT–EU-kumppanuussopimuksen 95 artiklan 4 kohdan mukaisten siirtymävaiheen toimenpiteiden hyväksymisestä 17 päivänä joulukuuta 2019 tehdyn AKT–EU-suurlähettiläskomitean päätöksen N:o 3/2019 [2020/2] tarkistamiseen

               PERUSTELUT

               1. Ehdotuksen kohde

               Tämä komission päätös sisältää ehdotuksen neuvoston päätökseksi AKT–EU-suurlähettiläskomiteassa omaksuttavasta unionin kannasta Cotonoussa 23. kesäkuuta 2000 allekirjoitetun Euroopan unionin sekä Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren (AKT) valtioiden ryhmän jäsenten välisen kumppanuussopimuksen
                  1
                (jäljempänä ’Cotonoun kumppanuussopimus’ tai ’kumppanuussopimus’) 95 artiklan 4 kohdan nojalla toteutettavien siirtymävaiheen toimenpiteiden hyväksymistä koskevan AKT–EU-suurlähettiläskomitean tekemän päätöksen N:o 3/2019
                  2
               , jäljempänä ’siirtymävaiheen toimenpiteitä koskeva päätös’, tarkistamiseen. Komissio ehdottaa Cotonoun kumppanuussopimuksen kaikkien määräysten soveltamisen jatkamista edelleen 30. kesäkuuta 2021 asti tai kunnes unionin ja AKT-valtioiden välinen uusi kumppanuussopimus tulee voimaan, sen mukaan, kumpi ajankohta on aikaisempi.

               2.EHDOTUKSEN TAUSTA

               2.1.Cotonoun kumppanuussopimus

               Cotonoun kumppanuussopimus on vuodesta 2000 alkaen muodostanut puitteet EU:n suhteille 79 AKT-maan kanssa. Sopimus tehtiin 20 vuodeksi (1. maaliskuuta 2000 – 29. helmikuuta 2020). Sopimusta on sittemmin tarkistettu vuosina 2005 ja 2010.

               Cotonoun kumppanuussopimuksen määräysten soveltamista jatkettiin 17. joulukuuta 2019 siirtymävaiheen toimenpiteitä koskevalla päätöksellä 31. joulukuuta 2020 asti tai kunnes uusi sopimus tulee voimaan tai kunnes unionin ja AKT-valtioiden välisen uuden sopimuksen väliaikainen soveltaminen alkaa, sen mukaan, kumpi ajankohdista on aikaisempi.

               Neuvottelut uuden AKT–EU-kumppanuussopimuksen tekemiseksi aloitettiin syyskuussa 2018, ja ne ovat parhaillaan käynnissä. Covid-19-pandemian aiheuttamien viivästysten vuoksi on kuitenkin käynyt selväksi, että neuvottelut eivät johda uuteen sopimukseen, joka olisi valmis sovellettavaksi edellä mainittuun voimassaolon päättymispäivään eli 31. joulukuuta 2020 mennessä. Tästä aiheutuisi EU–AKT-suhteiden välille tyhjiö, joka on täytettävä.

               2.2.AKT–EU-ministerineuvosto

                  AKT–EU-ministerineuvosto on ministeritason elin, joka perustettiin Cotonoun kumppanuussopimuksella (sopimuksen 15 artikla). Ministerineuvoston muodostavat Euroopan unionin neuvoston ja Euroopan komission jäsenet sekä yksi jäsen kunkin AKT-valtion hallituksesta. Ministerineuvoston tehtävänä on muun muassa tehdä kumppanuussopimuksen täytäntöönpanon ja toteuttamisen kannalta tarvittavat päätökset. Ministerineuvosto tekee päätöksensä osapuolten yhteisellä sopimuksella. Päätösten pätevyyden edellytyksenä on, että i) puolet Euroopan unionin neuvoston jäsenistä (toisin sanoen 14 ministeriä EU:n jäsenvaltioista), ii) yksi komission jäsen ja iii) kaksi kolmasosaa AKT-valtioiden hallituksia edustavista jäsenistä (toisin sanoen 55:n eri AKT-valtion hallituksen jäsenet) on läsnä.

               2.3.Siirtymätoimenpiteet

               Kumppanuussopimuksen 95 artiklan 4 kohdan toinen alakohta kuuluu seuraavasti: ”Ministerineuvosto hyväksyy siirtymävaiheen toimenpiteet, joita mahdollisesti tarvitaan ennen kuin uusi sopimus on tullut voimaan”. Sopimuksen 95 artiklan 4 kohdan toisen alakohdan mukaisesti siirtymävaiheen toimenpiteitä voidaan soveltaa, jotta kumppanuussopimusta kokonaisuudessaan tai sen osien soveltamista voitaisiin jatkaa uuden sopimuksen soveltamisen alkamispäivään asti (väliaikainen soveltaminen tai voimaantulo). Koska uutta sopimusta ei aleta soveltaa ennen nykyisen oikeudellisen kehyksen voimassaolon päättymistä, oikeudellisen, poliittisen ja institutionaalisen jatkuvuuden säilyttämiseksi AKT-valtioiden kanssa hyväksyttyjä siirtymävaiheen toimenpiteitä on tarpeen jatkaa nykyisen sopimuksen soveltamiseksi edelleen.

               2.4.AKT–EU-suurlähettiläskomitean tekemä siirtymävaiheen toimenpiteiden tarkistus

                  Kumppanuussopimuksen 95 artiklan 4 kohdan mukaisesti siirtymävaiheen toimenpiteitä koskevan päätöksen tekee AKT–EU-ministerineuvosto. Kumppanuussopimuksen 15 artiklan 4 kohdan nojalla ministerineuvosto voi kuitenkin siirtää toimivaltaansa suurlähettiläskomitealle. Tätä varten ministerineuvosto siirsi 23. toukokuuta 2019 suurlähettiläskomitealle toimivallan tehdä siirtymävaiheen toimenpiteitä koskevan päätöksen
                     3
                  . Kumppanuussopimuksen 16 artiklan 2 kohdan nojalla suurlähettiläskomitea voi tehdä tai tarkistaa osapuolia sitovia päätöksiä ministerineuvoston sille antaman toimeksiannon puitteissa.

                  Työjärjestyksensä
                     4
                   1 artiklan mukaan suurlähettiläskomitea kokoontuu säännöllisesti valmistellakseen ministerineuvoston istunnot ja aina tarvittaessa jonkin osapuolen pyynnöstä. Tämän joustavuuden ansiosta suurlähettiläskomitea voi varmistaa, että siirtymävaiheen toimenpiteitä koskevan päätös tarkistetaan ajoissa ja viimeistään lokakuussa 2020.

                  Sen vuoksi AKT–EU-suurlähettiläskomitean on määrä hyväksyä siirtymävaiheen toimenpiteitä koskevan päätöksen tarkistaminen, jäljempänä ’suunniteltu säädös’, yhdessä kokouksistaan. Suunnitellun säädöksen tarkoituksena on jatkaa edelleen Cotonoun kumppanuussopimuksen soveltamista kokonaisuudessaan 30. kesäkuuta 2021 asti tai kunnes uusi unionin ja AKT-valtioiden välinen kumppanuussopimus tulee voimaan tai sitä aletaan soveltaa väliaikaisesti, sen mukaan, kumpi ajankohdista on aikaisempi.

               3.Unionin puolesta otettava kanta

                  Komissio ehdottaa, että voimassa olevaa sopimusta kumppanuussopimuksen siirtymävaiheen toimenpiteistä tarkistetaan, jotta Cotonoun kumppanuussopimuksen soveltamista voidaan jatkaa 30. kesäkuuta 2021 asti, jollei uusi sopimus tule voimaan tai jollei sitä aleta soveltaa väliaikaisesti ennen kyseistä päivämäärää.

                  Edellä esitetyn perusteella ehdotuksen mukainen unionin kanta olisi vahvistettava AKT–EU-suurlähettiläskomitean kokouksessa.

               4.Oikeusperusta

               4.4.Menettelyllinen oikeusperusta

               4.1.1.Periaatteet

               Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 218 artiklan 9 kohdassa määrätään päätöksistä ”sopimuksella perustetussa elimessä unionin puolesta esitettävien kantojen vahvistamisesta, silloin kun tämän elimen on annettava säädöksiä, joilla on oikeusvaikutuksia, lukuun ottamatta säädöksiä, joilla täydennetään tai muutetaan sopimuksen institutionaalisia rakenteita”.

               Ilmaisu ’säädökset, joilla on oikeusvaikutuksia’ kattaa myös säädökset, joilla on oikeusvaikutuksia kyseiseen elimeen sovellettavan kansainvälisen oikeuden nojalla. Se kattaa myös välineet, joilla ei ole sitovaa vaikutusta kansainvälisen oikeuden nojalla mutta jotka ”voivat vaikuttaa ratkaisevasti sen säännöstön sisältöön, jonka unionin lainsäätäjä antaa”
                  5
               .

               4.1.2.Soveltaminen tässä asiassa

               Cotonoussa 23. kesäkuuta 2000 allekirjoitetun AKT–EU-kumppanuussopimuksen 95 artiklan 4 kohdan toisen alakohdan mukaisesti siirtymävaiheen toimenpiteitä voidaan soveltaa kumppanuussopimuksen tai sen osien soveltamisen jatkamiseksi uuden sopimuksen soveltamisen alkamispäivään asti (väliaikainen soveltaminen tai voimaantulo sen jälkeen, kun kaikki osapuolet ovat ratifioineet sopimuksen). Määräyksen mukaan ”ministerineuvosto hyväksyy siirtymävaiheen toimenpiteet, joita mahdollisesti tarvitaan ennen kuin uusi sopimus on tullut voimaan”.

               Sen vuoksi on selvää, että säädös, joka AKT–EU-suurlähettiläskomitean on määrä antaa, on säädös, jolla on oikeusvaikutuksia. Suunniteltu suurlähettiläskomitean päätös on sitova kansainvälisen oikeuden nojalla sopimuksen 15 ja 16 artiklan mukaisesti.

               Suurlähettiläskomitea on kumppanuussopimuksen 16 artiklalla perustettu elin.

               Euroopan unioni on Cotonoun kumppanuussopimuksen osapuolena jäsenvaltioidensa rinnalla, ja siten suurlähettiläskomitean suunniteltu päätös sitoo sitä.

               Tämän vuoksi ehdotetun päätöksen menettelyllinen oikeusperusta on SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohta.

               4.2.Aineellinen oikeusperusta

               4.2.1.
                     Periaatteet

               SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla annettavan päätöksen aineellinen oikeusperusta määräytyy ensisijaisesti sen suunnitellun säädöksen tavoitteen ja sisällön perusteella, jota unionin puolesta esitettävä kanta koskee. Jos suunnitellulla säädöksellä on kaksi tavoitetta tai siihen sisältyy kaksi osatekijää ja jos näistä tavoitteista tai osatekijöistä toinen on mahdollista määritellä pääasialliseksi tavoitteeksi tai osatekijäksi, johon nähden toinen tavoite tai osatekijä on liitännäinen, SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla hyväksyttävällä päätöksellä on oltava vain yksi aineellinen oikeusperusta, eli se, jota pääasiallinen tai ensisijainen tavoite tai osatekijä edellyttää.

               4.2.2.
                     Soveltaminen tässä asiassa

                     6
                  Suunnitellun säädöksen pääasiallinen tavoite ja sisältö liittyvät kumppanuussopimuksen toimintaan kokonaisuudessaan ja erityisesti sen soveltamisen jatkamiseen ennakoidun voimassaolon päättymisen jälkeen. Siten neuvoston päätöksen aineellinen oikeusperusta on määriteltävä ottaen huomioon koko Cotonoun kumppanuussopimus.

               Kumppanuussopimus tehtiin assosiaatiosopimuksena ja näin ollen Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 310 artiklan (vastaa SEUT-sopimuksen 217 artiklaa) perusteella. Tästä seuraa, että ehdotetun päätöksen aineellinen oikeusperusta on SEUT-sopimuksen 217 artikla.

               4.3. Päätelmä

                     7
                  Ehdotetun päätöksen oikeusperustana olisi oltava SEUT-sopimuksen 217 artikla sekä SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohta, joka muodostaa oikeusperustan AKT–EU-suurlähettiläskomiteassa Euroopan unionin puolesta otettavasta kannasta AKT–EU-kumppanuussopimuksen 95 artiklan 4 kohdan mukaisen, siirtymävaiheen toimenpiteitä koskevan päätöksen hyväksymiseen 18 päivänä marraskuuta 2019 annetulle neuvoston päätökselle (EU) 2019/1932.

               2020/0204 (NLE)

               Ehdotus

               NEUVOSTON PÄÄTÖS

               AKT–EU-suurlähettiläskomiteassa Euroopan unionin puolesta otettavasta kannasta AKT–EU-kumppanuussopimuksen 95 artiklan 4 kohdan mukaisten siirtymävaiheen toimenpiteiden hyväksymisestä 17 päivänä joulukuuta 2019 tehdyn AKT–EU-suurlähettiläskomitean päätöksen N:o 3/2019 [2020/2] tarkistamiseen

               EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

               ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 217 artiklan yhdessä sen 218 artiklan 9 kohdan kanssa,

               ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

               sekä katsoo seuraavaa:

               (1)Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren (AKT) valtioiden ryhmän jäsenten sekä Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden välinen kumppanuussopimus
                  8
               , jäljempänä ’AKT–EU-kumppanuussopimus’, allekirjoitettiin Cotonoussa 23 päivänä kesäkuuta 2000. AKT–EU-kumppanuussopimus tuli voimaan 1 päivänä huhtikuuta 2003 ja sitä on määrä noudattaa 31 päivään joulukuuta 2020 AKT–EU-kumppanuussopimuksen 95 artiklan 4 kohdan mukaisten siirtymävaiheen toimenpiteiden hyväksymisestä 17 päivänä joulukuuta 2019 annetun AKT–EU-suurlähettiläskomitean päätöksen N:o 3/2019
                  9
                [2020/2], jäljempänä ’siirtymävaiheen toimenpiteitä koskeva päätös’, mukaisesti.

               (2)AKT–EU-kumppanuussopimuksen 95 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti neuvottelut uuden AKT–EU-kumppanuussopimuksen tekemiseksi aloitettiin syyskuussa 2018. Covid-19-pandemian aiheuttamien viivästysten vuoksi uusi sopimus ei ole valmis sovellettavaksi nykyisen AKT–EU-kumppanuussopimuksen voimassaolon päättymispäivään mennessä. Sen vuoksi katsotaan olevan tarpeellista tarkistaa siirtymävaiheen toimenpiteitä koskevaa päätöstä, jotta nykyisen sopimuksen määräysten soveltamista voidaan jatkaa edelleen.

               (3)AKT–EU-kumppanuussopimuksen 95 artiklan 4 kohdan toisessa alakohdassa määrätään, että ministerineuvosto hyväksyy siirtymävaiheen toimenpiteet, joita mahdollisesti tarvitaan ennen kuin uusi sopimus on tullut voimaan.

               (4)AKT–EU-ministerineuvosto siirsi toimivallan hyväksyä siirtymävaiheen toimenpiteet AKT–EU-suurlähettiläskomitealle 23 päivänä toukokuuta 2019 AKT–EU-kumppanuussopimuksen 15 artiklan 4 kohdan mukaisesti
                  10
               .  AKT–EU-suurlähettiläskomitean on määrä pitää sääntömääräinen kokous, jossa se tekee päätöksen tarkistaa siirtymävaiheen toimenpiteitä AKT–EU-kumppanuussopimuksen 95 artiklan 4 kohdan nojalla.

               (5)On aiheellista vahvistaa AKT–EU-suurlähettiläskomiteassa unionin puolesta otettava kanta, koska suunniteltu säädös on unionia sitova.

               (6)AKT–EU-kumppanuussopimuksen määräysten soveltamista jatketaan unionin ja sen jäsenvaltioiden sekä AKT-valtioiden välisten suhteiden jatkuvuuden ylläpitämiseksi. Näin ollen näitä tarkistettuja siirtymätoimenpiteitä ei ole tarkoitettu AKT–EU-kumppanuussopimuksen 95 artiklan 3 kohdan mukaista sopimuksen muuttamista varten,

               ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               1 artikla

               Unionin puolesta AKT–EU-kumppanuussopimuksen 95 artiklan 4 kohdan mukaisesti otettava kanta AKT–EU-suurlähettiläskomiteassa on tarkistaa AKT–EU-kumppanuussopimuksen 95 artiklan 4 kohdan mukaisten siirtymävaiheen toimenpiteiden hyväksymisestä 17 päivänä joulukuuta 2019 annetun AKT–EU-suurlähettiläskomitean päätöstä N:o 3/2019 [2020/2], jotta AKT–EU-kumppanuussopimuksen soveltamista voidaan jatkaa 30 päivään kesäkuuta 2021 tai kunnes unionin ja AKT-valtioiden välinen uusi sopimus tulee voimaan tai sitä aletaan soveltaa väliaikaisesti, sen mukaan, kumpi ajankohdista on aikaisempi.

               2 artikla

               Tämä päätös on osoitettu komissiolle.

               Tehty Brysselissä

                     Neuvoston puolesta

                     Puheenjohtaja

                     (1)

                        Neuvoston päätös, tehty 19 päivänä joulukuuta 2002, Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden ryhmän jäsenten sekä Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden välisen Cotonoussa 23 päivänä kesäkuuta 2000 allekirjoitetun kumppanuussopimuksen tekemisestä (EUVL L 65, 8.3.2003, s. 27).

                     (2)

                        AKT–EU-suurlähettiläskomitean päätös N:o 3/2019, tehty 17 päivänä joulukuuta 2019, AKT–EU-kumppanuussopimuksen 95 artiklan 4 kohdan mukaisten siirtymävaiheen toimenpiteiden hyväksymisestä [2020/2].

                     (3)

                        AKT–EU-ministerineuvoston päätös N:o 1/2019, annettu 23 päivänä toukokuuta 2019, toimivallan siirtämisestä AKT–EU-suurlähettiläskomitealle tehdä päätös siirtymävaiheen toimenpiteiden hyväksymisestä AKT–EU-kumppanuussopimuksen 95 artiklan 4 kohdan nojalla [2019/920] (EUVL L 146, 5.6.2019, s. 114).

                     (4)

                        AKT–EY-suurlähettiläskomitean työjärjestyksen vahvistamisesta 8 päivänä maaliskuuta 2005 tehty AKT–EU-ministerineuvoston päätös N:o 3/2005 (EUVL L 95, 14.4.2005, s. 51).

                     (5)

                        Unionin tuomioistuimen tuomio 7.10.2014, Saksa v. neuvosto, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 61–64 kohta.

                     (6)

                        Ks. erityisesti tuomio asiassa C-244/17, komissio v. neuvosto (”Kazakstan”), ECLI:EU:C:2018:662, s. 40, sekä siinä mainittu oikeuskäytäntö.

                     (7)

                        EUVL L 300, 21.11.2019, s. 1–4.

                     (8)

                        Sopimus (EYVL L 317, 15.12.2000, s. 3) sellaisena kuin se on muutettuna Luxemburgissa 25 päivänä kesäkuuta 2005 allekirjoitetulla sopimuksella (EUVL L 209, 11.8.2005, s. 27) ja Ouagadougoussa 22 päivänä kesäkuuta 2010 allekirjoitetulla sopimuksella (EUVL L 287, 4.11.2010, s. 3).

                     (9)

                        AKT–EU-suurlähettiläskomitean päätös N:o 3/2019, tehty 17 päivänä joulukuuta 2019, AKT–EU-kumppanuussopimuksen 95 artiklan 4 kohdan mukaisten siirtymävaiheen toimenpiteiden hyväksymisestä [2020/2].

                     (10)

                        AKT–EU-ministerineuvoston päätös N:o 1/2019, annettu 23 päivänä toukokuuta 2019, toimivallan siirtämisestä AKT–EU-suurlähettiläskomitealle tehdä päätös siirtymävaiheen toimenpiteiden hyväksymisestä AKT–EU-kumppanuussopimuksen 95 artiklan 4 kohdan nojalla [2019/920] (EUVL L 146, 5.6.2019, s. 114).


               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 7.9.2020
            COM(2020) 488 final
            2020/0243(NLE)
            Ehdotus
            NEUVOSTON PÄÄTÖS
            Euroopan unionin puolesta otettavasta kannasta Koillis-Atlantilla harjoitettavaan kalastukseen liittyvää tulevaa monenkeskistä yhteistyötä koskevan yleissopimuksen puitteissa Yhdistyneen kuningaskunnan yleissopimukseen liittymiseksi toimittamaan hakemukseen ja neuvoston päätöksen (EU) 2019/510 kumoamisesta

               PERUSTELUT

               Tämä ehdotus koskee päätöstä Koillis-Atlantilla harjoitettavaan kalastukseen liittyvää tulevaa monenkeskistä yhteistyötä koskevan yleissopimuksen, jäljempänä ’NEAFC-yleissopimus’, puitteissa Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan, jäljempänä ’Yhdistynyt kuningaskunta’, yleissopimukseen itsenäisesti siirtymäkauden aikana liittymisen osalta unionin puolesta otettavan kannan vahvistamisesta.

               1.Ehdotuksen tausta

               Yhdistynyt kuningaskunta ilmoitti 29. maaliskuuta 2017 Eurooppa-neuvostolle aikomuksestaan erota unionista Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 50 artiklan nojalla.

               Unioni ja Yhdistynyt kuningaskunta ovat neuvotelleet Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 50 artiklan nojalla erosopimuksen. Erosopimus
                  1
                tuli voimaan 1. helmikuuta 2020 sen jälkeen, kun siitä oli sovittu 17. lokakuuta 2019 yhdessä EU:n ja Yhdistyneen kuningaskunnan tulevan kumppanuuden puitteita koskevan poliittisen julistuksen kanssa.

               Erosopimuksen 127 artiklan 1 kohdassa osassa määrätään siirtymäkaudesta, jonka aikana unionin oikeutta sovelletaan Yhdistyneeseen kuningaskuntaan ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa, jäljempänä ’siirtymäkausi’. Siirtymäkausi päättyy 31. joulukuuta 2020. Erosopimuksen 129 artiklan 1 kohdassa määrätään, että Yhdistynyttä kuningaskuntaa sitovat siirtymäkauden ajan velvoitteet, jotka johtuvat sellaisista kansainvälisistä sopimuksista, jotka unioni on tehnyt tai jotka jäsenvaltiot ovat tehneet sen puolesta tai jotka unioni ja sen jäsenvaltiot ovat tehneet yhdessä. Erosopimuksen 129 artiklan 3 kohdassa määrätään, että vilpittömän yhteistyön periaatteen mukaisesti Yhdistyneen kuningaskunnan on siirtymäkauden aikana pidättäydyttävä toimista ja aloitteista, jotka voivat vahingoittaa unionin etuja, erityisesti sellaisten kansainvälisten järjestöjen, virastojen, konferenssien tai foorumien puitteissa, joissa Yhdistynyt kuningaskunta on osapuolena itsenäisesti.

               Unioni on ilmoittanut kansainvälisille kumppaneilleen erosopimuksessa määrätyistä erityisjärjestelyistä, joiden mukaisesti Yhdistynyttä kuningaskuntaa kohdellaan siirtymäkauden aikana jäsenvaltiona, kun sovelletaan unionin tekemiä kansainvälisiä sopimuksia.

               NEAFC-yleissopimuksen päätavoitteena on ”edistää Koillis-Atlantin kalavarojen säilyttämistä ja parasta mahdollista käyttöä rantavaltion kalastusta koskevan lainkäyttövallan laajentamisjärjestelmän mukaisesti ja suosia asiaankuuluvalla tavalla mainittuja kalavaroja koskevia kansainvälisiä neuvotteluja ja yhteistyötä”. NEAFC-yleissopimus tuli voimaan 17. maaliskuuta 1982. Yhdistynyt kuningaskunta on NEAFC-yleissopimuksen tallettaja.

               Vuoden 1982 NEAFC-yleissopimus korvasi alkuperäisen vuonna 1959 tehdyn Koillis-Atlantin kalastussopimuksen, kun Euroopan unionin jäsenvaltiot erosivat vuonna 1963 perustetusta NEAFC-järjestöstä yksittäisinä jäseninä sekä vuonna 1977 laajensivat kalastusvyöhykkeensä 200 meripeninkulmaan. Vuoden 1959 NEAFC-yleissopimus oli puolestaan korvannut silmäkoon ja kalaverkkojen sekä kalojen alimpien mittojen sääntelystä vuonna 1946 tehdyn yleissopimuksen.

               Vuoden 1982 NEAFC-yleissopimusta muutettiin vuonna 2004 (lisättiin riitojenratkaisumenettelyt) ja vuonna 2006 (NEAFC-yleissopimusta muutettiin kansainvälisen oikeuden ja kansainvälisten välineiden muutosten huomioon ottamiseksi). Vuosien 2004 ja 2006 muutokset eivät ole läpikäyneet koko ratifiointiprosessia kaikissa yleissopimuksen sopimuspuolissa. Vuonna 2006 annetulla Lontoon julkilausumalla osapuolet sopivat soveltavansa muutoksia vapaaehtoisuuden pohjalta, kunnes ratifiointi on saatettu päätökseen.

               NEAFC-yleissopimuksen soveltamista varten sopimuspuolet perustivat Koillis-Atlantin kalastuskomission (NEAFC). NEAFC on oikeushenkilö, ja sillä on suhteissaan muihin kansainvälisiin järjestöihin ja yleissopimuksen sopimuspuolten alueilla sellainen oikeustoimikelpoisuus, joka on sen tehtävien suorittamiseksi ja tavoitteiden saavuttamiseksi tarpeen.

               Sopimuspuolia on viisi, ja ne ovat kaikki NEAFC-yleissopimusalueella sijaitsevia rantavaltioita: Euroopan unioni (EU), Tanska (Färsaarten ja Grönlannin osalta), Islanti, Norja ja Venäjä. Lippuvaltioille, joilla on tosiasiallinen kalastusintressi Koillis-Atlantilla, voidaan myöntää yhteistyötä tekevän muun kuin yleissopimuksen sopimuspuolen asema, jolloin ne voivat antaa sellaisille lippunsa alla purjehtiville aluksille luvan harjoittaa toimintaa NEAFC-yleissopimusalueella, jotka suostuvat panemaan täytäntöön NEAFC-toimenpiteet. Yhteistyötä tekeviä muita kuin yleissopimuksen sopimuspuolia on nykyisin kuusi: Bahama, Curaçao, Kanada, Liberia, Panama ja Uusi-Seelanti.

               Euroopan unioni on NEAFC-yleissopimuksen
                  2
                sopimuspuoli, koska yleissopimuksen kohde kuuluu yhteisen kalastuspolitiikan soveltamisalaan. Unionilla on yhteisen kalastuspolitiikan osalta yksinomainen toimivalta. Unionin oikeuden nojalla NEAFC-yleissopimus kattaa jäsenvaltiot.

               NEAFC:llä on toimivalta antaa suosituksia kalastuksenhoitotoimenpiteistä, jotka koskevat sopimuspuolten kalastusta koskevaan lainkäyttövaltaan kuuluvien alueiden ulkopuolella harjoitettavaa kalastusta sekä, jos asianomainen sopimuspuoli sitä pyytää, sopimuspuolten kalastusta koskevaan lainkäyttövaltaan kuuluvilla alueilla harjoitettavaa kalastusta. Hyväksytyistä suosituksista tulee sopimuspuolia sitovia, jollei sopimuspuoli esitä suositukselle vastalausetta määräajassa.

               NEAFC-yleissopimuksen mukaan jokainen valtio (Euroopan unionin jäsenvaltioita lukuun ottamatta) voi milloin tahansa liittyä yleissopimukseen edellyttäen, että kyseisen valtion liittymishakemuksen hyväksyy kolme neljäsosaa kaikista yleissopimuksen sopimuspuolista. Hakemus hyväksytään, jos 90 päivän kuluessa ilmoituksen päivästä kolme neljäsosaa sopimuspuolista on ilmoittanut tallettajalle hyväksyvänsä hakemuksen
                  3
               . Tallettaja ilmoittaa liittymistä hakevalle valtiolle ja kaikille sopimuspuolille hakemuksen tuloksesta. Liittyminen tapahtuu tallettamalla liittymiskirja tallettajan huostaan, ja liittyminen tulee voimaan päivänä, jona tallettaja vastaanottaa liittymiskirjan.

               Yhdistynyt kuningaskunta toimitti 8. tammikuuta 2019 hakemuksen liittyä NEAFC-yleissopimukseen sopimuspuolena. Samana päivänä tallettaja ilmoitti asiasta Euroopan komissiolle.

               Neuvoston päätöksellä (EU) 2019/510
                  4
                vahvistettiin unionin kanta, että hyväksyttiin Yhdistyneen kuningaskunnan hakemus NEAFC-yleissopimukseen liittymiseksi, ja valtuutettiin komissio ilmoittamaan NEAFC-yleissopimuksen tallettajalle unionin kanta vain siinä tapauksessa, että Yhdistyneen kuningaskunnan ero unionista toteutuu ilman erosopimusta ennen kuin NEAFC-yleissopimuksen 20 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu määräaika ilmoittamiselle on päättynyt.

               Se vaatimus, että kolmen neljäsosan kaikista sopimuspuolista olisi pitänyt antaa hyväksyntänsä, ei täyttynyt Yhdistyneen kuningaskunnan liittymishakemuksen osalta: kolmen neljäsosan sopimuspuolista olisi pitänyt ilmoittaa tallettajalle hyväksyvänsä hakemuksen, eikä tämä päätösvaltaisuuden edellytys täyttynyt.

               Erosopimuksen 129 artiklan 4 kohdan mukaan Yhdistynyt kuningaskunta voi siirtymäkauden aikana neuvotella, allekirjoittaa ja ratifioida kansainvälisiä sopimuksia, joihin se on liittynyt itsenäisesti unionin yksinomaiseen toimivaltaan kuuluvilla aloilla, edellyttäen että nämä sopimukset eivät tule voimaan tai että niitä ei sovelleta siirtymäkauden aikana, paitsi jos unioni antaa siihen luvan. Neuvoston päätöksessä (EU) 2020/135
                  5
                vahvistetaan edellytykset ja menettely tällaisten lupien myöntämistä varten.

               Yhdistynyt kuningaskunta ilmoitti 3. huhtikuuta 2020 päivätyllä kirjeellä Euroopan komissiolle aikomuksestaan ilmaista suostumuksensa tulla itsenäisesti NEAFC-yleissopimuksen sitomaksi siirtymäkauden aikana. Neuvoston täytäntöönpanopäätöksessä (EU) XXX
                  6
                Yhdistyneelle kuningaskunnalle annetaan lupa ilmaista suostumuksensa tulla itsenäisesti NEAFC-yleissopimuksen sitomaksi, koska neuvoston päätöksen (EU) 2020/135 3 artiklan 2 kohdassa asetetut edellytykset täyttyvät.

               2.Unionin puolesta otettava kanta

               Tämän neuvoston päätöksen nojalla komission olisi voitava hyväksyä unionin puolesta Yhdistyneen kuningaskunnan liittyminen NEAFC-yleissopimukseen ennen kuin NEAFC-yleissopimuksen 20 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu määräaika ilmoittamiselle on päättynyt.

               Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1380/2013
                  7
                mukaisesti yhteisen kalastuspolitiikan keskeisenä tavoitteena on ”taata, että kalastustoimet ovat ympäristöllisesti, taloudellisesti ja sosiaalisesti kestäviä, että niitä hoidetaan johdonmukaisesti taloudellisten, sosiaalisten ja työllisyyteen liittyvien etujen saavuttamista ja kalakantojen elvyttämistä ja säilyttämistä kestävän enimmäistuoton tuottavien tasojen yläpuolella koskevien tavoitteiden kanssa ja että ne parantavat elintarviketarjontaa”.

               On unionin etu, että Yhdistynyt kuningaskunta tekee yhteistyötä yhteisesti tärkeiden kantojen hoitamiseksi noudattaen kaikilta osin 10. joulukuuta 1982 tehdyn Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksen
                  8
               , jäljempänä ’YK:n merioikeusyleissopimus’, ja hajallaan olevien kalakantojen ja laajasti vaeltavien kalakantojen säilyttämistä ja hoitoa koskevien 10 päivänä joulukuuta 1982 tehdyn Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksen määräysten täytäntöönpanosta 4 päivänä elokuuta 1995 tehdyn sopimuksen
                  9
               , jäljempänä ’YK:n kalakantasopimus’, tai minkä tahansa muun kansainvälisen sopimuksen määräyksiä tai kansainvälisen oikeuden sääntöjä.

               YK:n merioikeusyleissopimuksen 56, 63 ja 116 artiklan nojalla Yhdistyneellä kuningaskunnalla on oikeutettuja kalastusintressejä NEAFC-yleissopimusalueella (aavalla merellä) ja rantavaltiona siltä osin kuin Yhdistyneen kuningaskunnan talousvyöhykkeeseen kuuluvat vedet sijaitsevat NEAFC-yleissopimusalueella.

               Kuten YK:n merioikeusyleissopimuksen 63 artiklan 2 kohdassa ja YK:n kalakantasopimuksen 8 artiklassa määrätään, silloin kun samaa kantaa tai läheisten lajien kantoja esiintyy sekä talousvyöhykkeellä että siihen liittyvällä sen ulkopuolisella alueella, rantavaltion ja näitä kantoja tällä alueella pyytävien valtioiden on tehtävä yhteistyötä sopiakseen toimista, jotka ovat tarpeellisia kantojen säilyttämiseksi talousvyöhykkeeseen liittyvällä alueella. Yhteistyö voidaan toteuttaa alueellisten kalastuksenhoitojärjestöjen puitteissa tai, jos alueelliset kalastuksenhoitojärjestöt eivät ole toimivaltaisia kyseisen kannan suhteen, erityisjärjestelynä sellaisten maiden välillä, joiden intressinä asianomainen kalastus on.

               Yhdistyneen kuningaskunnan liittyminen NEAFC-yleissopimukseen mahdollistaa sen, että Yhdistynyt kuningaskunta voi tehdä yhteistyötä tarvittavien kalastuksenhoitotoimenpiteiden osalta ja varmistaa kalastustoiminnan harjoittamisen siten, ettei kantoja hyödynnetä kestämättömästi.

               Ottaen huomioon Yhdistyneen kuningaskunnan oikeutetut kalastusintressit NEAFC-yleissopimusalueella, Yhdistyneen kuningaskunnan velvollisuus tehdä yhteistyötä välttämättömän kalastuksenhoidon osalta ja tarve varmistaa, että NEAFC:n suositukset sitovat Yhdistynyttä kuningaskuntaa sen liittyessä yleissopimukseen, komissio suosittaa, että Yhdistyneen kuningaskunnan hakemus hyväksytään.

               Ehdotetaan, että komissio valtuutetaan ilmoittamaan NEAFC-yleissopimuksen tallettajalle unionin kannasta, joka on myönteinen Yhdistyneen kuningaskunnan liittymiselle NEAFC-yleissopimukseen.

               3.Oikeusperusta

               3.1.Menettelyllinen oikeusperusta

               3.1.1.Periaatteet

               Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 218 artiklan 9 kohdassa määrätään päätöksistä ”sopimuksella perustetussa elimessä unionin puolesta esitettävien kantojen vahvistamisesta, silloin kun tämän elimen on annettava säädöksiä, joilla on oikeusvaikutuksia, lukuun ottamatta säädöksiä, joilla täydennetään tai muutetaan sopimuksen institutionaalisia rakenteita”.

               Ilmaisu ’säädökset, joilla on oikeusvaikutuksia’ käsittää myös sellaiset säädökset, joilla on oikeusvaikutuksia kansainvälisen oikeuden nojalla. Se kattaa myös välineet, joilla ei ole sitovaa vaikutusta kansainvälisen oikeuden nojalla, mutta jotka ”voivat vaikuttaa ratkaisevasti sen säännöstön sisältöön, jonka unionin lainsäätäjä antaa”
                  10
               .

               3.1.2.Soveltaminen käsillä olevassa asiassa

               Mikä tahansa valtio voi liittyä NEAFC-yleissopimukseen milloin tahansa. Hakemus hyväksytään, jos 90 päivän kuluessa siitä päivästä, jona tallettaja on ilmoittanut vastaanottaneensa hakemuksen, kolme neljäsosaa yleissopimuksen osapuolista on ilmoittanut tallettajalle hyväksyvänsä hakemuksen. Tallettaja ilmoittaa liittymistä hakevalle valtiolle ja kaikille sopimuspuolille hakemuksen tuloksesta.

               Liittyminen tapahtuu tallettamalla liittymiskirja tallettajan huostaan, ja liittyminen tulee voimaan päivänä, jona tallettaja vastaanottaa liittymiskirjan. Tallettaja ilmoittaa kaikille tämän yleissopimuksen allekirjoittaneille ja kaikille siihen liittymässä oleville osapuolille ratifioimis-, hyväksymis- tai liittymiskirjojen tallettamisesta ja ilmoittaa allekirjoittajille tämän yleissopimuksen voimaantulopäivämäärän sekä osapuolet, joita voimaantulo koskee.

               Yhdistyneen kuningaskunnan liittyminen yleissopimukseen on sitova kansainvälisen oikeuden nojalla NEACF-yleissopimuksen 24 artiklan mukaisesti ja voi vaikuttaa ratkaisevasti EU:n lainsäädännön sisältöön.

               Suunnitellulla säädöksellä ei täydennetä eikä muuteta NEAFC-yleissopimuksen institutionaalisia rakenteita. Ehdotetun päätöksen menettelyllinen oikeusperusta on sen vuoksi SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohta.

               3.2.Aineellinen oikeusperusta

               3.2.1.Periaatteet

               SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla annettavan päätöksen aineellinen oikeusperusta määräytyy ensisijaisesti sen suunnitellun säädöksen tavoitteen ja sisällön perusteella, jota unionin puolesta otettava kanta koskee. Jos suunnitellulla säädöksellä on useita tavoitteita tai siihen sisältyy useita osatekijöitä ja jos jokin näistä tavoitteista tai osatekijöistä on mahdollista määritellä pääasialliseksi tavoitteeksi tai osatekijäksi, johon nähden muut tavoitteet tai osatekijät ovat liitännäisiä, SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla hyväksyttävällä päätöksellä on oltava vain yksi aineellinen oikeusperusta, eli se, jota pääasiallinen tai ensisijainen tavoite tai osatekijä edellyttää.

               3.2.2.Soveltaminen käsillä olevassa asiassa

               Suunnitellun säädöksen pääasiallinen tavoite ja sisältö liittyvät yhteiseen kalastuspolitiikkaan.

               Ehdotetun päätöksen aineellinen oikeusperusta on sen vuoksi SEUT-sopimuksen 43 artikla.

               3.3.Päätelmät

               Ehdotetun päätöksen oikeusperustana tulisi olla SEUT-sopimuksen 43 artikla yhdessä SEUT‑sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan kanssa.

               2020/0243 (NLE)

               Ehdotus

               NEUVOSTON PÄÄTÖS

               Euroopan unionin puolesta otettavasta kannasta Koillis-Atlantilla harjoitettavaan kalastukseen liittyvää tulevaa monenkeskistä yhteistyötä koskevan yleissopimuksen puitteissa Yhdistyneen kuningaskunnan yleissopimukseen liittymiseksi toimittamaan hakemukseen ja neuvoston päätöksen (EU) 2019/510 kumoamisesta

               EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

               ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan yhdessä sen 218 artiklan 9 kohdan kanssa,

               ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

               sekä katsoo seuraavaa:

               (1)Koillis-Atlantilla harjoitettavaan kalastukseen liittyvää tulevaa monenkeskistä yhteistyötä koskeva yleissopimus
                  11
               , jäljempänä ’NEAFC-yleissopimus’, hyväksyttiin neuvoston päätöksellä 81/608/ETY
                  12
               , ja se tuli voimaan 17 päivänä maaliskuuta 1982.

               (2)NEAFC-yleissopimusta sovelletaan nykyisin Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, koska unioni on kyseisen yleissopimuksen sopimuspuoli, kun taas NEAFC-yleissopimuksen 20 artiklan 4 kohdan mukaisesti unionin jäsenvaltiot eivät voi liittyä yleissopimukseen.

               (3)NEAFC-yleissopimuksen 20 artiklan 4 kohdan nojalla valtio voi liittyä NEAFC-yleissopimukseen, jos kyseisen valtion liittymishakemus hyväksytään kaikkien yleissopimuksen sopimuspuolten kolmen neljäsosan enemmistöllä 90 päivän kuluessa siitä päivästä, jona tallettaja on ilmoittanut vastaanottaneensa hakemuksen.

               (4)Yhdistynyt kuningaskunta toimitti 8 päivänä tammikuuta 2019 hakemuksen liittyä NEAFC-yleissopimukseen sopimuspuolena. Samana päivänä tallettaja ilmoitti asiasta Euroopan komissiolle.

               (5)Neuvosto antoi 25 päivänä maaliskuuta 2019 päätöksen (EU) 2019/510
                  13
                Euroopan unionin puolesta otettavasta kannasta Koillis-Atlantilla harjoitettavaan kalastukseen liittyvää tulevaa monenkeskistä yhteistyötä koskevan yleissopimuksen puitteissa Yhdistyneen kuningaskunnan yleissopimukseen liittymiseksi toimittamaan hakemukseen. Päätös oli myönteinen Yhdistyneen kuningaskunnan liittymiselle NEAFC-yleissopimukseen, ja sillä ennakoitiin tilannetta, jossa Yhdistynyt kuningaskunta eroaisi unionista ilman erosopimusta. Näin ollen komissio valtuutettiin päätöksellä (EU) 2019/510 ilmoittamaan unionin kanta ainoastaan siinä tapauksessa, että erosopimusta ei tehty.

               (6)Se vaatimus, että kolmen neljäsosan kaikista sopimuspuolista olisi pitänyt antaa hyväksyntänsä, ei myöskään täyttynyt Yhdistyneen kuningaskunnan liittymishakemuksen osalta: kolmen neljäsosan sopimuspuolista olisi pitänyt ilmoittaa tallettajalle hyväksyvänsä hakemuksen, eikä tämä päätösvaltaisuuden edellytys täyttynyt.

               (7)Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan eroamista Euroopan unionista ja Euroopan atomienergiayhteisöstä koskevan sopimuksen 129 artiklan 4 kohdan mukaan Yhdistynyt kuningaskunta voi siirtymäkauden aikana neuvotella, allekirjoittaa ja ratifioida kansainvälisiä sopimuksia, joihin se on liittynyt itsenäisesti unionin yksinomaiseen toimivaltaan kuuluvilla aloilla, edellyttäen että nämä sopimukset eivät tule voimaan tai että niitä ei sovelleta siirtymäkauden aikana, paitsi jos unioni antaa siihen luvan. Neuvoston päätöksessä (EU) 2020/135
                  14
                vahvistetaan edellytykset ja menettely tällaisten lupien myöntämistä varten.

               (8)Yhdistynyt kuningaskunta ilmoitti 3 päivänä huhtikuuta 2020 päivätyllä kirjeellä Euroopan komissiolle aikomuksestaan ilmaista suostumuksensa tulla itsenäisesti NEAFC-yleissopimuksen sitomaksi siirtymäkauden aikana.

               (9)Neuvoston täytäntöönpanopäätöksessä (EU) XXX
                  15
                Yhdistyneelle kuningaskunnalle annetaan lupa ilmaista suostumuksensa tulla itsenäisesti NEAFC-yleissopimuksen sitomaksi, koska päätöksen (EU) 2020/135 3 artiklan 1 kohdassa asetetut edellytykset täyttyvät.

               (10)Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksen
                  16
               , jäljempänä ’YK:n merioikeusyleissopimus’, 56, 63 ja 116 artiklan nojalla Yhdistyneellä kuningaskunnalla on oikeutettuja kalastusintressejä NEAFC-yleissopimusalueella (aavalla merellä) rantavaltiona siltä osin kuin Yhdistyneen kuningaskunnan talousvyöhykkeeseen kuuluvat vedet sijaitsevat NEAFC-yleissopimusalueella.

               (11)Kestämättömän kalastuksen estämiseksi on unionin etu, että Yhdistynyt kuningaskunta tekee yhteistyötä yhteisesti tärkeiden kantojen hoitamiseksi noudattaen kaikilta osin YK:n merioikeusyleissopimuksen ja hajallaan olevien kalakantojen ja laajasti vaeltavien kalakantojen säilyttämistä ja hoitoa koskevien 10 päivänä joulukuuta 1982 tehdyn Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksen määräysten täytäntöönpanosta 4 päivänä elokuuta 1995 tehdyn sopimuksen
                  17
               , jäljempänä ’YK:n kalakantasopimus’, tai minkä tahansa muun kansainvälisen sopimuksen määräyksiä tai kansainvälisen oikeuden sääntöjä.

               (12)Kuten YK:n merioikeusyleissopimuksen 63 artiklan 2 kohdassa ja YK:n kalakantasopimuksen 8 artiklassa määrätään, silloin kun samaa kantaa tai läheisten lajien kantoja esiintyy sekä talousvyöhykkeellä että siihen liittyvällä sen ulkopuolisella alueella, rantavaltion ja näitä kantoja tällä alueella pyytävien valtioiden on tehtävä yhteistyötä sopiakseen toimista, jotka ovat tarpeellisia kantojen säilyttämiseksi talousvyöhykkeeseen liittyvällä alueella. Tällainen yhteistyö voidaan toteuttaa alueellisten kalastuksenhoitojärjestöjen puitteissa. Yhdistyneen kuningaskunnan liittyminen NEAFC-yleissopimukseen mahdollistaa sen, että Yhdistynyt kuningaskunta voi tehdä yhteistyötä tarvittavien kalastuksenhoitotoimenpiteiden osalta varmistaakseen kalastustoiminnan harjoittamisen siten, että kyseessä olevaa kantaa tai kyseessä olevia kantoja hyödynnetään kestävästi.

               (13)Liittyminen vielä ennen siirtymäkauden päättymistä mahdollistaa sen, että Yhdistynyt kuningaskunta voi panna täysimittaisesti täytäntöön YK:n merioikeusyleissopimuksesta johtuvat säilyttämis- ja hoitotoimenpiteitä koskevat velvoitteet, jotka tulevat voimaan siirtymäkauden päätyttyä siitä hetkestä, kun Yhdistyneeseen kuningaskuntaan lakataan soveltamasta unionin oikeutta. Sen vuoksi on unionin etu hyväksyä NEAFC-yleissopimukseen liittymistä koskeva Yhdistyneen kuningaskunnan hakemus ennen kuin NEAFC-yleissopimuksen 20 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu määräaika ilmoittamiselle on päättynyt.

               (14)Selkeyden ja oikeudellisen selkeyden vuoksi päätös (EU) 2019/510 olisi kumottava,

               ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               1 artikla

               1.Koillis-Atlantilla harjoitettavaan kalastukseen liittyvää tulevaa monenkeskistä yhteistyötä koskevan yleissopimuksen, jäljempänä ’NEAFC-yleissopimus’, puitteissa unionin puolesta otettava kanta on, että hyväksytään Yhdistyneen kuningaskunnan hakemus NEAFC-yleissopimukseen liittymiseksi.

               2.Valtuutetaan komissio ilmoittamaan NEAFC-yleissopimuksen tallettajalle unionin kanta ennen kuin NEAFC-yleissopimuksen 20 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu määräaika ilmoittamiselle on päättynyt.

               2 artikla

               Kumotaan päätös (EU) 2019/510.

               3 artikla

               Tämä päätös on osoitettu komissiolle.

               Tehty Brysselissä

                     Neuvoston puolesta

                     Puheenjohtaja

                     (1)

                        Sopimus Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan eroamisesta Euroopan unionista ja Euroopan atomienergiayhteisöstä (EUVL C 384I, 12.11.2019, s. 1).

                     (2)

                        EYVL 227, 12.8.1981, s. 21.

                     (3)

                        Yhdistyneen kuningaskunnan 8. tammikuuta 2019 jättämän hakemuksen osalta 90 päivän ajanjakso päättyi 8. huhtikuuta 2019.

                     (4)

                        Neuvoston päätös (EU) 2019/510, annettu 25 päivänä maaliskuuta 2019, Euroopan unionin puolesta otettavasta kannasta Koillis-Atlantilla harjoitettavaan kalastukseen liittyvää tulevaa monenkeskistä yhteistyötä koskevan yleissopimuksen puitteissa Yhdistyneen kuningaskunnan yleissopimukseen liittymiseksi toimittamaan hakemukseen (EUVL L 85, 27.3.2019, s. 22.).

                     (5)

                        Neuvoston päätös (EU) 2020/135, annettu 30 päivänä tammikuuta 2020, Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan eroamista Euroopan unionista ja Euroopan atomienergiayhteisöstä koskevan sopimuksen tekemisestä (EUVL L 29, 31.1.2020, s. 1).

                     (6)

                        (EUVL L xxx, xxx, s. xxx).

                     (7)

                        EUVL L 354, 28.12.2013, s. 22.

                     (8)

                        Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimus (EYVL L 179, 23.6.1998, s. 3).

                     (9)

                        Sopimus hajallaan olevien kalakantojen ja laajasti vaeltavien kalakantojen säilyttämistä ja hoitoa koskevien 10 päivänä joulukuuta 1982 tehdyn Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksen määräysten täytäntöönpanosta – Euroopan yhteisön toimivaltaa koskeva ilmoitus – Tulkintaa koskevat lausumat (EYVL L 189, 3.7.1998, s. 17).

                     (10)

                        Unionin tuomioistuimen tuomio 7.10.2014, Saksa v. neuvosto, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 61–64 kohta.

                     (11)

                        EYVL 227, 12.8.1981, s. 22.

                     (12)

                        Neuvoston päätös 81/608/ETY, tehty 13 päivänä heinäkuuta 1981, Koillis-Atlantilla harjoitettavaan kalastukseen liittyvää tulevaa monenkeskistä yhteistyötä koskevan yleissopimuksen tekemisestä (EYVL L 227, 12.8.1981, s. 21).

                     (13)

                        Neuvoston päätös (EU) 2019/510, annettu 25 päivänä maaliskuuta 2019, Euroopan unionin puolesta otettavasta kannasta Koillis-Atlantilla harjoitettavaan kalastukseen liittyvää tulevaa monenkeskistä yhteistyötä koskevan yleissopimuksen puitteissa Yhdistyneen kuningaskunnan yleissopimukseen liittymiseksi toimittamaan hakemukseen (EUVL L 85, 27.3.2019, s. 22.).

                     (14)

                        Neuvoston päätös (EU) 2020/135, annettu 30 päivänä tammikuuta 2020, Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan eroamista Euroopan unionista ja Euroopan atomienergiayhteisöstä koskevan sopimuksen tekemisestä (EUVL L 29, 31.1.2020, s. 1).

                     (15)

                        Neuvoston täytäntöönpanopäätös (EU) 2020/XXX, annettu [päivämäärä], luvan antamisesta Yhdistyneelle kuningaskunnalle ilmaista suostumuksensa tulla itsenäisesti tiettyjen sellaisten kansainvälisten sopimusten sitomaksi, jotka tulevat voimaan tai joita on määrä soveltaa siirtymäkauden aikana unionin yhteisen kalastuspolitiikan alalla (EUVL L xxx, xxx, s. xxx).

                     (16)

                        EYVL L 179, 23.6.1998, s. 3.

                     (17)

                        EYVL L 189, 3.7.1998, s. 14.


               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 7.9.2020
            COM(2020) 484 final
            2020/0232(NLE)
            Ehdotus
            NEUVOSTON PÄÄTÖS
            yhdeksännen, kymmenennen ja yhdennentoista Euroopan kehitysrahaston toimista osana AKT-maiden investointikehystä takaisin saatujen varojen, kymmenennen ja sitä edeltäneiden Euroopan kehitysrahastojen saldojen ja kymmenennen ja sitä edeltäneiden Euroopan kehitysrahastojen hankkeista vapautuneiden varojen sitomisesta

               PERUSTELUT

               EU ja sen jäsenvaltiot ovat maailman johtavia toimijoita kansainvälisessä kehitysyhteistyössä. Ne ovat perinteisesti olleet kansainvälisen kehitysyhteistyön eturintamassa avunantajina ja innovatiivisina kehitysrahoittajina.

               Vaikka kaikkein heikoimmassa asemassa olevien elinolot ovat parantuneet kaikkialla maailmassa, ratkaistavana on edelleen merkittäviä haasteita. Maailmanlaajuisista haasteista on tullut monitahoisempia ja moniulotteisempia, ja ne muuttuvat nopeasti. Jotta Euroopan unioni voisi puuttua näihin haasteisiin tuloksekkaasti, sen on lisättävä ulkoista toimintaansa ja käytettävä joustavia ja tehokkaita politiikka- ja rahoitusvälineitä.

               Haasteet ovat mittavia, eivätkä EU:n käytettävissä tällä hetkellä olevat resurssit riitä niihin vastaamiseen. EU etsii tämän vuoksi uusia, innovatiivisia ja toimivia tapoja rahoittaa kehitystä. Rahoituslaitosten ja yksityisen sektorin kumppaneiden tekemien investointien vipuvaikutuksen hyödyntäminen on tehokas keino varmistaa, että EU:n talousarviosta saadaan mahdollisimman suuri hyöty.

               Rahoitusvälineiden osuus EU:n ulkoisten toimien talousarviosta on kuitenkin edelleen hyvin pieni. Suurin osa kehitysmäärärahoista (noin 90 % vuodet 2014–2020 kattavalla monivuotisella rahoituskehyskaudella) käytetään perinteisiin kehitysavustuksiin, budjettitukeen ja muihin järjestelyihin, joiden kautta kumppanimaille tarjotaan suoraa ja välillistä rahoitusta.

               ****

               AKT-maiden investointikehys oli uraauurtava rahoitusväline. Se perustettiin vuonna 2003 osana neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien sisäistä sopimusta
                  1
                Cotonoun kumppanuussopimuksen rahoituspöytäkirjan mukaisesta yhteisön tukien rahoituksesta ja hoidosta. Sen tavoitteena on edistää yksityisen sektorin kasvua ja auttaa saamaan liikkeelle kotimaista ja ulkomaista pääomaa tätä varten 78 maassa Saharan eteläpuolisessa Afrikassa ja Karibian ja Tyynenmeren alueella.

               Investointikehystä on tähän asti hallinnoinut Euroopan investointipankki (EIP), ja kehyksen varat ovat peräisin yhdeksännestä, kymmenennestä ja yhdennestätoista Euroopan kehitysrahastosta sekä EIP:n omista varoista.

               AKT-maiden investointikehyksen oikeudellisessa kehyksessä
                  2
                vahvistetaan (Euroopan kehitysrahaston, jäljempänä ’EKR’, varojen osalta) seuraavat seikat:

               ·AKT-maiden investointikehyksen toimien tuotot ja tulot (takaisin saadut varat)
                  3
                käytetään uusiin toimiin (yhdennentoista EKR:n sisäisen sopimuksen 5 artiklan 3 kohdan mukaisesti), ja investointikehys toimii näin uudistuvana rahastona.

               ·Cotonoun kumppanuussopimuksen rahoituspöytäkirjan voimassaolon päättyessä (ja jos neuvosto ei ole tehnyt asiasta erityistä päätöstä) takaisin saatujen varojen kumulatiiviset nettomäärät siirretään seuraavaan pöytäkirjaan (Cotonoun kumppanuussopimuksen liitteessä II olevan 3 artiklan 2 kohta).

               ·Yhdennentoista EKR:n kokonaisvaroja ja takaisin saatuja varoja ei enää sidota 31. joulukuuta 2020 jälkeen, ellei neuvosto yksimielisesti komission ehdotuksesta toisin päätä (Cotonoun kumppanuussopimuksen liitteessä I c oleva 5 kohta ja yhdennentoista EKR:n sisäisen sopimuksen 1 artiklan 5 kohta).

               ·Yhdennentoista EKR:n sisäisen sopimuksen 1 artiklan 5 kohdassa, luettuna yhdessä yhdennentoista EKR:n varainhoitoasetuksen 47 artiklan 2 kohdan kanssa, määrätään, että varat, jotka jäsenvaltiot ovat varanneet yhdeksännen, kymmenennen ja yhdennentoista EKR:n puitteissa investointikehyksen rahoittamiseen, ovat käytettävissä 31 päivän joulukuuta 2020 jälkeen 31 päivään joulukuuta 2030 asti.

               ·Yhdennentoista EKR:n sisäisen sopimuksen 14 artiklan 3 kohdassa määrätään lisäksi, että kyseinen sopimus on voimassa niin pitkään kuin on tarpeen kaikkien Cotonoun kumppanuussopimuksen ja vuodet 2014–2020 kattavan monivuotisen rahoituskehyksen perusteella rahoitettujen toimien toteuttamiseksi kokonaisuudessaan (takaisinmaksuun ja toimien päättämiseen asti).

               Tässä esitetty ehdotus on tarpeen, jotta takaisin saatuja varoja voidaan sitoa 31. joulukuuta 2020 jälkeen. Jos neuvosto ei tee tarvittavaa päätöstä, takaisin saadut varat on palautettava jäsenvaltioille yhdennentoista EKR:n sisäiseen sopimukseen sisältyvässä taulukossa vahvistettujen osuuksien mukaisesti (1 artiklan 2 kohdan a alakohta).

               EIP:n tämänhetkisten arvioiden mukaan takaisin saatavien varojen määrä on noin 3,2 miljardia euroa (EU28:lta saatavat 3,6 miljardin euron kokonaisvarat vähennettynä hallinnointipalkkioilla ja -kuluilla).

               ****

               Tämä ehdotus, jonka mukaan AKT-valtioiden investointikehyksessä takaisin saadut varat olisi käytettävä uusiin toimiin, ajoittuu politiikan suunnittelun kannalta ratkaisevaan vaiheeseen, sillä EU laatii parhaillaan tulevaa kehityspolitiikkaansa.

               (1)Komissio on ehdottanut, että ulkoisten toimien määrärahoja kasvatetaan EU:n seuraavassa vuodet 2021–2027 kattavassa monivuotisessa rahoituskehyksessä, myös Euroopan unionin elpymisvälineestä
                  4
                saatavilla varoilla. Se on lisäksi ehdottanut ulkoisten toimien rahoitusrakenteen yksinkertaistamista, jotta sillä voitaisiin vastata maailmanlaajuisiin haasteisiin entistä joustavammin ja tuloksekkaammin.

               (2)Komissio on myös ehdottanut, että ulkoiseen toimintaan perustetaan yksi pääväline, joka on naapuruus-, kehitys- ja kansainvälisen yhteistyön väline, jäljempänä ’NDICI-väline’. Tässä uudessa välineessä on otettu käyttöön innovatiivinen ja yksinkertaistettu rahoitusrakenne EU:n ulkopuolelle tehtäviä investointeja varten. NDICI-väline perustuu Euroopan kestävän kehityksen rahasto plussaan
                  5
                (jäljempänä ’EKKR+ -rahasto’), ja sen tueksi on luotu uusi ulkosuhdetoimien takuujärjestely. NDICI-välinettä koskevasta ehdotuksesta neuvotellaan parhaillaan lainsäätäjien kesken.

               Tässä esitettävä komission ehdotus perustuu kaikista edellä mainituista ehdotuksista käynnissä oleviin keskusteluihin ja edellä mainittuihin asiakirjoihin.

               Siinä on otettu huomioon myös vuonna 2019 julkaistun AKT-valtioiden investointikehyksen loppuarvioinnin
                  6
                tulokset ja suositukset. Loppuarvioinnissa todettiin, että vaikka AKT-maiden investointikehyksellä edistettiin Cotonoun kumppanuussopimuksen tavoitteiden mukaisesti köyhyyden vähentämistä AKT-maissa ja näiden maiden integroimista maailmantalouteen ja niiden kestävää kehitystä, sen panos näillä osa-alueilla ei ollut maksimaalinen.

               Investointikehyksen muodostamasta uudistuvasta rahastosta osoitettiin vuosina 2003–2017 hankkeisiin yhteensä 5,2 miljardia euroa, josta EKR rahoitti yli 4 miljardia euroa.

               Rahoituksella aikaansaatu vipuvaikutus (eli EU:n varojen käyttö sellaisten yksityisten lisäinvestointien houkuttelemiseksi, joita ei muuten olisi tehty) oli tyydyttävä, mutta sitä ei hyödynnetty täysimääräisesti. Tämä näkyy siinä, että kehyksen tarjoamaa rahoitusta käytettiin melko vähän alhaisen tulotason maissa ja hauraissa maissa, joissa lisäinvestoinneilla olisi ollut suurin vaikutus. Yli puolet AKT-maiden investointikehyksen toimista toteutettiin alemman keskitulotason maissa ja 30 prosenttia pienessä joukossa alhaisen tulotason maihin kuuluvia maita.

               Loppuarvioinnin tulosten perusteella investointikehyksessä keskityttiin enemmän rahoituksen kestävyyteen kuin kehitystavoitteisiin.

               Loppuarvioinnin yhteydessä annettiin myös useita suosituksia, joihin kuuluivat muun muassa seuraavat: kehitystavoitteiden ja rahoituksen kestävyyden välille olisi löydettävä parempi tasapaino, painopistettä olisi siirrettävä matalan tulotason maihin ja hauraisiin maihin, innovatiivisten rahoitusvälineiden, kuten takausten, käyttöä olisi lisättävä ja kehitystulosten seurantaa ja arviointia olisi parannettava ja kehyksen toimintamallia tarkistettava.

               Aiemmissa arvioinneissa, kuten ulkoiseen lainanantovaltuuteen liittyvästä takuusta vuonna 2010 tehdyssä väliarvioinnissa
                  7
                ja rahoitusta yhdistävistä toimista vuonna 2016 tehdyssä arvioinnissa
                  8
               , on lisäksi todettu, että EU:n uudet rahoitusmekanismit (rahoitusta yhdistävät toimet ja takaukset) toimivat, mutta niiden kehitystä edistävä vaikutus on läheisesti sidoksissa politiikan ohjaukseen.

               ****

               Tätä taustaa vasten komissio ehdottaa neuvostolle, että AKT-maiden investointikehyksestä takaisin saadut varat siirretään tulevaan NDICI-välineeseen kuuluvaan EKKR+ -rahastoon. Komissio aikoo investoida ne AKT-maihin EIP:n kautta.

               Kuten NDICI-välineestä käytyjen neuvottelujen yhteydessä vuonna 2019 laaditusta Euroopan komission ja EIP:n epävirallisesta asiakirjasta ilmenee AKT-maiden aiemman investointikehyksen osalta, EIP tukee sitä, että takaisin saatujen varojen käyttöä jatketaan useiden vuosien ajan ilman, että tästä aiheutuu kustannuksia EU:n talousarvioon, ja että tällaista käyttöä varten määritellään erilliset järjestelyt (jotka koskevat maantieteellisiä näkökohtia, tukikelpoisuutta ja riskiprofiilia).

               Lisäksi komissio ehdottaa EIP:tä kuultuaan, että takaisin saadut varat ohjataan EIP:n kautta ensisijaisesti sellaisiin kehitysrahoitusvälineisiin, joihin liittyy suuri taloudellinen riski, kuten vaikuttavaan rahoitukseen, pääomasijoitusrahastoihin ja vähiten kehittyneissä maissa toteutettaviin toimiin.

               Tämä ehdotus ei edellytä jäsenvaltioilta lisärahoitusosuuksia.

               ****

               Jotta EU voisi edistää Agenda 2030 -toimintaohjelmassa asetettujen kestävän kehityksen tavoitteiden saavuttamista, sen on pyrittävä saamaan liikkeelle mahdollisimman paljon yksityistä pääomaa käyttämällä innovatiivisia rahoitusvälineitä perinteisen kehitysrahoituksen rinnalla.

               Koska haasteet ovat mittavia ja niitä varten tarvitaan huomattavasti enemmän resursseja kuin mitä on käytettävissä, ne on asetettava tärkeysjärjestykseen.

               Sen vuoksi on ratkaisevan tärkeää, että kaikki ulkoisten toimien alalla käytettävissä olevat välineet kootaan yhteen hallintokehykseen. Tällä varmistetaan, että politiikan noudattaminen on rahastoissa etusijalla (politiikka ensin -periaate), millä puolestaan varmistetaan rahoituksen johdonmukaisuus ja täydentävyys ja sen mahdollisimman suuri kehitysvaikutus.

               Tämän ehdotuksen tavoitteena on parantaa politiikan ohjausta ja vahvistaa AKT-valtioiden investointikehyksessä takaisin saatujen varojen vaikutusta kehitykseen. Näin edistetään AKT-maihin tehtäviä investointeja aiempaa strategisemmin ja tehokkaammin. Investoinnit perustuvat kumppanimaiden tarpeisiin ja EU:n ulkoisen toiminnan tavoitteisiin, ja ne toteutetaan käyttämällä parasta tarjolla olevaa rahoitusyhdistelmää, myös käytettäessä EKKR+ -rahastoa.

               ****

               Komissio on ehdottanut, että EKKR+ -rahasto sisällytetään NDICI-välineeseen. NDICI on kaikkialla maailmassa käytettävissä oleva kunnianhimoinen väline, jonka kautta pystytään tarjoamaan aiempaa enemmän rahoitusta. Politiikan ohjausta on parannettu ottamalla käyttöön ”politiikka ensin” -periaate.

               NDICI-väline tarjoaa optimaaliset toiminta- ja rahoituspuitteet, sillä se tarjoaa rahoitusta myös yhdistelmärahoituksen (rahoitusta yhdistävät toimet) ja takausten muodossa. Nämä rahoituslähteet otetaan välineessä osaksi yksinkertaista yhdistettyä hallintokehystä, ja niitä hallinnoidaan näin yhdessä muiden tukivälineiden (avustukset, tekninen apu, budjettituki jne.) kanssa.

               Kaikkiin EKKR+ -rahaston varoihin sovelletaan ohjelmasuunnittelun yhteydessä vahvistettuja painopisteitä, tavoitteita ja alustavia määrärahoja. Perimmäisenä tavoitteena on tukea strategisella ja johdonmukaisella tavalla investointeja, joita tehdään EU:n ulkopuolelle kestävän kehityksen edistämiseksi.

               Tämä merkitsee sitä, että kaikki investointitoimet suunnitellaan siten, että niillä saavutetaan mahdollisimman suuri kehitysvaikutus ja EU:n ulkoisen toiminnan johdonmukaisuus. Toimien ohjelmasuunnittelun on oltava osallistava prosessi, jossa kuullaan julkista ja yksityistä sektoria, jäsenvaltioita, rahoituslaitoksia, kansalaisyhteiskuntaa ja muita asianomaisia osapuolia.

               EKKR+ -rahasto perustuu sen edeltäjästä eli Euroopan kestävän kehityksen rahastosta, jäljempänä ’EKKR’, saatuihin hyviin tuloksiin. EKKR on tämänhetkisen ulkoisen investointiohjelman (EIP) ja Afrikan ja EU:n allianssin rahoitusosion kulmakivi.

               Äskettäin tehdyssä riippumattomassa arvioinnissa
                  9
                todettiin, että EKKR:llä on erittäin tärkeä merkitys sen kattamien alueiden (Saharan eteläpuolinen Afrikka ja EU:n naapuruuspolitiikan piiriin kuuluvat maat) investointitarpeiden täyttämisen sekä EU:n painopisteiden ja sitoumusten kannalta.

               Rahoitusta yhdistävistä toimista (joissa yhdistetään julkista ja yksityistä rahoitusta) myönnettiin vuosina 2017–2019 yhteensä 3,1 miljardia euroa 154 hankkeen rahoittamiseen Afrikan mantereella ja EU:n naapuruuspolitiikan piiriin kuuluvissa maissa. Tämä EU:n panos on houkutellut muilta tahoilta lisärahoitusta, minkä seurauksena kokonaisinvestointien odotetaan olevan noin 30 miljardia euroa. Nämä investoinnit liittyvät pääasiassa energiaan ja liikenteeseen, mutta myös yksityisen sektorin kehittämiseen ja maatalouteen.

               Saharan eteläpuolisessa Afrikassa EKKR sai EU:n 1,8 miljardin euron rahoitusosuudella aikaan yhteensä 13,5 miljardin euron kokonaisinvestoinnit. Varoilla rahoitettiin 78 toimea. Naapuruuspolitiikan piiriin kuuluvissa maissa EU:n 1,3 miljardin euron rahoitusosuudella saatiin aikaan yhteensä 16,2 miljardin euron kokonaisinvestoinnit. Varoilla rahoitettiin 76 toimea.

               Lisäksi EU on myöntänyt 1,55 miljardia euroa 22 ehdotetulle takausohjelmalle. Näiden ohjelmien odotetaan tuottavan yhteensä 17,5 miljardin euron investoinnit.

               ****

               Johdonmukaisuuden varmistamiseksi tämä ehdotus perustuu myös vuonna 2017 annettuun yhteiseen julkilausumaan uudesta kehityspolitiikkaa koskevasta eurooppalaisesta konsensuksesta
                  10
               , jonka EU antoi YK:n kestävän kehityksen Agenda 2030 -toimintaohjelman ja siihen sisältyvien kestävän kehityksen tavoitteiden
                  11
                pohjalta. Kehityspolitiikkaa koskevassa eurooppalaisessa konsensuksessa katsottiin, että oli tarpeen yhdistää apu muihin resursseihin ja luoda yksilöllisempiä kumppanuuksia laajemman sidosryhmäjoukon kanssa. Siinä vahvistettiin lisäksi sitoutuminen

                  kehitykseen vaikuttavien politiikkojen johdonmukaisuuteen

               .

               Lisäksi tällä ehdotuksella varmistetaan, että EU noudattaa periaatteita ja kriteerejä, jotka komissio on vahvistanut tiedonannossaan
                  12
                yksityisen sektorin roolista osallistavan ja kestävän kasvun tavoittelussa.

               ****

               Komissio on tiedottanut EIP:lle tämän ehdotuksen sisällöstä.

               2020/0232 (NLE)

               Ehdotus

               NEUVOSTON PÄÄTÖS

               yhdeksännen, kymmenennen ja yhdennentoista Euroopan kehitysrahaston toimista osana AKT-maiden investointikehystä takaisin saatujen varojen, kymmenennen ja sitä edeltäneiden Euroopan kehitysrahastojen saldojen ja kymmenennen ja sitä edeltäneiden Euroopan kehitysrahastojen hankkeista vapautuneiden varojen sitomisesta

               EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

               ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen sekä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,

               ottaa huomioon neuvostossa kokoontuneiden Euroopan unionin jäsenvaltioiden hallitusten edustajien sisäisen sopimuksen vuosia 2014–2020 koskevaan monivuotiseen rahoituskehykseen perustuvan Euroopan unionin avun rahoituksesta AKT–EU-kumppanuussopimuksen mukaisesti sekä rahoitustuen myöntämisestä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen neljännessä osassa tarkoitetuille merentakaisille maille ja alueille
                  13
               , jäljempänä ’yhdennentoista EKR:n sisäinen sopimus’, ja erityisesti sen 1 artiklan 3, 4 ja 5 kohdan,

               ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

               sekä katsoo seuraavaa:

               (1)Varoja, jotka saadaan takaisin AKT-maiden investointikehyksessä yhdeksännen, kymmenennen ja yhdennentoista Euroopan kehitysrahaston, jäljempänä ’EKR’, toimista, ei voida sitoa 31 päivän joulukuuta 2020 jälkeen, ellei neuvosto yksimielisesti komission ehdotuksesta toisin päätä.

               (2)On vahvaa näyttöä siitä, että vaikka AKT-maiden investointikehyksellä on edistetty AKT–EU-kumppanuussopimuksen tavoitteita eli köyhyyden vähentämistä Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren maissa ja näiden maiden integroimista maailmantalouteen ja niiden kestävää kehitystä, sen panos näillä osa-alueilla ei ollut maksimaalinen. Jos AKT-maiden investointikehyksessä takaisin saadut varat käytettäisiin uuden toiminta- ja hallintokehyksen puitteissa, voitaisiin päästä parempiin kehitystuloksiin.

               (3)[Komissio hyväksyi 14 päivänä kesäkuuta 2018 ehdotuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi naapuruus-, kehitys- ja kansainvälisen yhteistyön välineen, jäljempänä ’NDICI-väline’ , perustamisesta
                  14
               . Ehdotetussa asetuksessa perustetaan Euroopan kestävän kehityksen rahasto plus, jäljempänä ’EKKR+ -rahasto’, jota tuetaan ulkosuhdetoimien takuujärjestelyllä ja johon jäsenvaltiot voivat osoittaa rahoitusta varattavaksi toimien käynnistämiseen tietyillä alueilla, tietyissä maissa tai tietyillä aloilla tai osana jo olemassa olevia investointi-ikkunoita.]

               (4)Euroopan kestävän kehityksen rahastolla
                  15
               , jäljempänä ’EKKR’, on katsottu olleen investointitarpeiden täyttämisen sekä unionin painopisteiden ja sitoumusten kannalta erittäin tärkeä merkitys alueilla, jotka se kattaa (Saharan eteläpuolinen Afrikka ja EU:n naapuruuspolitiikan piiriin kuuluvat maat).

               (5)Komissio ja unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja kehottivat yhteisessä tiedonannossaan ”Tavoitteena kokonaisvaltainen EU–Afrikka-strategia”
                  16
                unionia tukemaan kestävää kasvua ja työllisyyttä koko Afrikan mantereella. Unioni haluaa tehdä Afrikan kumppanina yhteistyötä investointien edistämiseksi muun muassa lisäämällä innovatiivisten rahoitusmekanismien käyttöä.

               (6)Komissio ja unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja totesivat edellä mainitussa yhteisessä tiedonannossa, että rahoitusvälineillä olisi edistettävä investointeja, joilla on suuri kehitysvaikutus ja joilla pääosin tuetaan yksityistä sektoria. Tässä olisi noudatettava komission tiedonannossa ”Yksityissektorin roolin vahvistaminen kehitysmaiden osallistavan ja kestävän kasvun tavoittelussa”
                  17
                vahvistettuja kriteereitä, jotka ovat mitattavissa oleva kehitysvaikutus, täydentävyys, puolueettomuus, yhteinen etu ja yhteisrahoitus, demonstrointivaikutus ja sosiaali-, ympäristö- ja verotusnormien noudattaminen.

               (7)Näin ollen on tarpeen sallia, että tässä päätöksessä tarkoitetut takaisin saadut varat ja kassavarat ovat rahoitusosuuksia EKKR+ -rahastoon ja ulkosuhdetoimien takuujärjestelyyn, jäljempänä ’ulkoiset käyttötarkoitukseensa sidotut tulot’. NDICI-väline ei saa edellä tarkoitettuja takaisin saatuja varoja ja kassavaroja ulkoisina käyttötarkoitukseensa sidottuina tuloina enää 31 päivän joulukuuta 2027 jälkeen. Tämän päivämäärän jälkeen varojen saajina ovat myöhemmät vastaavat rahoitusmekanismit, kunnes kyseiset varat on käytetty loppuun.

               (8)AKT-maiden investointikehyksessä takaisin saadut varat olisi siirrettävä vuosittain lisävaroiksi NDICI-välineen maantieteellisiin budjettikohtiin investoitaviksi EKKR+ -rahaston kautta ohjelma-asiakirjojen mukaisesti.

               (9)Komissio kanavoi investoinnit Euroopan investointipankin kautta pyrkien maksimoimaan niiden kehitysvaikutuksen ja täydentävyyden ja ottaen huomioon myös velanhoitokykyyn liittyvät kysymykset.

               (10)[[Naapuruus-, kehitys- ja kansainvälisen yhteistyön välineen perustamisesta] annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) XXX/XXXX mukaisesti] varat olisi ohjattava ensisijaisesti sellaisiin kehitysrahoitusvälineisiin, joihin liittyy suuria taloudellisia riskejä, kuten vaikuttavaan rahoitukseen, pääomasijoitusrahastoihin ja vähiten kehittyneissä maissa toteutettaviin toimiin. Toimilla olisi pyrittävä saamaan aikaan mahdollisimman suuri kehitysvaikutus.]

               (11)Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan eroamista Euroopan unionista ja Euroopan atomienergiayhteisöstä koskevan sopimuksen
                  18
                152 artiklan 4 kohdan mukaan peräkkäisiltä EKR-kausilta kertynyt Yhdistyneen kuningaskunnan osuus EKR:n investointikehyksestä korvataan Yhdistyneelle kuningaskunnalle, kun investointi erääntyy. Ellei toisin sovita, Yhdistyneen kuningaskunnan pääomaosuutta ei sidota uudelleen yhdennentoista EKR:n sitoumuskauden päättymisen jälkeen eikä sitä siirretä myöhemmille kausille.

               (12)Tämän päätöksen voimaantulon ja soveltamisen edellytyksenä olisi oltava [naapuruus‑, kehitys- ja kansainvälisen yhteistyön välineen perustamisesta] annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) XXXX/XXXX voimaantulo. Näin ollen tällä päätöksellä ja [naapuruus-, kehitys- ja kansainvälisen yhteistyön välineen perustamisesta annetun] Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) XXXX/XXXX on sama voimaantulopäivä ja sama soveltamispäivä,

               ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               1 artikla

               1)Sellaiset yhdeksännen, kymmenennen ja yhdennentoista Euroopan kehitysrahaston toimista osana AKT-maiden investointikehystä takaisin saadut varat, kymmenennen ja sitä edeltäneiden Euroopan kehitysrahastojen saldot ja kymmenennen ja sitä edeltäneiden Euroopan kehitysrahastojen hankkeista vapautuneet varat, jotka on saatu viimeistään .....[tämän päätöksen voimaantulopäivä], ovat rahoitusosuuksia [[naapuruus-, kehitys- ja kansainvälisen yhteistyön välineen perustamisesta] annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) XXX/XXXX 1 artiklassa tarkoitettuun Euroopan kestävän kehityksen rahasto plussaan, jäljempänä ’EKKR+ ‑rahasto’, ja samassa artiklassa tarkoitettuun ulkosuhdetoimien takuujärjestelyyn, ja ne käytetään rahoituksen tarjoamiseen kyseisen asetuksen 23 artiklan 1 kohdan f alakohdassa tarkoitettujen talousarviotakuiden ja g alakohdassa tarkoitettujen rahoitusta yhdistävien toimien muodossa].

               2)Tässä päätöksessä ’takaisin saaduilla varoilla’ tarkoitetaan kaikkia AKT-maiden investointikehyksen toimista saatuja tuloja, mukaan lukien osingot, pääomavoitot, vakuuspalkkiot, lainojen korot ja AKT-maiden investointikehyksen nimissä hallussa pidettäviä käteisvaroja varten avatuilla tileillä olevien määrien korot, kassavaroista tehdyistä sijoituksista maksettavia korvauksia ja takaisinmaksuja, mukaan lukien pääoman palautukset, vapautetut vakuudet ja lainojen lyhennykset. Takaisin saaduiksi varoiksi katsotaan myös varat, jotka ovat peräisin takaisin saatujen varojen vapauttamisesta.

               3)Takaisin saatuihin varoihin sovelletaan [naapuruus-, kehitys- ja kansainvälisen yhteistyön välineen perustamisesta] annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) XXXX/XXXX säädettyjä sovellettaviksi tulevia EKKR+ -rahastoa koskevia sääntöjä ja menettelyjä.

               2 artikla

               Rahoitusosuudet varataan Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren maille.

               3 artikla

               Tämän päätös tulee voimaan [naapuruus-, kehitys- ja kansainvälisen yhteistyön välineen perustamisesta] annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) XXXX/XXXX voimaantulopäivänä. Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2021.

               Tehty Brysselissä

                     Neuvoston puolesta

                     Puheenjohtaja

                     (1)

                        Neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien sisäinen sopimus Cotonoussa, Beninissä, 23 päivänä kesäkuuta 2000 allekirjoitetun Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden ryhmän sekä Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden välisen kumppanuussopimuksen rahoituspöytäkirjan mukaisesta yhteisön tukien rahoituksesta ja hoidosta sekä taloudellisen avun jakamisesta EY:n perustamissopimuksen neljännessä osassa tarkoitetuille merentakaisille maille ja alueille (EYVL L 317, 15.12.2000, s. 355–372).

                     (2)

                        Cotonoun kumppanuussopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna toisen kerran vuonna 2010, 76 artiklan 1 kohdan d alakohta sekä Cotonoun kumppanuussopimuksen liitteet I c ja II (EYVL L 317, 15.12.2000; EUVL L 287, 28.10.2005; EUVL L 287, 4.11.2010). Oikeudelliseen kehykseen kuuluu myös neuvostossa kokoontuneiden Euroopan unionin jäsenvaltioiden hallitusten edustajien sisäinen sopimus vuosia 2014–2020 koskevaan monivuotiseen rahoituskehykseen perustuvan Euroopan unionin avun rahoituksesta AKT–EU-kumppanuussopimuksen mukaisesti eli yhdennentoista Euroopan kehitysrahaston sisäinen sopimus (EUVL L 210, 6.8.2013) seuraavilta osin: 1 artiklan 5 kohta, 2 artiklan d alakohta, 4 artiklan 1 kohta, 5 artiklan 3 kohta, 7 artiklan 1 kohta, 9 artikla ja 11 artiklan 2 kohta; sekä yhdennentoista EKR:n varainhoitoasetuksen (yhdenteentoista Euroopan kehitysrahastoon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta ja asetuksen (EU) 2015/323 kumoamisesta annettu neuvoston asetus (EU) 2018/1877, EUVL L 307, 3.12.2018) 45–52 artikla.

                     (3)

                        Takaisin saaduilla varoilla tarkoitetaan sellaisia AKT-maiden investointikehyksen toimista peräisin olevia tuloja (kuten korkotuloja, osinkotuloja, maksettuja pääomaosuuksia, kassavaroista tehtyihin sijoituksiin liittyviä korvauksia, vakuuksia, muita palkkioita sekä investointikehyksen hankkimien pääomaosuuksien lunastuksesta tai myynnistä saatuja tuloja), takaisinmaksuja (kuten investointikehyksestä rahoitettujen vakuuksien vapauttamisen seurauksena palautuneita määriä, pääoman palautuksia ja lainojen lyhennyksiä) ja kassavaroja, jotka on saatu viimeistään 1. tammikuuta 2021. Takaisin saaduiksi varoiksi katsotaan myös varat, jotka ovat peräisin tällaisten varojen vapauttamisesta.

                     (4)

                        Ehdotus neuvoston asetukseksi Euroopan unionin elpymisvälineen perustamisesta covid-19-pandemian jälkeisen elpymisen tukemiseksi, COM(2020) 441 final, 28.5.2020.

                     (5)

                        Euroopan kestävän kehityksen rahasto plus (EKKR+ -rahasto), joka on perustettu naapuruus-, kehitys- ja kansainvälisen yhteistyön välineen perustamisesta annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella, ks. komission ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi naapuruus-, kehitys- ja kansainvälisen yhteistyön välineen perustamisesta, COM(2018) 460 final.

                     (6)

                        AKT-maiden investointikehyksen loppuarviointi, loppuraportti, Aide à la Décision Economique (ADE), maaliskuu 2020.

                     (7)

                        Euroopan investointipankin ulkoinen lainanantovaltuus vuosiksi 2007–2013 – asiantuntijaryhmän väliarviointi ja suositukset (Mid-term review and recommendations of the Steering Committee of Wise Persons), helmikuu 2010, tunnetaan myös Camdessusin raporttina.

                     (8)

                        Rahoitusta yhdistävien toimien arviointi, loppuraportti, joulukuu 2016.

                     (9)

                        Komission kertomus Euroopan parlamentille ja neuvostolle Euroopan kestävän kehityksen rahaston täytäntöönpanosta, COM(2020) 224 final, kesäkuu 2020.

                     (10)

                        Neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien, Euroopan parlamentin ja komission yhteinen julkilausuma Uusi kehityspolitiikkaa koskeva eurooppalainen konsensus – ”Meidän maailmamme, meidän ihmisarvomme, meidän tulevaisuutemme”, 2017 (EUVL C 210, 30.6.2017).

                     (11)

                        YK:n päätöslauselma: Transforming our World: The 2030 Agenda for Sustainable Development, 2015.

                     (12)

                        COM(2014) 263 final.

                     (13)

                        EUVL L 210, 6.8.2013, s. 1.

                     (14)

                        COM(2018) 460 final.

                     (15)

                        Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2017/1601, annettu 26 päivänä syyskuuta 2017, Euroopan kestävän kehityksen rahaston (EKKR), EKKR-takuun ja EKKR-takuurahaston perustamisesta (EUVL L 249, 27.9.2017, s. 1).

                     (16)

                        JOIN(2020) 4 final.

                     (17)

                        COM(2014) 263 final.

                     (18)

                        EUVL L 29, 31.1.2020, s. 7.