				|

		52014PC0614

			Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS Itämeren turska-, silakka- ja kilohailikantoja ja näitä kantoja hyödyntäviä kalastuksia koskevasta monivuotisesta suunnitelmasta, neuvoston asetuksen (EY) N:o 2187/2005 muuttamisesta ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1098/2007 kumoamisesta /* COM/2014/0614 final - 2014/0285 (COD) */

			   	PERUSTELUT
1.           1.       Ehdotuksen tausta
·
Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet
Turskaa, silakkaa ja kilohailia kalastetaan
Itämerellä merkittävässä määrin. Kansainvälisen merentutkimusneuvoston (ICES[1]) tieteellisessä
lausunnossa on todettu, että joidenkin näiden kantojen tämänhetkiset
hyödyntämisasteet eivät ole johdonmukaisia kestävän enimmäiskäytön
saavuttamisen kanssa. Itämeren turskakantojen hoitosuunnitelma on ollut
käytössä vuodesta 2007 alkaen[2],
mutta silakka- ja kilohailikantoihin ei vielä sovelleta hoitosuunnitelmaa. Tämä
estää kyseisten kalastusten kestävän hoidon eikä turvaa vakaita
kalastusmahdollisuuksia näitä kalastuksia harjoittaville kalastajille.
Sen lisäksi, että turska, silakka ja kilohaili
muodostavat pohjan pyyntikalastukselle, ne ovat tärkeitä Itämeren ekosysteemin
osatekijöitä, ja niiden välillä on vahvoja biologisia vuorovaikutussuhteita.
Turskat saalistavat kilohailia ja silakkaa, joten turskakannan koko määräytyy
silakka- ja kilohailikantojen koon perusteella ja päinvastoin. Tieteellisissä
analyyseissä on saatu viitteitä siitä, että tällä hetkellä suositeltua
suuremmat kalastuspaineet saattavat olla kestäviä kyseisten Itämeren lajien
sisäisten ja keskinäisten vuorovaikutussuhteiden johdosta.
Tieteellis-teknis-taloudellinen kalastuskomitea (STECF)[3] on kuitenkin todennut[4], että tutkimustyötä on
tarpeen jatkaa tällaisilla korkeilla tasoilla harjoitettavaan kalastukseen
liittyvien riskien selvittämiseksi.
Itämeren ympäristöolot voivat vaikuttaa
voimakkaasti Itämeren kalakantojen, erityisesti turskan ja kilohailin,
tuottavuuteen. Itämeren itäosan turskan kutualueet rajoittuvat syviin vesiin,
joissa suolapitoisuus on riittävän suuri, jotta mädin hedelmöittyminen on
mahdollista ja jotta hedelmöittyneet mätimunat voivat kellua. Valtameriveden
niukka sisäänvirtaus Pohjanmereltä on 1980-luvun puolivälistä alkaen
aiheuttanut näissä syvissä suolaisissa vesialueissa happikatoa, ja turska on
lisääntynyt onnistuneesti vain eteläisillä kutualueilla. Jos Pohjanmereltä
virtaisi Itämeren itäosaan runsaasti suolavettä, turskakannan uusiutuminen
voisi olla huomattavasti viime vuosia suurempaa. Kilohailin tapauksessa
rekrytoinnin ja lämpötilan välillä on yhteys, sillä kantaan rekrytoituu
lämpimissä oloissa enemmän nuoria kaloja. Tämä yhteys merkitsee, että esimerkiksi
kahdella perättäisellä kylmällä talvella voi olla kilohailikannalle vakavia
seurauksia.
Koska biologisilla vuorovaikutussuhteilla ja
ympäristövaikutuksilla on suuri merkitys Itämeren turska-, silakka- ja
kilohailikannoille, on suotavaa voida mukauttaa näiden kantojen
hyödyntämisasteita ja -malleja ottaen huomioon vuorovaikutussuhteita ja
ympäristöolojen muutoksia koskevan tieteellisen tietämyksen parantuminen.
Tällainen lähestymistapa olisi johdonmukainen myös kalastuksenhoitoon
sovellettavan ekosysteemiperustaisen lähestymistavan kanssa. Ensimmäinen askel
kohti tällaista mukautuvaa hoitoa olisi sisällyttää kaikki kyseiset kannat
yhteen yhteiseen hoitosuunnitelmaan. Se sisältäisi kuhunkin kantaan
sovellettavat kalastuskuolevuustavoitteet, joiden perusteella  kyseisten
kantojen vuotuiset suurimmat sallitut saaliit (TACit) asetettaisiin. Niitä
mukautettaisiin tarvittaessa päivittämällä kunkin kannan kalastuskuolevuuteen
ja kannan kokoon liittyviä viitearvoja, jos tämä olisi tieteellisten tietojen
perusteella aiheellista.
Ehdotuksen tavoitteena on laatia
hoitosuunnitelma Itämeren turska-, silakka- ja kilohailikannoille.
Hoitosuunnitelmalla varmistetaan kyseisten kantojen kestävä hyödyntäminen ja
turvataan kalastusmahdollisuuksien vakaus sekä taataan, että hoito perustuu
tuoreimpiin tieteellisiin tietoihin kantojen sisäisistä ja keskinäisistä
vuorovaikutussuhteista ja muista ekosysteemiin ja ympäristöön liittyvistä
näkökohdista. Aloitteen erityistavoitteena on varmistaa, että Itämeren turska-,
silakka- ja kilohailikantoja hyödynnetään kestävällä tavalla noudattaen
kestävän enimmäistuoton periaatetta ja kalastuksenhoitoon sovellettavaa
ekosysteemiperustaista lähestymistapaa. Tätä varten kyseisiä kantoja olisi
pyydettävä siten, että ne ovat kestävän enimmäistuoton mahdollistavalla tasolla.

Turskan ja pelagisen kalastuksen sivusaaliina
saadaan kampelakaloja, erityisesti punakampelaa, kampelaa, piikkikampelaa ja
silokampelaa. Turskan ja pelagisten kantojen hyödyntäminen ei saisi vaarantaa
Itämeren kampelakalojen kestävyyttä.
Hoitosuunnitelmaa sovelletaan kaikkiin unionin
kalastusaluksiin Itämerellä riippumatta niiden kokonaispituudesta, koska tämä
on yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen mukaista ja vastaa kyseisten alusten
vaikutusta asianomaisiin kalakantoihin.
·
Yleinen tausta
1.           Itämeren itä- ja länsiosien
turskakannat katsotaan kahdeksi erilliseksi kannaksi. Itämerellä on useita eri
silakkakantoja, ja pääkanta elää meren itäisessä altaassa. Pienempiä
silakkakantoja esiintyy Selkämerellä, Pohjanlahdella, Riianlahdella ja Itämeren
länsiosassa. Viimeksi mainittu kanta kutee Itämeren länsiosassa ja vaeltaa sen
jälkeen ravinnon perässä Skagerrakiin ja itäiselle Pohjanmerelle. Näillä
alueilla se sekoittuu Pohjanmeren silliparviin, ja sitä saadaan saaliiksi
sekakalastuksessa. Itämerellä elää yksi kilohailikanta.
2.           Kumpaankin Itämeren
turskakantaan sovelletaan nykyisin hoitosuunnitelmaa2, ja näiden
kantojen kalastusta koskevia hoitotoimenpiteitä ovat vuotuisten TACien
asettaminen, pyyntiponnistuksen rajoitukset ja tekniset toimenpiteet, joihin
kuuluvat vähimmäissilmäkoot, saaliiden koostumusta koskevat säännöt, aluksesta
purettavien kalojen vähimmäiskoot ja kalastuskieltoalueet/-kaudet. Silakan ja
kilohailin tämänhetkiseen kalastuksenhoitoon kuuluvat vuotuiset TACit ja tekniset
toimenpiteet, mukaan lukien silmäkokoa ja saaliiden koostumusta koskevat
säännöt.
3.           ICES katsoo, että
Pohjanlahden pienestä silakkakannasta ei ole saatavilla riittävästi tietoa,
joten kannan tilaa ei ole tällä hetkellä täysin mahdollista arvioida pyyntisuosituksen
pohjaksi. Tästä syystä suunnitelmassa ei ole vahvistettu pyyntisääntöä
kyseiselle kannalle. Ottaen huomioon kyseisen kannan ja sitä hyödyntävän
kalastuksen pieni koko, kannalle ei ole järkevää vahvistaa erillistä TACia. Sen
sijaan säädetään, että tästä kannasta pyydetyt saaliit on katsottava osaksi
Selkämeren/Pohjanlahden silakan yhdistettyä TACia.
4.           Yhteisestä
kalastuspolitiikasta 11 päivänä joulukuuta 2013 annetussa Euroopan parlamentin
ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 1380/2013 vahvistetaan 1 päivästä tammikuuta
2014 sovellettavat yhteisen kalastuspolitiikan säännöt, joihin sisältyy
monivuotisia hoitosuunnitelmia koskevia säännöksiä, ja siinä vahvistetaan myös
purkamisvelvoite kannoille, joihin sovelletaan TACeja. Asetuksen 9 ja 10 artiklassa
esitetään monivuotisten hoitosuunnitelmien periaatteet, tavoitteet ja sisältö.
Asetuksen 15 artiklan nojalla purkamisvelvoitetta sovelletaan Itämerellä
vuodesta 2015 alkaen pelagisten lajien ja lohen kalastukseen sekä kalastusta
määrittäviin lajeihin ja 1 päivästä tammikuuta 2017 kaikkiin muihin TACien
alaisiin lajeihin.
5.           Kestävää enimmäistuottoa
vastaavat tavoitteet on ilmaistu ICESin suositusten mukaisina vaihteluväleinä.
Vaihteluvälit mahdollistavat kestävään enimmäistuottoon perustuvan hoitosuunnitelman
laatimisen kyseisille kannoille, ja niiden puitteissa on helpompi tehdä
mukautuksia tieteellisten lausuntojen muuttuessa ja samalla säilyttää
mahdollisimman hyvä ennustettavuus. Tavoitteita täydennetään säilyttämisen
viitearvoihin liittyvillä suojatoimenpiteitä koskevilla säännöksillä. Kyseisten
kantojen osalta nämä viitearvot ilmaistaan ICESin viimeisimmästä
vertailuanalyysistä saatuna kutevan kannan biomassana. Jos kutevan biomassan
tasosta ei ole saatavilla lausuntoa, suojatoimenpiteitä koskevien säännösten
soveltaminen käynnistyy, kun tieteelliset lausunnot osoittavat kannan olevan
uhanalainen.
6.           Asetuksen (EU) N:o 1380/2013
15 artiklan mukaisesti hoitosuunnitelmaan sisältyy kaikkien Itämeren turskan,
silakan ja kilohailin kalastuksen turska-, silakka-, kilohaili- ja
kampelasaaliiden purkamistavoite, millä pyritään osaltaan panemaan täytäntöön
poisheittämiskielto lukuun ottamatta olosuhteita, joissa on olemassa näyttöä
korkeasta eloonjäämisasteesta. Asetuksen (EU) N:o 1380/2013 16 artiklan 7
kohdan mukaisesti jäsenvaltioiden on TACeja niiden lipun alla purjehtiville
aluksille jakaessaan otettava huomioon todennäköinen saaliskoostumus ja kaikkia
saaliita koskeva purkamisvelvoite. Tässä onnistuakseen jäsenvaltiot voivat
hyväksyä kansallisia toimenpiteitä, kuten käytettävissä olevasta kansallisesta
TACista tehtävän tietynsuuruisen varauman säilyttäminen tai kiintiöiden vaihdot
muiden jäsenvaltioiden kanssa.
7.           STECF:n tieteellisen
lausunnon4 mukaisesti suunnitelmassa ei vahvisteta vuosittaisia
pyyntiponnistusrajoituksia.
8.           Asetuksen (EU) N:o 1380/2013
18 artiklan mukaisesti jäsenvaltiot, joilla on välitön hallinnointietu, voivat
esittää yhteisiä suosituksia muun muassa hyväksyttävistä toimenpiteistä, kun
komissiolle on siirretty valta hyväksyä toimenpiteitä delegoiduilla säädöksillä
tai täytäntöönpanosäädöksillä monivuotisen hoitosuunnitelman tavoitteiden
saavuttamiseksi. Tätä varten suunnitelmassa otetaan käyttöön alueellisen
yhteistyön mahdollisuus teknisten toimenpiteiden, kyseisten kantojen
kalastuksen sivusaaliiden purkamisvelvoitetta ja erityisiä
säilyttämistoimenpiteitä koskevien säännösten hyväksymisen osalta.
9.           Kalavarojen säilyttämiseen
tähtäävän yhteisen kalastuspolitiikan (YKP) yleistavoitteen mukaisesti ja
ottaen erityisesti huomioon asetuksen (EU) N:o 1380/2013 9 ja 10 artikla,
joissa edellytetään monivuotisten suunnitelmien laatimista, suunnitelman
pääelementit ovat seuraavat:
–
Päämäärät ja tavoitteet (päästä kestävän
enimmäistuoton periaatteen mukaisille kalastuskuolevuuden tasoille);
–
Kutevan biomassan tasoina ilmaistut säilyttämisen
viitearvot ja erityiset säilyttämistoimenpiteet;
–
Purkamisvelvoitteeseen liittyvät säännökset;
–
Teknisiä toimenpiteitä koskevat puitteet;
–
Suunnitelman määräaikainen arviointi tieteellisten
lausuntojen perusteella.
·
Voimassa olevat EU:n aiemmat säännökset
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU)
N:o 1380/2013[5],
annettu 11 päivänä joulukuuta 2013, yhteisestä kalastuspolitiikasta, neuvoston
asetusten (EY) N:o 1954/2003 ja (EY) N:o 1224/2009 muuttamisesta sekä neuvoston
asetusten (EY) N:o 2371/2002 ja (EY) N:o 639/2004 ja neuvoston päätöksen
204/585/EY kumoamisesta, jossa vahvistetaan YKP:n yleiset puitteet ja
yksilöidään tilanteet, joissa neuvoston on hyväksyttävä monivuotiset
suunnitelmat,
Itämeren turskakantoja ja näitä kantoja
hyödyntäviä kalastuksia koskevasta monivuotisesta suunnitelmasta, asetuksen
(ETY) N:o 2847/93 muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 779/97
kumoamisesta 18 päivänä syyskuuta 2007 annetussa neuvoston asetuksessa (EY)
N:o 1098/2007 vahvistetaan säännöt Itämeren turskakantojen kestävälle
hyödyntämiselle.
Kalavarojen säilyttämisestä teknisten
toimenpiteiden avulla Itämeren, Belttien ja Juutinrauman vesialueilla,
asetuksen (EY) N:o 1434/98 muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 88/98 kumoamisesta
21 päivänä joulukuuta 2005 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2187/2005
esitetään tekniset säilyttämistoimenpiteet Itämerellä, joita ovat saaliiden
koostumusta koskevat säännöt, vähimmäissilmäkoko, aluksesta purettavien kalojen
vähimmäiskoko sekä kalastuskieltoalueet ja -kaudet lohenkalastuksen osalta.
Siinä asetetaan Itämerelle myös ajoverkkokielto.
Eräiden kalakantojen ja kalakantaryhmien
Itämerellä sovellettavien kalastusmahdollisuuksien ja niihin liittyvien
edellytysten vahvistamisesta vuosittain annettavissa neuvoston asetuksissa
(esimerkiksi eräiden kalakantojen ja kalakantaryhmien Itämerellä sovellettavien
kalastusmahdollisuuksien vahvistamisesta vuodeksi 2014 19 päivänä marraskuuta
2013 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 1180/2010) säädetään kyseisten kantojen
(turska, silakka ja kilohaili) TACeista.
Yhteisön valvontajärjestelmästä, jonka
tarkoituksena on varmistaa yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen noudattaminen,
asetusten (EY) N:o 847/96, (EY) N:o 2371/2002, (EY)
N:o 811/2004, (EY) N:o 768/2005, (EY) N:o 2115/2005, (EY)
N:o 2166/2005, (EY) N:o 388/2006, (EY) N:o 509/2007, (EY)
N:o 676/2007, (EY) N:o 1098/2007, (EY) N:o 1300/2008 ja (EY)
N:o 1342/2008 muuttamisesta sekä asetusten (ETY) N:o 2847/93, (EY)
N:o 1627/94 ja (EY) N:o 1966/2006 kumoamisesta annetussa neuvoston
asetuksessa (EY) N:o 1224/2009 vahvistetaan kalastusta koskevat yleiset
tarkastusvaatimukset sekä monivuotisia suunnitelmia koskevat erityiset
tarkastusvaatimukset.
·
Johdonmukaisuus suhteessa unionin muuhun
politiikkaan ja muihin tavoitteisiin
Ehdotus ja sen tavoitteet ovat johdonmukaisia
Euroopan unionin politiikkojen kanssa, erityisesti ympäristö-, sosiaali-,
markkina- ja kauppapolitiikkojen kanssa.
2.           KUULEMISTEN JA
VAIKUTUSTENARVIOINTIEN TULOKSET
·
Intressitahojen kuuleminen
Kuulemismenettely, tärkeimmät kohderyhmät
ja yleiskuvaus vastaajista
Koska Itämeren turska-, silakka- ja
kilohailikantojen tärkein intressi on kaupallinen pyyntikalastus, kuuleminen on
keskitetty Itämeren alueelliseen neuvoa-antavaan toimikuntaan ja Itämeren
alueen jäsenvaltioiden kalastusviranomaisiin. Itämeren alueellinen
neuvoa-antava toimikunta koostuu kalastusalan ja muiden sellaisten eturyhmien
edustajista, joihin yhteinen kalastuspolitiikka vaikuttaa. Kalastusalan
edustajiin kuuluu kalastajaliittoja, tuottajajärjestöjä, jalostajia ja
markkinajärjestöjä. Muita eturyhmiä ovat ympäristöalan kansalaisjärjestöt,
kuluttaja- ja naisverkostot, virkistys- ja urheilukalastajat sekä
kotitarvekalastajat.
Tähän aloitteeseen liittyvässä kuulemis- ja
kehittämisprosessissa noudatettiin MARE-pääosaston vakiintunutta menettelyä
pitkän aikavälin hoitosuunnitelmien kehittämiseksi ja arvioimiseksi. Menettely
koostuu kahdesta vaiheesta. Ensimmäinen vaihe on jälkiarviointi, jossa
tarkastellaan voimassa olevan hoitosuunnitelman aiempia saavutuksia. Tämän
jälkeen tehdään tarvittaessa ennakkoarviointi, jossa tarkastellaan mahdollisia
korvaavia monivuotisia hoitosuunnitelmia ja niiden mahdollisia vaikutuksia.
Kummassakin vaiheessa järjestetään useita tieteellis-teknis-taloudellisen
kalastuskomitean (STECF) asiantuntijaryhmien kokouksia. Näissä kokouksissa
tarkastellaan MARE-pääosaston täsmentämiä viitearviointiperusteita. Kaikki nämä
kokoukset ovat avoinna neuvoa-antavien toimikuntien ja jäsenvaltioiden
edustajille, jotka voivat esittää niissä oman näkökantansa ja ottaa esille
tarpeellisina pitämiään kysymyksiä. Tässä asiassa kuultiin lisäksi STECF:n
arviointiprosessin päätyttyä tarkemmin Itämeren neuvoa-antavaa toimikuntaa
(BSAC) ja jäsenvaltioita suunnitelman tietyistä osista.
Lähteenä olleet tieteenalat ja
asiantuntemuksen alat
Kuten edellä todetaan, STECF:n asiantuntijat
tarjosivat neuvoja koko arviointiprosessin ajan. Ne sisälsivät kalastusalan
tutkijoiden mutta myös muiden tieteenalojen, kuten talous- ja yhteiskuntatieteiden,
asiantuntijoiden antamia suosituksia. Myös ICES antoi tieteellisiä lausuntoja.
Tiivistelmä vastauksista ja siitä, miten ne
on otettu huomioon
Pelagisia lajeja koskevan hoitosuunnitelman
ennakkoarvioinnin[6], FISH/200 sekä voimassa olevan Itämeren
turskan hoitosuunnitelman jälki-[7]
ja ennakkoarvioinnin[8]
jälkeen päätettiin kesäkuussa 2011 siirtyä Itämeren turska-, silakka- ja
kilohailikantojen useita lajeja koskevaan hoitosuunnitelmaan.  Päätös tehtiin
kuulemalla jäsenvaltioita ja sidosryhmiä alueellisen BALTFISH-foorumin
kokouksessa. Sittemmin päätös vahvistettiin virallisesti lokakuussa 2011
pidetyssä kalastusneuvoston kokouksessa[9].
Päätös perustui YKP:n uudistuksen yhteydessä ennakoituun vaatimukseen
mahdollisuuksien mukaan useita lajeja koskevista suunnitelmista.
Päätös siirtyä Itämeren kalakantojen useita
lajeja koskevaan hoitosuunnitelmaan edellytti STECF:n uuden kokouskierroksen
aloittamista. MARE-pääosasto järjesti ennakkoarvioinnin perustaksi useita
asiantuntijakokouksia, joista useimmat järjestettiin yhdessä STECF:n ja ICESin
kanssa. Sidosryhmät olivat tervetulleita kaikkiin näihin kokouksiin, ja BSAC:n
jäseniä osallistui kaikkiin kokouksiin. Kokoukset järjestettiin seuraavasti:
Monivuotisia hoitosuunnitelmia käsittelevän
STECF:n asiantuntijaryhmän arvioinnin rajausta käsittelevä kokous, Edinburgh,
Yhdistynyt kuningaskunta, 28.11.–2.12.2011[10].

ICES Workshop on Integrated/Multispecies
Advice for Baltic Fisheries,  Charlottenlund, Tanska,
6.–8.3.2012[11].
Monivuotisia hoitosuunnitelmia käsittelevän
STECF:n asiantuntijaryhmän arvioinnin rajausta käsittelevä kokous, Rostock,
Saksa, 26.–30.3.2012[12].

Edellä mainittujen kokousten jälkeen STECF
totesi lausunnossaan, että nykyisiin, kohdelajikohtaisiin kestävää
enimmäistuottoa koskeviin tavoitteisiin perustuva hoitosuunnitelma takaisi
parhaiten korkean pitkän aikavälin tuoton ja aiheuttaisi samalla kannalle
mahdollisimman pienen riskin. Lyhyesti sanottuna tällainen suunnitelma olisi
johdonmukainen kestävän enimmäistuoton periaatteiden kanssa. Asiantuntijat
huomauttivat myös, että useampaa lajia koskeva lähestymistapa saattaisi
mahdollistaa tiettyjen kantojen osalta korkeamman kalastuskuolevuustavoitteen,
mutta vaadittaisiin lisää tieteellistä tutkimustyötä tällaiseen
lähestymistapaan liittyvien riskien arvioimiseksi. Lausunnon perusteella
laadittiin keskusteluasiakirja, jossa käsiteltiin kyseisiä vaihtoehtoja ja
niiden vaikutuksia. Asiasta keskusteltiin BALTFISH-kokouksessa jäsenvaltioiden
kanssa sekä BSAC:n kanssa; molemmat keskustelut käytiin vuoden 2012 kesäkuun
puolivälissä.
Yhteisen kalastuspolitiikan uudistuksesta
vuonna 2013 annetun asetuksen hyväksymisen sekä Euroopan parlamentin ja
neuvoston huhtikuussa 2014 laatiman monivuotisia suunnitelmia käsitelleen
työryhmän loppuraportin[13]
julkaisemisen yhteydessä asiasta järjestettiin uusia kuulemisia sidosryhmien
kanssa BSAC:ssa ja jäsenvaltioiden viranomaisten kanssa BALTFISH-foorumilla.
Nämä kuulemiset järjestettiin maalis–kesäkuussa 2014.
Asiantuntijalausuntojen julkistaminen
Raportit kaikista asiaa koskevista STECF:n
asiantuntijakokouksista ovat saatavilla STECF:n verkkosivuilla osoitteessa https://stecf.jrc.ec.europa.eu/.
Sidosryhmät osallistuivat myös aktiivisesti
koko kuulemismenettelyn kaikissa vaiheissa aloitteen myöhempään kehittämiseen.
·
Vaikutusten arviointi
·
Ennen monivuotisen suunnitelman laatimista tehtiin
laajamittainen vaikutustenarviointi. Sen aikana tarkasteltiin kolmen
vaihtoehdon biologisia, ympäristöllisiä ja sosiaalis-taloudellisia näkökohtia.
Sen jälkeen tämä monivuotinen suunnitelma kehitettiin vaikutuksiltaan kaikkein
suotuisimman vaihtoehdon pohjalta. Varmistamalla kyseisten kantojen kalastus
kestävän enimmäistuoton tasolla vuoteen 2015 mennessä saavutetaan myös biologisia
ja ympäristöhyötyjä. Kokonaispyyntiponnistuksen oletettu aleneminen johtaisi
myös alusten koneiden päästöjen vähenemiseen.
·
Sosiaalis-taloudellisten vaikutusten osalta
silakka- ja kilohailikantojen sisällyttäminen hoitosuunnitelmaan tarjoaisi
järjestelmällisen perustan vuotuisten TACien vahvistamiselle siten, että
pelagisen kalastuksen saaliit olisivat paremmin ennakoitavissa, mikä
helpottaisi liiketoiminnan suunnittelua ja lisäisi toimitusvarmuutta. Se
antaisi myös lisäarvoa, koska hoitosuunnitelma on tavallisesti edellytys sille,
että kalastus saa esimerkiksi Marine Stewardship Council -järjestön (MSC)
sertifioinnin. Sertifioidusta kalastuksesta saadusta kalasta voidaan pyytää
markkinoilla korkeampi hinta.
·
Kalastusmahdollisuuksien vähentäminen voi johtaa
kalastajien ja jalostusalan voiton hienoiseen alenemiseen, ja sillä saattaa
lyhyellä aikavälillä olla haitallisia vaikutuksia kuluttajille, mutta kantojen
tilan palauttaminen vaikuttaa pitkällä aikavälillä suotuisasti sekä
voitto-osuuteen että kalastuksen kestävyyteen. Lisäksi kiintiöiden väliaikainen
vähentäminen johtaa yleensä kyseisen kannan osalta korkeampiin hintoihin.
·
Pyyntiponnistusjärjestelmästä ja yhtä
kalastusaluetta koskevasta vaatimuksesta luopuminen yksinkertaistaa oikeudellista
kehystä ja vähentää jäsenvaltioiden ja toimialan hallintotaakkaa.
3.           EHDOTUKSEEN LIITTYVÄT
OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDAT
·
Oikeusperusta
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen
43 artiklan 2 kohta
·
Toissijaisuusperiaate
Ehdotuksen säännökset liittyvät meren
elollisten luonnonvarojen säilyttämiseen eli ne ovat toimenpiteitä, jotka
kuuluvat unionin yksinomaiseen toimivaltaan. Sen vuoksi
toissijaisuusperiaatetta ei sovelleta.
·
Suhteellisuusperiaate
Ehdotetut toimenpiteet ovat
suhteellisuusperiaatteen mukaisia, koska ne ovat asianmukaisia, tarpeellisia,
eikä käytettävissä ole vähemmän rajoittavia toimenpiteitä, joilla päästäisiin
haluttuihin politiikan tavoitteisiin.
·
Sääntelytavan valinta
Ehdotettu sääntelytapa: Euroopan parlamentin
ja neuvoston asetus.
4.           TALOUSARVIOVAIKUTUKSET
Ehdotuksella ei ole talousarviovaikutuksia.
2014/0285 (COD)
Ehdotus
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS
Itämeren turska-, silakka- ja
kilohailikantoja ja näitä kantoja hyödyntäviä kalastuksia koskevasta
monivuotisesta suunnitelmasta, neuvoston asetuksen (EY) N:o 2187/2005
muuttamisesta ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1098/2007 kumoamisesta
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN
UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan 2 kohdan,
ottavat huomioon Euroopan komission
ehdotuksen,
ottavat huomioon Euroopan talous- ja
sosiaalikomitean lausunnon[14],

ottavat huomioon Euroopan unionin alueiden
komitean lausunnon[15],
sen jälkeen kun ehdotus on toimitettu
kansallisille parlamenteille,
noudattavat tavallista
lainsäätämisjärjestystä,

sekä katsovat seuraavaa:
(1)       Yhdistyneiden Kansakuntien 10
päivänä joulukuuta 1982 tehdyssä merioikeusyleissopimuksessa[16], jossa unioni on
sopimuspuolena, vahvistetaan säilyttämisvelvoitteita, mukaan lukien velvoite,
jonka mukaan hyödynnettävät kannat pidetään kestävän enimmäistuoton
mahdollistavilla tasoilla tai palautetaan tällaisille tasoille.
(2)       Johannesburgissa vuonna 2002
pidetyssä kestävän kehityksen huippukokouksessa unioni ja sen jäsenvaltiot
sitoutuvat toteuttamaan toimia monien kalakantojen jatkuvan hupenemisen
torjumiseksi. Sen vuoksi on tarpeen mukauttaa turskan, silakan ja kilohailin
hyödyntämistasoja Itämerellä ja varmistaa, että näiden kantojen hyödyntäminen
palauttaa ja säilyttää ne sellaisten tasojen yläpuolella, joilla voidaan saada
aikaan kestävä enimmäistuotto.
(3)       Yhteisen kalastuspolitiikan
olisi edistettävä meriympäristön suojelua, kaikkien kaupallisesti
hyödynnettävien lajien kestävää hoitoa ja erityisesti ympäristön hyvän tilan
saavuttamista vuoteen 2020 mennessä, kuten Euroopan parlamentin ja neuvoston
direktiivin 2008/56/EY 1 artiklan 1 kohdassa säädetään[17].
(4)       Euroopan parlamentin ja
neuvoston asetuksessa (EU) N:o 1380/2013 vahvistetaan yhteisen
kalastuspolitiikan, jäljempänä 'YKP', säännöt unionin kansainvälisen
velvoitteiden mukaisesti. YKP:n tavoitteita ovat muun muassa sen varmistaminen,
että kalastus ja vesiviljely ovat ekologisesti kestäviä pitkällä aikavälillä ja
että kalastuksenhoitoon sovelletaan ennalta varautuvaa ja ekosysteemilähtöistä
lähestymistapaa.
(5)       Kansainväliseltä
merentutkimusneuvostolta (ICES) ja tieteellis-teknis-taloudelliselta
kalastuskomitealta (STECF) äskettäin saaduissa tieteellisissä lausunnoissa on
todettu, että turska- ja kilohailikantojen sekä eräiden silakkakantojen
hyödyntäminen ylittää kestävän enimmäistuoton saavuttamiseksi vaaditun tason.
(6)       Turskakantojen
hoitosuunnitelma on ollut käytössä vuodesta 2007 alkaen[18], mutta silakka- ja
kilohailikantoihin ei vielä sovelleta vastaavia suunnitelmia. Koska turskan ja
pelagisten lajien välillä on voimakkaita biologisia vuorovaikutussuhteita,
turskakannan koko voi vaikuttaa silakka- ja kilohailikantojen kokoon ja
päinvastoin. Lisäksi jäsenvaltiot ja sidosryhmät ovat ilmaisseet kannattavansa
Itämeren tärkeimpien kalakantojen hoitosuunnitelmien kehittämistä ja
soveltamista.
(7)       Tässä asetuksessa vahvistetun
monivuotisen suunnitelman olisi asetuksen (EU) N:o 1380/2013 9 ja 10 artiklan
mukaisesti perustuttava tieteellisiin, teknisiin ja taloudellisiin
lausuntoihin, ja siihen olisi sisällyttävä selkeät määrälliset tavoitteet
aikatauluineen, säilyttämisen viitearvot ja suojatoimet.
(8)       On aiheellista vahvistaa
useita lajeja koskeva kalastuksenhoitosuunnitelma ottaen huomioon turska-,
silakka- ja kilohailikantojen välinen vuorovaikutus sekä näiden kantojen
kalastuksen sivusaalislajit, erityisesti Itämeren punakampela-, silokampela-,
kampela- ja piikkikampelakannat. Suunnitelman tavoitteena olisi oltava
kyseisten kantojen kestävän enimmäistuoton saavuttaminen ja ylläpitäminen.
(9)       Turska- ja pelagisten
kantojen hyödyntäminen ei saisi vaarantaa niiden kalastuksen sivusaaliina
pyydettyjen kantojen ja erityisesti Itämeren punakampelan, silokampelan,
kampelan ja piikkikampelan kantojen kestävyyttä. Sen vuoksi suunnitelmassa
olisi pyrittävä myös varmistamaan näiden sivusaaliskantojen säilyminen ennalta
varautuvan lähestymistavan mukaista biomassatasoa suurempina.
(10)     Koska asetuksen (EU) N:o
1380/2013 15 artiklassa otettiin käyttöön kaikkia TACien alaisia lajeja koskeva
purkamisvelvoite, suunnitelman avulla olisi pyrittävä myös edistämään turskan,
silakan, kilohailin ja punakampelan purkamisvelvoitteen täytäntöönpanoa.
(11)     Asetuksen (EU) N:o 1380/2013
16 artiklan 4 kohdassa edellytetään, että kalastusmahdollisuudet on
määriteltävä monivuotisissa suunnitelmissa vahvistettujen tavoitteiden
mukaisesti.
(12)     Sen vuoksi nämä tavoitteet
olisi vahvistettava ja ilmaistava tieteellisiin lausuntoihin[19] perustuvina
kalastuskuolevuustasoina.
(13)     Olisi vahvistettava
lisävarotoimenpiteenä säilyttämisen viitearvot, kun kannan koko pienenee
tietylle kriittiselle tasolle, johon liittyy vakava riski. Ne olisi
määriteltävä kannan täyttä lisääntymiskykyä vastaavan kutevan biomassan
vähimmäistasoina. Jos kannan koko laskee kutevan biomassan vähimmäistason alapuolelle,
olisi suunniteltava korjaavia toimenpiteitä.
(14)     Sivusaaliina pyydettyjen
kantojen osalta kutevan biomassan vähimmäistasoa koskevien tieteellisten
lausuntojen puuttuessa olisi toteutettava erityisiä säilyttämistoimenpiteitä,
kun kanta on tieteellisen lausunnon mukaan vaarassa.
(15)     Kalastettaessa loukuilla,
rysillä ja merroilla kalojen eloonjäämisaste on korkea, koska kyseisten
pyydysten ominaisuudet eivät aiheuta vahinkoa kaloille, mikä on vahvistettu
myös koekalastuksessa. Sen vuoksi on aiheellista vapauttaa asetuksen (EU) N:o
1380/2013 15 artiklan 4 kohdan a, b ja c alakohdassa säädettyjen tapausten
lisäksi turska, silakka, punakampela ja kilohaili purkamisvelvoitteesta
kyseisissä kalastuksissa.
(16)     Asetuksen (EU) N:o 1380/2013
15 artiklan 1 kohdassa säädetyn purkamisvelvoitteen noudattamiseksi
suunnitelmassa olisi määrättävä muista hoitotoimenpiteistä, kuten saman
asetuksen 15 artiklan 4 kohdan a, b ja c alakohdassa säädetään. Tällaiset
toimenpiteet olisi vahvistettava delegoiduilla säädöksillä.
(17)     Suunnitelmassa olisi
määrättävä myös tietyistä delegoiduilla säädöksillä toteutettavista teknisistä
liitännäistoimenpiteistä suunnitelman tavoitteiden saavuttamiseksi erityisesti
nuorten kalojen tai kutevien kalojen suojelemisen osalta. Ennen neuvoston asetuksen (EY) N:o 2287/2005[20] tarkistamista olisi
myös harkittava mahdollisuutta, että tällaiset toimenpiteet voivat silloin, kun
ne ovat tarpeen suunnitelman tavoitteiden saavuttamiseksi, poiketa kyseisen
asetuksen tietyistä muista kuin sen keskeisistä osista.
(18)     Teknisen ja tieteellisen
kehityksen huomioon ottamiseksi oikea-aikaisesti ja oikeasuhteisesti sekä
eräiden toimenpiteiden joustavuuden varmistamiseksi ja kehittymisen
sallimiseksi komissiolle olisi Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen
290 artiklan mukaisesti siirrettävä valta hyväksyä säädöksiä, jotka koskevat
tämän asetuksen täydentämistä punakampelaa, kampelaa, piikkikampelaa ja
silokampelaa koskevien korjaavien toimenpiteiden, purkamisvelvoitteen
soveltamisen sekä teknisten toimenpiteiden osalta. On erityisen tärkeää, että
komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös
asiantuntijatasolla. Komission olisi delegoituja säädöksiä valmistellessaan ja
laatiessaan varmistettava, että kaikki asianomaiset asiakirjat toimitetaan
Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhtäaikaisesti, hyvissä ajoin ja
asianmukaisesti.
(19)     Asetuksen (EU) N:o 1380/2013
18 artiklan mukaisesti silloin, kun komissiolle on myönnetty valta antaa
delegoituja säädöksiä tietyistä suunnitelmassa määrätyistä
säilyttämistoimenpiteistä, niillä jäsenvaltioilla, joilla on välitön
kalastuksenhoitoetu Itämerellä, olisi oltava mahdollisuus laatia yhteisiä
suosituksia tällaisista toimenpiteistä, jotta ne on suunniteltu vastaamaan
mahdollisimman hyvin Itämeren ja sen kalastuksen erityispiirteitä. Kyseisen
asetuksen 18 artiklan 1 kohdan mukaisesti olisi vahvistettava määräaika näiden
suositusten toimittamiselle.
(20)     Tässä asetuksessa säädettyjen
toimenpiteiden noudattamisen varmistamiseksi olisi hyväksyttävä erityisiä
valvontatoimenpiteitä niiden toimenpiteiden lisäksi, joista säädetään neuvoston
asetuksessa (EY) N:o 1224/2009[21].
(21)     Koska Itämeri on varsin pieni
kalastusalue, jolla tehdään lyhyitä kalastusmatkoja lähinnä pienemmillä
aluksilla, asetuksen (EY) N:o 1224/2009 17 artiklassa edellytetyn
ennakkoilmoituksen käyttö olisi laajennettava koskemaan kaikkia aluksia, joiden
kokonaispituus on vähintään kahdeksan metriä, ja ennakkoilmoitus olisi tehtävä
vähintään tunti ennen arvioitua satamaan saapumista. Ottaen huomioon
kalastusmatkojen hyvin rajallinen vaikutus kyseisiin kantoihin kuuluvien
kalojen määrään ja ennakkoilmoituksiin liittyvä hallinnollinen taakka on
kuitenkin aiheellista vahvistaa kyseisten ennakkoilmoitusten kynnysarvoksi,
että aluksella on vähintään 300 kilogrammaa turskaa tai kaksi tonnia pelagisia
lajeja.
(22)     Turska-, silakka- ja
kilohailikannoille olisi vahvistettava kynnysarvot, jonka ylittyessä
kalastusaluksen edellytetään purkavan saaliinsa nimetyssä satamassa tai lähellä
rannikkoa olevassa paikassa asetuksen (EY) N:o 1224/2009 43 artiklan
mukaisesti.  Näitä satamia tai lähellä rannikkoa olevia paikkoja nimetessään
jäsenvaltioiden olisi lisäksi sovellettava kyseisen asetuksen 43 artiklan 5
kohdassa säädettyjä perusteita siten, että tämän asetuksen soveltamisalaan
kuuluvien kantojen tosiasiallinen valvonta voidaan varmistaa.
(23)     Asetuksen (EU) N:o 1380/2013
10 artiklan 3 kohdan mukaisesti olisi vahvistettava säännökset, jotta komissio
voi määräajoin arvioida tämän asetuksen asianmukaista ja tosiasiallista
soveltamista. Arvioinnin olisi perustuttava kyseisiä kantoja koskevaan ICESin
viitearviointiin.
(24)     Ennen suunnitelman laatimista
sen todennäköiset taloudelliset ja sosiaaliset vaikutukset arvioitiin[22] asetuksen (EU) N:o
1380/2013 9 artiklan 4 kohdan mukaisesti.
(25)     Aikataulun osalta odotetaan,
että kestävä enimmäistuotto kyseisten kantojen osalta saavutetaan viimeistään
vuonna 2015, mistä eteenpäin se olisi säilytettävä.
(26)     Pyyntiponnistusjärjestelmän
puuttuessa on tarpeen poistaa Riianlahdella sovellettavat säännöt, jotka
koskevat erityiskalastuslupaa ja aluksen tai moottorin korvaamista. Sen vuoksi
neuvoston asetusta (EY) N:o 2187/2005 olisi muutettava.
(27)     Neuvoston asetus (EY) N:o
1098/2007[23]
olisi kumottava,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:
I LUKU
KOHDE, SOVELTAMISALA JA MÄÄRITELMÄT
1 artikla
Kohde
ja soveltamisala
1. Tässä asetuksessa vahvistetaan monivuotinen
suunnitelma, jäljempänä ’suunnitelma’ seuraaville Itämeren unionin vesien
kannoille, jäljempänä ’kyseiset kannat’, ja näitä kantoja hyödyntäville
kalastuksille:
a) turska (Gadus morhua)
ICES-osa-alueilla 22–24 (Itämeren länsiosan turska);
b) turska (Gadus morhua)
ICES-osa-alueilla 25-32 (Itämeren itäosan turska);
c) silakka (Clupea harengus)
ICES-osa-alueilla 25, 26, 27, 28.2, 29 ja 32 (Itämeren keskiosan silakka);
d) silakka (Clupea harengus)
ICES-osa-alueella 28.1 (Riianlahden silakka);
e) silakka (Clupea harengus)
ICES-osa-alueella 30 (Selkämeren silakka);
f) silakka (Clupea harengus)
ICES-osa-alueella 31 (Pohjanlahden silakka);
g) silakka (Clupea harengus)
ICES-alueella III a ja osa-alueilla 22–24 (Itämeren länsiosan silakka);
h) kilohaili (Sprattus sprattus)
ICES-osa-alueilla 22–32.
2. Suunnitelmaa sovelletaan myös
ICES-osa-alueilla 22–32 pyydettyyn punakampelaan, kampelaan, piikkikampelaan ja
silokampelaan kalastettaessa kyseisiä kantoja.
2 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa sovelletaan Euroopan
parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1380/2013 4 artiklassa, neuvoston
asetuksen (EY) N:o 1224/2009 4 artiklassa ja neuvoston asetuksen (EY) N:o
2187/2005 2 artiklassa vahvistettujen määritelmien lisäksi seuraavia
määritelmiä:
a) ’pelagisilla kannoilla’ tarkoitetaan 1
artiklan c–h alakohdassa lueteltuja kantoja tai mitä tahansa niiden
yhdistelmää;
b) ’loukuilla’ tarkoitetaan suuria
ankkuroituja, seipäisiin kiinnitettyjä tai ajoittain kelluvia verkkopyydyksiä,
jotka ovat päältä avoimia ja jotka on varustettu erilaisilla kalojen
kokoamiseen ja pyydystämiseen tarkoitetuilla välineillä ja jotka on yleensä
jaettu alareunasta havaksella suljettuihin osastoihin;
c) ’rysillä ja merroilla’ tarkoitetaan
äyriäisten tai kalojen pyydystämiseen tarkoitettuja häkkien tai korien
muotoisia pieniä ansoja, joissa on yksi tai useampi suuaukko ja jotka on tehty
eri materiaaleista ja jotka sijoitetaan merenpohjaan yksittäin tai riveihin  ja
kiinnitetään niiden sijainnin osoittaviin pinnalla kelluviin poijuihin;
d) ’kyseisillä jäsenvaltioilla’ tarkoitetaan
Tanskaa, Viroa, Suomea, Saksaa, Latviaa, Liettuaa, Puolaa ja Ruotsia.
LUKU II
PÄÄMÄÄRÄT JA TAVOITTEET
3 artikla
Päämäärät
1. Suunnitelmalla pyritään edistämään
asetuksen (EU) N:o 1380/2013 2 artiklassa lueteltujen yhteisen
kalastuspolitiikan tavoitteita ja erityisesti
a)           saavuttamaan ja säilyttämään
kyseisten kantojen kestävä enimmäistuotto sekä
b)           varmistamaan punakampela-,
silokampela-, kampela- ja piikkikampelakantojen säilyminen ennalta varautuvan
lähestymistavan mukaisesti.
2. Suunnitelmalla pyritään edistämään
asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdassa säädetyn purkamisvelvoitteen
täytäntöönpanoa kyseisten kantojen ja punakampelan osalta.
4 artikla
Tavoitteet

1. Tavoitteena oleva kalastuskuolevuustaso
kyseisille kannoille, joka on saavutettava vuoteen 2015 mennessä ja
säilytettävä siitä eteenpäin, on seuraavien vaihteluvälien mukainen:
 Kanta || Tavoitteena oleva kalastuskuolevuuden vaihteluväli
 Itämeren länsiosan turska || 0,23–0,29
 Itämeren itäosan turska || 0,41–0,51
 Itämeren keskiosan silakka || 0,23–0,29
 Riianlahden silakka || 0,32–0,39
 Selkämeren silakka || 0,13–0,17
 Pohjanlahden silakka || Ei määritelty
 Itämeren länsiosan silakka || 0,25–0,31
 Itämeren kilohaili || 0,26–0,32
2. Asetuksen (EU) N:o 1380/2013 16 artiklan 4 kohdan mukaisesti
kalastusmahdollisuudet on vahvistettava 1 kohdassa säädettyjä tavoitteita
noudattaen.
III LUKU
SÄILYTTÄMISEN VIITEARVOT
5 artikla
Kutevan
biomassan vähimmäistaso
1. Täyttä lisääntymiskykyä vastaavan kutevan
biomassan vähimmäistasona ilmaistujen viitearvojen on kyseisten kantojen osalta
oltava seuraavat:
               Kanta ||               Kutevan biomassan vähimmäistaso (tonnia)
               Itämeren länsiosan turska ||               36 400
               Itämeren itäosan turska ||               88 200
               Itämeren keskiosan silakka ||               600 000
               Riianlahden silakka ||               Ei määritelty
               Selkämeren silakka ||               Ei määritelty
               Pohjanlahden silakka ||               Ei määritelty
               Itämeren länsiosan silakka ||               110 000
               Itämeren kilohaili ||               570 000
2. Jos jonkin kyseisen kannan kuteva biomassa
on 1 kohdassa vahvistetun kutevan biomassan vähimmäistason alapuolella, on
toteutettava asianmukaisia korjaavia toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että
kyseinen kanta palautuu nopeasti ennalta varautuvalle tasolle. Tämän asetuksen
4 artiklan 2 kohdasta poiketen ja asetuksen (EU) N:o 1380/2013 16 artiklan 4
kohdan mukaisesti on erityisesti vahvistettava kalastusmahdollisuudet 4
artiklan 1 kohdassa säädettyjä tavoitteena olevia kalastuskuolevuustasoja
alhaisemmille tasoille.  Korvaaviin toimiin voi tarvittaessa sisältyä komission
lainsäädäntöehdotuksia ja komission asetuksen (EU) N:o 1380/2013 12 artiklan
mukaisesti vahvistamia kiireellisiä toimenpiteitä.
IV LUKU
Punakampelaa, kampelaa, piikkikampelaa ja
silokampelaa koskevat erityiset säilyttämistoimenpiteet
6 artikla
Toimenpiteet
punakampelan, kampelan, piikkikampelan ja silokampelan ollessa uhattuina
1. Jos jokin Itämeren punakampela-, kampela-,
piikkikampela- tai silokampelakannoista on tieteellisten lausuntojen mukaan
uhattuna, komissiolla on 15 artiklan mukaisesti valta antaa delegoituja
säädöksiä uhanalaista kantaa koskevista erityisistä säilyttämistoimenpiteistä
ja seuraavista aiheista:
c)           a)       kalastuskapasiteetin ja
pyyntiponnistuksen mukauttaminen;
d)           b)       tekniset toimenpiteet,
jotka koskevat esimerkiksi
1)       pyydysten ominaisuuksia, erityisesti
silmäkokoa, langan paksuutta ja pyydyksen kokoa;
2)      pyydysten käyttöä, erityisesti
vedessäoloaikaa ja käyttösyvyyttä;
3)      kalastuksen kieltämistä tai rajoittamista
tietyillä alueilla;
4)      kalastuksen kieltämistä tai rajoittamista
tiettyinä aikoina;
5)      säilyttämisen vähimmäisviitekokoa.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuilla
toimenpiteillä on pyrittävä saavuttamaan 3 artiklan 1 kohdan b alakohdassa
säädetyt tavoitteet, ja niiden on perustuttava tieteellisiin lausuntoihin.
3. Kyseiset jäsenvaltiot voivat asetuksen (EU)
N:o 1380/2013 18 artiklan 1 kohdan mukaisesti toimittaa yhteisiä suosituksia 1
kohdassa tarkoitetuiksi erityisiksi säilyttämistoimenpiteiksi.
V LUKU
PURKAMISVELVOITE
7 artikla
Loukkuja,
rysiä ja mertoja koskeva poikkeus
Asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1
kohdasta poiketen purkamisvelvoitetta ei sovelleta kyseisiin kantoihin ja
punakampelaan kalastettaessa loukuilla, rysillä ja merroilla.
8 artikla
Purkamisvelvoitteen soveltaminen
1.         Siirretään komissiolle valta antaa
delegoituja säädöksiä 15 artiklan mukaisesti seuraavista toimenpiteistä:
a) luettelo lajeista, joiden kalastus on
kiellettyä asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 4 kohdan a alakohdassa
tarkoitetun purkamisvelvoitetta koskevan poikkeuksen soveltamiseksi;
b) asetuksen (EU) N:o
1380/2013 15 artiklan 4 kohdan b alakohdassa tarkoitetut poikkeukset
purkamisvelvoitteeseen sellaisten lajien osalta, joiden osalta on tieteellistä
näyttöä korkeasta eloonjäämisasteesta, ottaen huomioon pyydysten,
kalastuskäytäntöjen ja ekosysteemin ominaisuudet; ja
c) asetuksen (EU)
N:o 1380/2013 15 artiklan 4 kohdan c alakohdassa tarkoitetut de
minimis -poikkeuksen piiriin kuuluvat saaliit.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuilla
toimenpiteillä on pyrittävä saavuttamaan 3 artiklan 2 kohdassa säädetyt
tavoitteet, ja niiden on perustuttava tieteellisiin lausuntoihin. De
minimis -poikkeuksen osalta on noudatettava asetuksen (EU)
N:o 1380/2013 15 artiklan 5 kohdan c alakohtaa.
3. Kyseiset jäsenvaltiot voivat asetuksen (EU)
N:o 1380/2013 18 artiklan 1 kohdan mukaisesti toimittaa yhteisiä suosituksia 1
kohdassa tarkoitetuiksi toimenpiteiksi.
VI LUKU
TEKNISET TOIMENPITEET
9 artikla
Teknisiä toimenpiteitä koskeva kehys
1. Siirretään
komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 15 artiklan mukaisesti
seuraavista teknisistä toimenpiteistä:
a) pyydysten
ominaisuuksien määritelmiä ja pyydysten käyttöä koskevat säännöt;
b) pyydysten muutosten tai
lisälaitteiden määritelmät;
c) tiettyjen pyydysten
käytön ja kalastustoiminnan rajoittaminen tai kieltäminen tietyillä alueilla
tai tiettyinä aikoina;
d) säilyttämisen
vähimmäisviitekoko kaikkien tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien kantojen
osalta.
2. Edellä
1 kohdassa tarkoitetuilla toimenpiteillä on pyrittävä saavuttamaan 3 artiklassa
säädetyt tavoitteet ja erityisesti varmistamaan nuorten tai kutevien kalojen
suojelu.
3. Edellä 1
kohdassa tarkoitetuilla delegoiduilla säädöksillä voidaan tarvittaessa poiketa
2 kohdassa tarkoitettujen tavoitteiden saavuttamiseksi asetuksen (EY) N:o
2187/2005 seuraavista säännöksistä:
a) asetuksen (EY) N:o 2187/2005 3 ja 4 artiklassa
tarkoitetut liitteissä II ja III vahvistetut kohdelajit ja silmäkoot;
b) mainitun asetuksen 5 artiklan 2, 3 ja 4
kohdassa sekä 6 artiklassa vahvistetut aktiivisten pyydysten rakennetta,
ominaisuuksia ja käyttöä koskevat säännöt;
c) mainitun asetuksen 8 artiklassa vahvistetut
passiivisten pyydysten rakennetta, ominaisuuksia ja käyttöä koskevat säännöt;
d) mainitun asetuksen 16 artiklassa vahvistetut
kalastuskieltoalueiden koordinaatit ja kalastuskiellon soveltamisajat;
e) mainitun asetuksen 18 a artiklan 1
kohdassa vahvistetut lajit, maantieteelliset alueet ja tiettyjen kantojen
pyyntiä koskevien rajoitusten soveltamisajat sekä 18 a artiklan 2 kohdassa
säädettyä poikkeusta koskevat tekniset yksityiskohdat;
f) mainitun asetuksen 22
artiklassa säädetty troolauskielto Riianlahdella.
4. Kyseiset jäsenvaltiot voivat asetuksen (EU) N:o 1380/2013 18 artiklan 1
kohdan mukaisesti toimittaa yhteisiä suosituksia 1 kohdassa tarkoitetuiksi
toimenpiteiksi.
VII LUKU
ALUEELLISTAMINEN
10 artikla
Alueellinen
yhteistyö
1. Tässä luvussa säädettyihin toimenpiteisiin
sovelletaan asetuksen (EU) N:o 1380/2013 18 artiklan 1–6 kohtaa.
2. Kyseiset jäsenvaltiot voivat asetuksen (EU)
N:o 1380/2013 18 artiklan 1 kohdan mukaisesti toimittaa yhteisiä suosituksia 1
kohdassa tarkoitetuiksi toimenpiteiksi seuraavien määräaikojen kuluessa:
a)         6 artiklan 1 kohdassa säädettyjen, tiettyä kalenterivuotta
koskevien toimenpiteiden osalta viimeistään edellisen vuoden 1 päivänä
syyskuuta;
b)         8 artiklan 1 kohdassa ja 9 artiklan
1 kohdassa säädettyjen toimenpiteiden osalta ensimmäisen kerran viimeistään
kuusi kuukautta tämän asetuksen voimaantulon jälkeen ja sen jälkeen joka kuudes
kuukausi suunnitelman arvioinnin esittämisestä 14 artiklan mukaisesti.
VIII LUKU
VALVONTA JA TÄYTÄNTÖÖNPANO
11 artikla
Suhde
neuvoston asetukseen (EY) N:o 1224/2009
Jollei tämän luvun artikloissa toisin säädetä,
tässä luvussa säädettyjä valvontatoimenpiteitä sovelletaan niiden
toimenpiteiden lisäksi, joista säädetään neuvoston asetuksessa (EY) N:o
1224/2009.
12 artikla
Ennakkoilmoitukset
1. Asetuksen (EY) N:o 1224/2009 17 artiklan 1
kohdasta poiketen kyseisessä artiklassa säädetty ennakkoilmoitusvelvoite koskee
sellaisten unionin kalastusalusten päälliköitä, joiden aluksen kokonaispituus
on vähintään kahdeksan metriä ja joilla on aluksella vähintään 300 kilogrammaa
turskaa tai kaksi tonnia pelagisia lajeja.
2. Asetuksen (EY) N:o 1224/2009 17 artiklan 1
kohdasta poiketen kyseisessä artiklassa säädetty määräaika ennakkoilmoituksen
tekemiselle on vähintään tunti ennen arvioitua satamaantuloaikaa.
13 artikla
Nimetyt satamat
Asetuksen (EY) N:o 1224/2009 43 artiklassa
säädetty kynnysarvo, jota sovelletaan monivuotisen suunnitelman kattamien
lajien elopainoon ja jonka ylittyessä kalastusalusta on vaadittava purkamaan
saaliinsa nimetyssä satamassa tai lähellä rannikkoa olevassa paikassa, on
a) 750 kilogrammaa turskaa,
b) 5 tonnia pelagisia kantoja.
IX LUKU
JATKOTOIMET
14 artikla
Suunnitelman
arviointi
Komissio arvioi suunnitelman vaikutukset tämän
asetuksen soveltamisalaan kuuluviin kantoihin ja niitä hyödyntäviin
kalastuksiin erityisesti, jotta voidaan ottaa huomioon muutokset tieteellisissä
lausunnoissa, kuuden vuoden kuluttua suunnitelman voimaantulosta ja sen jälkeen
joka kuudes vuosi. Komissio toimittaa näiden arviointien tulokset Euroopan
parlamentille ja neuvostolle.
X LUKU
MENETTELYSÄÄNNÖKSET
15 artikla
Siirretyn
säädösvallan käyttäminen
1. Siirretään komissiolle valta antaa
delegoituja säädöksiä tässä artiklassa säädetyin edellytyksin.
2. Edellä 6, 8 ja 9 artiklassa tarkoitettu
vallan siirto komissiolle tapahtuu määräämättömäksi ajaksi tämän asetuksen
voimaantulopäivästä.
3. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi
milloin tahansa peruuttaa 6, 8 ja 9 artiklassa tarkoitetun säädösvallan
siirron. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan kyseisessä päätöksessä mainittu
säädösvallan siirto. Päätös tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona
se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, tai jonakin
myöhempänä, päätöksessä mainittuna päivänä. Päätös ei vaikuta jo voimassa
olevien delegoitujen säädösten pätevyyteen.
4. Heti kun komissio on antanut delegoidun
säädöksen, se antaa sen tiedoksi yhtäaikaisesti Euroopan parlamentille ja
neuvostolle.
5. Edellä olevan 6, 8 ja 9 artiklan nojalla annettu delegoitu säädös
tulee voimaan ainoastaan, jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole kahden
kuukauden kuluessa siitä, kun asianomainen säädös on annettu tiedoksi Euroopan
parlamentille ja neuvostolle, ilmaissut vastustavansa sitä tai jos sekä
Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ennen mainitun määräajan päättymistä
ilmoittaneet komissiolle, että ne eivät vastusta säädöstä. Euroopan
parlamentin tai neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa jatketaan kahdella
kuukaudella.

XI LUKU
MUUTOKSET
16 artikla
Neuvoston
asetuksen (EY) N:o 2187/2005 muutokset
Poistetaan asetuksen (EY) N:o 2187/2005 20 ja 21 artikla.
XII LUKU
KUMOAMINEN
17 artikla
Neuvoston
asetuksen (EY) N:o 1098/2007 kumoaminen
Kumotaan asetus (EY) N:o 1098/2007. Viittauksia kumottuun asetukseen pidetään
viittauksina tähän asetukseen.

XIII LUKU
Loppusäännökset
18 artikla
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä
päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa
lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä
tammikuuta 2015.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan
velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä
Euroopan parlamentin puolesta                    Neuvoston
puolesta
Puhemies                                                       Puheenjohtaja
[1]               http://www.ices.dk/aboutus/aboutus.asp
[2]               Neuvoston asetus (EY) N:o 1098/2007, annettu 18 päivänä
syyskuuta 2007, Itämeren turskakantoja ja näitä kantoja hyödyntäviä kalastuksia
koskevasta monivuotisesta suunnitelmasta, asetuksen (ETY) N:o 2847/93
muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 779/97 kumoamisesta (EUVL L 248,
22.9.2007).
[3]               Komission
päätös, tehty 26 päivänä elokuuta 2005, tieteellis-teknis-taloudellisen
kalastuskomitean perustamisesta (2005/629/EY).
[4]               Raportti STECF:n asiantuntijaryhmän kokouksesta, jossa
käsiteltiin useita Itämeren lajeja koskevia pitkän aikavälin hoitosuunnitelmia
(STECF-12-06).
[5]               EUVL L 354, 28.12.2013, s. 22.
[6]               MRAG, syyskuu 2009: Economic and social impacts of
the proposed scenarios for a multi-annual management plan for Baltic pelagic
fisheries, FISH/2006/09 — Lot 4.
[7]               Hoitotavoitteita ja -strategioita käsittelevän STECF:n
alaryhmän raportti (STECF SGMOS 10-06). Part e)
Evaluation of multi-annual plan for Baltic cod.
[8]               Raportti STECF:n asiantuntijaryhmän kokouksesta, jossa
arvioitiin Itämeren turskan monivuotisten suunnitelmien vaikutuksia (STECF
11-05).
[9]               Euroopan
unionin neuvosto, asiak. 16684/11 ADD 1, http://register.consilium.europa.eu/pdf/en/11/st16/st16684-ad01.en11.pdf
[10]             Raportti STECF:n asiantuntijaryhmän kokouksesta, jossa
käsiteltiin Itämeren monia lajeja koskevan monivuotisen suunnitelman ja
Kattegatin, Pohjanmeren, Skotlannin länsipuolen ja Irlanninmeren turskakantojen
monivuotisten suunnitelmien vaikutustenarvioinnin sisällön rajaamista. (STECF-12-05)
[11]             Report of the Workshop on Integrated/Multispecies
Advice for Baltic Fisheries (WKMULTBAL) 6.–8.3.2012, Charlottenlund, Tanska. ICES CM 2012/ACFM:43.
[12]             Raportti STECF:n asiantuntijaryhmän kokouksesta, jossa
käsiteltiin useita Itämeren lajeja koskevia hoitosuunnitelmia (STECF-12-06).
[13]             http://www.europarl.europa.eu/meetdocs/2009_2014/documents/pech/dv/taskfor/taskforce.pdf

[14]             EUVL C .., ...., s. ..
[15]             EUVL C .., ...., s. ..
[16]             EYVL L 179, 23.6.1998, s. 3.
[17]             Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o
1380/2013, annettu 11 päivänä joulukuuta 2013, yhteisestä kalastuspolitiikasta,
neuvoston asetusten (EY) N:o 1954/2003 ja (EY) N:o 1224/2009 muuttamisesta sekä
neuvoston asetusten (EY) N:o 2371/2002 ja (EY) N:o 639/2004 ja neuvoston
päätöksen 204/585/EY kumoamisesta (EUVL L 354, 28.12.2013, s. 22).
[18]             Neuvoston asetus (EY) N:o 1098/2007, annettu 18 päivänä
syyskuuta 2007, Itämeren turskakantoja ja näitä kantoja hyödyntäviä kalastuksia
koskevasta monivuotisesta suunnitelmasta, asetuksen (ETY) N:o 2847/93
muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 779/97 kumoamisesta (EUVL L 248,
22.9.2007, s. 1).
[19]             ICES technical services, syyskuu 2014 http://www.ices.dk/sites/pub/Publication%20Reports/Advice/2014/Special%20Requests/EU_Fmsy_range_for_Baltic_cod_and_pelagic_stocks.pdf
[20]             Neuvoston asetus (EY) N:o 2187/2005, annettu 21 päivänä
joulukuuta 2005, kalavarojen säilyttämisestä teknisten toimenpiteiden avulla
Itämeren, Belttien ja Juutinrauman vesialueilla, asetuksen (EY) N:o 1434/98
muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 88/98 kumoamisesta (EUVL L 349, 31.12.2005,
s. 1).
[21]             Neuvoston asetus (EY) N:o 1224/2009, annettu 20 päivänä
marraskuuta 2009, yhteisön valvontajärjestelmästä, jonka tarkoituksena on
varmistaa yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen noudattaminen (EUVL L 343,
22.12.2009, s. 1).
[22]             Vaikutustenarviointi julkaistu ... (täydennettävä).
[23]             Neuvoston asetus (EY) N:o 1098/2007, annettu 18 päivänä
syyskuuta 2007, Itämeren turskakantoja ja näitä kantoja hyödyntäviä kalastuksia
koskevasta monivuotisesta suunnitelmasta, asetuksen (ETY) N:o 2847/93
muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 779/97 kumoamisesta (EUVL L 248,
22.9.2007, s. 1).


Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) jugoslavialaisia liikenteenharjoittajia koskevasta lentokiellosta Jugoslavian liittotasavallan ja Euroopan yhteisön välillä 7 päivänä syyskuusta 1998 pannetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1901/98 muutamisesta


Avis juridique important

|

51997PC0619

Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) tiettyjen kaupan esteiden poistamiseksi perustettavasta komission väliintulojärjestelmästä  /* KOM/97/0619 lopull. - CNS 97/0330 */

Virallinen lehti nro C 010 , 15/01/1998 s. 0014

Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) tiettyjen kaupan esteiden poistamiseksi perustettavasta komission väliintulojärjestelmästä (98/C 10/13) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) KOM(97) 619 lopull. - 97/0330(CNS)(Komission esittämä 26 päivänä marraskuuta 1997)EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 235 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon,sekä katsoo seuraavaa:1. Amsterdamissa 16-17 päivänä kesäkuuta 1997 kokoontunut Eurooppa-neuvosto kehotti päätelmissään komissiota yhtäältä tutkimaan tapoja ja keinoja, joilla voitaisiin tehokkaasti varmistaa tavaroiden vapaa liikkuvuus, mukaan lukien mahdollisuus määrätä seuraamuksia jäsenvaltioille, ja toisaalta tekemään tätä asiaa koskevia ehdotuksia.2. Perustamissopimuksen 7 a artiklassa määrätään, että sisämarkkinat käsittävät alueen, jolla ei ole sisäisiä rajoja ja jolla on perustamissopimuksen 30-36 artiklojen määräysten mukaisesti taattava yhteisön perusperiaatteisiin kuuluva tavaroiden vapaa liikkuvuus.3. Tämän periaatteen loukkaaminen, esimerkiksi pysäyttämällä tai hävittämällä muista jäsenvaltioista tulevat tavarat taikka kieltämällä äkillisesti ja perusteettomasti niiden maahantuonnin, voi haitata merkittävästi sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa ja aiheuttaa huomattavia vahinkoja yksityishenkilöille, ja perustamissopimuksen 169 ja 186 artiklojen mukaisilla menettelyillä ei voida korjata tällaisia loukkauksia riittävän nopeasti.4. Kyseiset loukkaukset voivat aiheutua sekä jäsenvaltioiden toteuttamista toimenpiteistä että sen passiivisuudesta; näin on erityisesti silloin, kun toimenpiteiden toteuttajana on yksityishenkilö ja jäsenvaltio jättää toteuttamatta sen käytettävissä olevat tarpeelliset ja suhteutetut toimenpiteet tavaroiden vapaan liikkuvuuden periaatteen turvaamiseksi vaarantamatta kuitenkaan kansallisen lainsäädännön mukaisten perusoikeuksien käyttämistä.5. Edellä mainitut haitat ja vahingot voivat jatkua, levitä laajemmalle ja pahentua, jos niihin ei puututa välittömästi; kauppa voi keskeytyä sekä niiden perustana olevat sopimussuhteet katketa.6. Tämänkaltaiset tilanteet voivat lisäksi kyseenalaistaa sisämarkkinoita koskevan säännöstön ja niiden uskottavuuden.7. Yhteisön oikeuteen ei sisälly asianmukaisia keinoja tämänkaltaisten kaupan esteiden poistamiseksi riittävän tehokkaasti ja nopeasti, ja vahingoista kärsimään joutuvien yksityishenkilöiden saatavilla ei ole asianmukaisia keinoja, joiden avulla he voisivat turvata oikeuksiensa toteuttamisen.8. Komission olisi näin ollen voitava puuttua asiaan asianomaiselle jäsenvaltiolle osoitetulla päätöksellä, jotta jäsenvaltio poistaisi nopeasti ja tehokkaasti tavaroiden vapaan liikkuvuuden esteet ja jotta yksityishenkilöt voisivat pitää kiinni kansallisen oikeusjärjestyksen mukaisista oikeuksistaan.9. Jos päätöksen kohteena oleva jäsenvaltio ei noudata komission päätöstä, komission olisi voitava perustamissopimuksen 169 artiklan nojalla saattaa asia välittömästi yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi, ja tätä tarkoitusta varten on asetettava tiukat aikarajat oikeudenkäyntiä edeltävälle menettelylle.10. Perustamissopimuksessa ei ole 235 artiklassa tarkoitettujen toimivaltuuksien lisäksi muita määräyksiä tämän asetuksen antamiseksi tarvittavista valtuuksista.ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:1 artikla 1. Tätä asetusta sovelletaan perustamissopimuksen 30-36 artikloissa tarkoitettuihin ilmeisiin, selviin ja perusteettomiin tavaroiden vapaan liikkuvuuden esteisiin, jotka aiheutuvat jäsenvaltion toteuttamista toimenpiteistä tai sen passiivisuudesta ja jotka:- haittaavat merkittävästi tavaroiden vapaata liikkuvuutta ja- aiheuttavat huomattavia vahinkoja yksityishenkilöille ja- vaativat välitöntä toimintaa mainittujen haittojen ja vahinkojen leviämisen tai pahenemisen välttämiseksi.2. Tässä asetuksessa tarkoitetaan passiivisuudella sitä, että jäsenvaltio, yksityishenkilöiden toiminnan ollessa kyseessä, jättää toteuttamatta sen käytettävissä olevat tarpeelliset ja suhteutetut toimenpiteet tavaroiden vapaan liikkuvuuden periaatteen turvaamiseksi vaarantamatta kuitenkaan kansallisen lainsäädännön mukaisten perusoikeuksien käyttämistä.2 artikla Jos komissio havaitsee, että jossakin jäsenvaltiossa esiintyy 1 artiklassa tarkoitettuja kaupan esteitä, se tekee kyseiselle jäsenvaltiolle osoitetun päätöksen, jonka mukaan jäsenvaltion on toteutettava näiden kaupan esteiden poistamiseksi tarvittavat suhteutetut toimenpiteet komission asettamassa määräajassa.3 artikla 1. Komissio aloittaa tässä artiklassa säädetyn menettelyn viiden päivän kuluessa siitä, kun sille on toimitettu kaikki kyseisiä esteitä koskevat tosiseikat.2. Ennen kuin komissio tekee 2 artiklan mukaisen päätöksen, se antaa asianomaiselle jäsenvaltiolle tilaisuuden esittää näkökantansa asian kiireellisyyden perusteella asettamassaan määräajassa, joka on kolmesta viiteen työpäivää siitä päivästä, jona komissio ottaa asian esille tämän jäsenvaltion kanssa.3. Komissio tekee 2 artiklassa tarkoitetun päätöksen mahdollisimman pian ja viimeistään kymmenen päivän kuluessa 2 kohdassa tarkoitetun määräajan päättymisestä.4 artikla 1. Jos päätöksen kohteena oleva jäsenvaltio ei noudata kyseistä päätöstä säädetyssä määräajassa, komissio kehottaa viipymättä sitä esittämään huomautuksensa kolmen päivän kuluessa.2. Jos estettä, joka määrättiin poistettavaksi tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa kolmen päivän määräajassa, ei ole poistettu, komissio antaa viipymättä perustellun lausunnon, jota jäsenvaltion on noudatettava kolmen päivän kuluessa.3. Kun 2 kohdassa mainittu määräaika on päättynyt ilman, että kyseinen jäsenvaltio olisi noudattanut perusteltua lausuntoa, komissio voi saattaa asian yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi.5 artikla Komissio julkaisee 2 artiklan mukaisesti tehdyn päätöksen Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä ja toimittaa pyynnöstä päätöksen kaikille niille, joita asia koskee.6 artikla Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä siitä, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.


               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 14.3.2017
            COM(2017) 126 final
            2017/0054(NLE)
            Ehdotus
            NEUVOSTON ASETUS
            asetuksen (EU) 2017/127 muuttamisesta tiettyjen kalastusmahdollisuuksien osalta

               PERUSTELUT

               1.EHDOTUKSEN TAUSTA

               •Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet

               Neuvoston asetuksessa (EU) 2017/127 vahvistetaan unionin vesillä ja unionin aluksiin tietyillä unionin ulkopuolisilla vesillä sovellettavien tiettyjen kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuudet vuodeksi 2017. Kyseisiä kalastusmahdollisuuksia muutetaan niiden voimassaoloaikana yleensä useita kertoja.

               •Yhdenmukaisuus muiden alaa koskevien politiikkojen säännösten kanssa

               Ehdotetut toimenpiteet on suunniteltu yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteiden ja sääntöjen mukaisesti, ja ne ovat yhdenmukaisia kestävää kehitystä koskevan unionin politiikan kanssa.

               •Yhdenmukaisuus unionin muiden politiikkojen kanssa

               Ehdotetut toimenpiteet ovat johdonmukaisia suhteessa unionin muuhun politiikkaan, erityisesti ympäristön alalla.

               2.OIKEUSPERUSTA, TOISSIJAISUUSPERIAATE JA SUHTEELLISUUSPERIAATE

               •Oikeusperusta

               Tämän ehdotuksen oikeusperusta on Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 43 artiklan 3 kohta.

               Elollisten vesiluonnonvarojen kestävää hyödyntämistä koskevat unionin velvollisuudet perustuvat uuden YKP-perusasetuksen 2 artiklassa vahvistettuihin velvollisuuksiin.

               •Toissijaisuusperiaate (jaetun toimivallan osalta)

               Ehdotus kuuluu perussopimuksen 3 artiklan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitettuun unionin yksinomaiseen toimivaltaan. Sen vuoksi toissijaisuusperiaatetta ei sovelleta.

               •Suhteellisuusperiaate

                  Ehdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen seuraavasta syystä: yhteinen kalastuspolitiikka on yhteistä politiikkaa. Perussopimuksen 43 artiklan 3 kohdan mukaan neuvoston tehtävänä on hyväksyä kalastusmahdollisuuksien vahvistamista ja jakamista koskevat toimenpiteet.

               •Sääntelytavan valinta

               Ehdotettu sääntelytapa: asetus.

               3.JÄLKIARVIOINTIEN, SIDOSRYHMIEN KUULEMISTEN JA VAIKUTUSTENARVIOINTIEN TULOKSET

               •Jälkiarvioinnit/toimivuustarkastukset

                  Ei sovelleta

               •Sidosryhmien kuuleminen

                  Ehdotuksessa otetaan huomioon palaute, jota on saatu sidosryhmiltä, neuvoa-antavilta toimikunnilta, kansallisilta viranomaisilta, kalastusalan organisaatioilta sekä kansalaisjärjestöiltä.

               •Asiantuntijatiedon käyttö

                  Ehdotus perustuu kansainvälisen merentutkimusneuvoston (ICES) ja tieteellis-teknis-taloudellisen kalatalouskomitean (STECF) antamiin tieteellisiin lausuntoihin.

               •Vaikutustenarviointi

               Kalastusmahdollisuuksia koskevan asetuksen soveltamisala rajataan perussopimuksen 43 artiklan 3 kohdassa.

               •Sääntelyn toimivuus ja yksinkertaistaminen

                  Ei sovelleta

               •Perusoikeudet

                  Ei sovelleta

               4.TALOUSARVIOVAIKUTUKSET

                  Ehdotetuilla toimenpiteillä ei ole vaikutuksia talousarvioon.

               5.LISÄTIEDOT

               •Ehdotukseen sisältyvien säännösten yksityiskohtaiset selitykset

               Ehdotetuilla muutoksilla on tarkoitus muuttaa asetusta (EU) 2017/127 jäljempänä esitetyllä tavalla.

               Tuulenkala on lyhytikäinen laji, ja sitä koskeva tieteellinen lausunto on saatavilla helmikuun loppupuolella, mutta pyynti alkaa jo huhtikuussa. Tuulenkalan suurinta sallittua saalista (TAC) koskevat rajoitukset vahvistettiin neuvoston asetuksessa (EU) 2017/127 nollaan. Rajoituksia olisi näin ollen muutettava ICESiltä saadun viimeisimmän tieteellisen lausunnon mukaisesti.

               Amerikan trooppisten tonnikalojen suojelukomissio (IATTC) hyväksyi keltaevätonnikalaa, isosilmätonnikalaa ja boniittia koskevia toimenpiteitä IATTC-yleissopimusalueella. Kyseiset toimenpiteet olisi saatettava osaksi unionin lainsäädäntöä.

               Grönlannin kanssa tehdyssä kalastussuhteita koskevassa sopimuksessa ja pöytäkirjassa määrätyn menettelyn mukaisesti sekakomitea on vahvistanut villakuoreen kalastusmahdollisuuksien tason Grönlannin vesillä vuonna 2017. Sen vuoksi on tarpeen sisällyttää kyseiset kalastusmahdollisuudet tähän asetukseen.

               Eteläisen Tyynenmeren alueellinen kalastusjärjestö (SPRFMO) vahvisti vuonna 2017 viidennessä vuosikokouksessaan perunpiikkimakrillin kalastusmahdollisuudet ja suurimman sallitun saaliin (TAC). Kyseinen TAC olisi sisällytettävä asetukseen.

               Färsaarten kanssa käytyjen neuvottelujen jälkeen makrillia kalastavien alusten lisenssien lukumäärää päätettiin korottaa sekä Färsaarten vesillä kalastavien unionin alusten että unionin vesillä kalastavien Färsaarten alusten osalta.

               Tietyt ilmoituskoodit olisi muutettava, jotta saaliit voitaisiin ilmoittaa asianmukaisesti.

               2017/0054 (NLE)

               Ehdotus

               NEUVOSTON ASETUS

               asetuksen (EU) 2017/127 muuttamisesta tiettyjen kalastusmahdollisuuksien osalta

               EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

               ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan 3 kohdan,

               ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

               sekä katsoo seuraavaa:

               (1)Neuvoston asetuksessa (EU) 2017/127 vahvistetaan unionin vesillä ja unionin aluksiin tietyillä unionin ulkopuolisilla vesillä sovellettavat tiettyjen kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuudet vuodeksi 2017.

               (2)Amerikan trooppisten tonnikalojen suojelukomissio (IATTC) hyväksyi 7–10 päivänä helmikuuta 2017 pitämässään (ylimääräisessä) 91. vuosikokouksessa keltaevätonnikalaa, isosilmätonnikalaa ja boniittia koskevia toimenpiteitä IATTC-yleissopimusalueella. Kyseiset toimenpiteet olisi saatettava osaksi unionin lainsäädäntöä.

               (3)Tuulenkalan suurin sallittu saalis (TAC) vahvistetaan asetuksessa (EU) 2017/127 nollaan. Tuulenkala on lyhytikäinen laji, ja sitä koskeva tieteellinen lausunto on saatavilla helmikuun loppupuolella, mutta pyynti alkaa jo huhtikuussa. Kyseisen lajin saalisrajoituksia olisi nyt mukautettava ICESin viimeisimmän 23 päivänä helmikuuta 2017 annetun tieteellisen lausunnon mukaisesti.

               (4)Grönlannin kanssa tehdyssä kalastussuhteita koskevassa sopimuksessa ja pöytäkirjassa määrätyn menettelyn mukaisesti sekakomitea on vahvistanut villakuoreen kalastusmahdollisuuksien tason Grönlannin vesillä vuonna 2017. Sen vuoksi on tarpeen sisällyttää kyseiset kalastusmahdollisuudet tähän asetukseen.

               (5)Eteläisen Tyynenmeren alueellinen kalastusjärjestö (SPRFMO) vahvisti 18–22 päivänä tammikuuta 2017 pidetyssä viidennessä vuosikokouksessaan perunpiikkimakrillin suurimman sallitun saaliin (TAC). Kyseinen toimenpide olisi saatettava osaksi unionin lainsäädäntöä.

               (6)Färsaarten kanssa käytyjen kalastusoikeuksia koskeneiden neuvottelujen jälkeen sovittiin, että Färsaarten vesillä makrillia kalastavien unionin alusten ja unionin vesillä makrillia kalastavien Färsaarten alusten lupien lukumäärää korotettaisiin. Lupien lukumäärää olisi muutettava vastaavasti.

               (7)Tietyt ilmoituskoodit olisi muutettava, jotta saaliit voitaisiin ilmoittaa tarkasti, ja tietyt viittaukset olisi oikaistava.

               (8)Asetuksessa (EU) 2017/127 säädettyjä saalisrajoituksia sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2017. Sen vuoksi myös tämän asetuksen saalisrajoituksia koskevia säännöksiä olisi sovellettava kyseisestä päivästä. Tällainen taannehtiva soveltaminen ei rajoita oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteiden soveltamista, koska asianomaisia kalastusmahdollisuuksia ei ole vielä käytetty loppuun,

               ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:

               1 artikla
                  Asetuksen (EU) 2017/127 muuttaminen

               1.Korvataan 12 artiklan 1 kohdan v alakohta seuraavasti:

               ”v)
                     piikkihai (squalus acanthias) ICES-suuralueilla I, II, III, IV, V, VI, VII, VIII, IX, X ja XII sijaitsevilla unionin vesillä, paitsi liitteessä I A vahvistetut välttämistä koskevat ohjelmat;”.

               2.Lisätään 27 artiklaan 2 kohdan jälkeen kohta seuraavasti:

               ”Jäsenvaltioiden on kiellettävä kalastus FAD-välineitä käyttäviltä, lippunsa alla purjehtivilta kurenuotta-aluksilta, kun kyseistä kalastusta koskeva saalisrajoitus on saavutettu.”.

               3.Korvataan 41 artiklan 1 kohdan p alakohta seuraavasti:

               ”p)
                     piikkihai (squalus acanthias) ICES-suuralueilla I, II, III, IV, V, VI, VII, VIII, IX, X ja XII sijaitsevilla unionin vesillä;”.

               4.Muutetaan asetuksen (EU) 2017/127 liitteet I A, I B, I D, I E, I J, II D, III ja VIII tämän asetuksen liitteen mukaisesti.

               2 artikla

               Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

               Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2017.

               Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.

               Tehty Brysselissä

                     Neuvoston puolesta

                     Puheenjohtaja

    ---documentbreak---

               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel14.3.2017
            COM(2017) 126 final
            LIITE
            asiakirjaan
            komission ehdotus neuvoston asetukseksi
            asetuksen (EU) 2017/127 muuttamisesta tiettyjen kalastusmahdollisuuksien osalta

               LIITE

               1.Muutetaan asetuksen (EU) 2017/127 liite I A seuraavasti:

               a)korvataan kaikkialla liitteessä I A ilmaisu ”Tämän asetuksen 12 artiklan 1 kohtaa sovelletaan” ilmaisulla ”Tämän asetuksen 11 artiklan 1 kohtaa sovelletaan”;

               b)korvataan tuulenkalan kalastusmahdollisuuksia alueella ”unionin vedet alueilla IIa, IIIa ja IV” koskeva taulukko seuraavasti:

               ”

                        Laji:

                        Tuulenkala ja sen kanssa saadut sivusaaliit

                        Alue:

                        Unionin vedet alueilla IIa, IIIa ja IV(1)

                        Ammodytes spp.

                        Tanska

                        458 552

                        (2)

                        Analyyttinen TAC

                        Yhdistynyt kuningaskunta

                        10 024

                        (2)

                        Asetuksen (EY) N:o 847/96 3 artiklaa ei sovelleta

                        Saksa

                         701

                        (2)

                        Asetuksen (EY) N:o 847/96 4 artiklaa ei sovelleta

                        Ruotsi

                        16 838

                        (2)

                        Unioni

                        486 115

                        TAC

                        486 115

                        (1)

                        Lukuun ottamatta 6 meripeninkulman vyöhykkeen sisäpuolella Yhdistyneen kuningaskunnan peruslinjoista Shetlannissa, Fair Islessä ja Foulassa sijaitsevia vesiä.

                        (2)

                        Kiintiöstä saa olla hietakampelan, valkoturskan ja makrillin sivusaalista enintään 2 prosenttia (OT1/*2A3A4), sanotun kuitenkaan rajoittamatta purkamisvelvoitetta. Jos jäsenvaltio hyödyntää tässä kalastuksessa tätä säännöstä jonkin sivusaalislajin osalta, se ei voi käyttää lajienvälistä joustoa koskevia säännöksiä kyseisen lajin sivusaaliiden osalta.

                        Erityisedellytys: edellä mainittujen kiintiöiden rajoissa ei seuraavilla, liitteessä II D määritellyillä tuulenkalan kalastuksenhoitoalueilla saa ylittää alla mainittuja määriä:

                        Alue: Unionin vedet tuulenkalan kalastuksenhoitoalueilla

                        1r

                        2r

                        3r

                        4

                        5r

                        6

                        7r

                        (SAN/234_1R)

                        (SAN/234_2R)

                        (SAN/234_3R)

                        (SAN/234_4)

                        (SAN/234_5R)

                        (SAN/234_6)

                        (SAN/234_7R)

                        Tanska

                        241 443

                        165 965

                         0

                        50 979

                         0

                         165

                         0

                        Yhdistynyt kuningaskunta

                        5 278

                        3 628

                         0

                        1 114

                         0

                         4

                         0

                        Saksa

                         369

                         254

                         0

                         78

                         0

                         0

                         0

                        Ruotsi

                        8 866

                        6 094

                         0

                        1 872

                         0

                         6

                         0

                        Unioni

                        255 956

                        175 941

                         0

                        54 043

                         0

                         175

                         0

                        Yhteensä

                        255 956

                        175 941

                         0

                        54 043

                         0

                         175

                         0

               ”

               c)korvataan seidin kalastusmahdollisuuksia alueella ”IIIa ja IV; unionin vedet alueilla IIa” koskevassa taulukossa ilmoituskoodi ”(POK/2A3A4.)” ilmoituskoodilla ”(POK/2C3A4)”;

               d)korvataan rauskukalojen kalastusmahdollisuuksia alueella ”Unionin vedet alueilla VIa, VIb, VIIa–c ja VIIe–k” koskevan taulukon alaviitteessä 3 oleva ilmoituskoodi ”(RJE/7FG)” ilmoituskoodilla ”(RJE/7FG)”;

               e)korvataan rauskukalojen kalastusmahdollisuuksia alueella ”unionin vedet alueella VIId” koskevan taulukon alaviitteet 1 ja 2 seuraavasti:

               ”(1)Marmorirauskun (Leucoraja naevus) (RJN/07D.), okarauskun (Raja clavata) (RJC/07D.), pilkkurauskun (Raja brachyura) (RJH/07D.), pisterauskun (Raja montagui) (RJM/07D.) ja palettirauskun (Raja microocellata) (RJE/07D.) saaliit ilmoitetaan erikseen.

               (2)Erityisedellytys: josta enintään 5 prosenttia voidaan kalastaa alueilla VIa, VIb, VIIa–c, ja VIIe–k sijaitsevilla unionin vesillä (SRX/*67AKD). Marmorirauskun (Leucoraja naevus) (RJN/*67AKD), okarauskun (Raja clavata) (RJC/*67AKD), pilkkurauskun (Raja brachyura) (RJH/*67AKD) ja pisterauskun (Raja montagui) (RJM/*67AKD) saaliit ilmoitetaan erikseen. Tätä erityisedellytystä ei sovelleta palettirauskuun (Raja microocellata) eikä aaltorauskuun (Raja undulata).”;

               f)korvataan makrillien kalastusmahdollisuuksia alueella ”IIIa ja IV; unionin vedet alueilla IIa, IIIb, IIIc ja osa-alueilla 22–32” koskevan taulukon alaviite 3 seuraavasti:

               ”(3)Erityisedellytys: mukaan lukien seuraava Norjan vesillä alueilla IIa ja IVa pyydettävä tonnimäärä (MAC/*2A4N):

               328

               Tämän erityisedellytyksen puitteissa kalastettaessa turskan, koljan, lyyraturskan ja valkoturskan sekä seidin sivusaaliit luetaan näiden lajien kiintiöihin.”.

               2.Korvataan asetuksen (EU) 2017/127 liitteessä I B villakuoreen kalastusmahdollisuuksia alueella ”Grönlannin vedet alueilla V ja XIV” koskeva taulukko seuraavasti:

               ”

                        Laji:

                        Villakuore

                        Alue:

                        Grönlannin vedet alueilla V ja XIV

                        Mallotus villosus

                        (CAP/514GRN)

                        Tanska

                          0

                        Analyyttinen TAC

                        Saksa

                          0

                        Asetuksen (EY) N:o 847/96 3 artiklaa ei sovelleta

                        Ruotsi

                          0

                        Asetuksen (EY) N:o 847/96 4 artiklaa ei sovelleta

                        Yhdistynyt kuningaskunta

                          0

                        Kaikki jäsenvaltiot

                          0

                        (1)

                        Unioni

                          0

                        (2)

                        Norja

                         4 389

                        (2)

                        TAC

                        Ei sovelleta

                        (1)

                        Tanska, Saksa, Ruotsi ja Yhdistynyt kuningaskunta voivat käyttää ”kaikkien jäsenvaltioiden” kiintiötä vasta sitten, kun ne ovat käyttäneet oman kiintiönsä loppuun. Jäsenvaltiot, joilla on yli 10 prosenttia unionin kiintiöstä, eivät kuitenkaan saa käyttää ”kaikkien jäsenvaltioiden” kiintiötä.

                        (2)

                        Kalastuskaudeksi, joka alkaa 20. kesäkuuta ja päättyy 30. huhtikuuta seuraavana vuonna.

               ”

               3.Muutetaan asetuksen (EU) 2017/127 liite I D seuraavasti:

               a)Korvataan purjekalan kalastusmahdollisuuksia alueella ”Atlantin valtameri linjan 45° W itäpuolella” koskevassa taulukossa ilmoituskoodi ”(SAIL/AE45W)” ilmoituskoodilla ”(SAI/AE45W)”;

               b)korvataan purjekalan kalastusmahdollisuuksia alueella ”Atlantin valtameri linjan 45° W länsipuolella” koskevassa taulukossa ilmoituskoodi ”(SAIL/AW45W)” ilmoituskoodilla ”(SAI/AW45W)”;

               c)korvataan miekkakalan kalastusmahdollisuuksia alueella ”Välimeri” koskevassa taulukossa ilmoituskoodi ”(SWO/M)” ilmoituskoodilla ”(SWO/MED)”.

               4.Korvataan asetuksen (EU) 2017/127 liitteessä II E lestikalojen kalastusmahdollisuuksia alueella ”FAO 48.3 Antarktis” koskevassa taulukossa ilmoituskoodi ”(SRX/F483.)” ilmoituskoodilla ”(GRV/F483.)”.

               5.Korvataan asetuksen (EU) 2017/127 liitteessä I J perunpiikkimakrillin kalastusmahdollisuuksia alueella ”SPRFMO-yleissopimusalue” koskeva taulukko seuraavasti:

               ”

                        Laji:

                        Perunpiikkimakrilli

                        Alue:

                        SPRFMO-yleissopimusalue

                        Trachurus murphyi

                        (CJM/SPRFMO)

                        Saksa

                         7 583,98

                        Analyyttinen TAC

                        Alankomaat

                         8 220,25

                        Asetuksen (EY) N:o 847/96 3 artiklaa ei sovelleta

                        Liettua

                         5 277,13

                        Asetuksen (EY) N:o 847/96 4 artiklaa ei sovelleta

                        Puola

                         9 073,64

                        Unioni

                         30 155

                        TAC

                        Ei sovelleta

               ”

               6.Korvataan asetuksen (EU) 2017/127 liite II D ja mainitun liitteen lisäys 1 seuraavasti:

               ”LIITE II D

               TUULENKALAN KALASTUKSENHOITOALUEET ICES-ALUEILLA IIa JA IIIa SEKÄ ICES-SUURALUEELLA IV

               Liitteessä I A vahvistettujen tuulenkalan kalastusmahdollisuuksien hallinnoimiseksi ICES-alueilla IIa ja IIIa sekä ICES-suuralueella IV kalastuksenhoitoalueet, joilla sovelletaan erityisiä saalisrajoituksia, määritellään jäljempänä sekä tämän liitteen lisäyksessä.

                        Tuulenkalan kalastuksenhoitoalueet

                        ICES-tilastoruudut

                        1r

                        31–33 E9–F4; 33 F5; 34–37 E9–F6; 38–40 F0–F5; 41 F4–F5

                        2r

                        35 F7–F8; 36 F7–F9; 37 F7–F8; 38-41 F6–F8; 42 F6–F9; 43 F7–F9; 44 F9–G0; 45 G0–G1; 46 G1

                        3r

                        41–46 F1–F3; 42–46 F4–F5; 43–46 F6; 44–46 F7–F8; 45–46 F9; 46–47 G0; 47 G1 ja 48 G0

                        4

                        38–40 E7–E9 ja 41–46 E6–F0

                        5r

                        47–52 F1–F5

                        6

                        41–43 G0–G3; 44 G1

                        7r

                        47–52 E6–F0

               Liitteen II D lisäys 1

               TUULENKALAN KALASTUKSENHOITOALUEET

               ”

               7.Korvataan asetuksen (EU) 2017/127 liitteessä III makrillin kalastusmahdollisuuksia alueella ”Färsaarten vedet” koskeva kohta seuraavasti:

               ”

                        Färsaarten vedet

                        Makrilli

                        20

                        DK

                        pm

                        14

                        BE

                        pm

                        DE

                        pm

                        FR

                        pm

                        IE

                        pm

                        NL

                        pm

                        SE

                        pm

                        UK

                        pm

               ”

               8.Korvataan asetuksen (EU) 2017/127 liitteen VIII taulukossa Färsaariin liittyvä makrillia ja piikkimakrillia koskeva kohta seuraavasti:

               ”

                        Färsaaret

                        Makrilli, alueilla VIa (linjan 56° 30' N pohjoispuolella), IIa, IVa (linjan 59º N pohjoispuolella)

                        20

                        14

                        Piikkimakrilli, alueilla IV, VIa (linjan 56° 30′ N pohjoispuolella), VIIe, VIIf, VIIh

                        14

                        14

               ”