Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52009PC0240

Ehdotus: neuvoston päätös difenyyliamiinin jättämisestä sisällyttämättä neuvoston direktiivin 91/414/ETY liitteeseen I ja kyseistä ainetta sisältäville kasvinsuojeluaineille annettujen lupien peruuttamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)  /* KOM/2009/0240 lopull. */

	[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |Bryssel 25.5.2009KOM(2009) 240 lopullinenEhdotus:NEUVOSTON PÄÄTÖSdifenyyliamiinin jättämisestä sisällyttämättä neuvoston direktiivin 91/414/ETY liitteeseen I ja kyseistä ainetta sisältäville kasvinsuojeluaineille annettujen lupien peruuttamisesta(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)PERUSTELUTLiitteenä olevalla ehdotusluonnoksella neuvoston päätökseksi pyritään siihen, että difenyyliamiini jätetään sisällyttämättä tehoaineena neuvoston direktiiviin 91/414/ETY sisältyvään sallittujen tehoaineiden luetteloon (liite I) ja että kyseistä tehoainetta sisältävien kasvinsuojeluaineiden luvat peruutetaan. Sisällyttämättä jättämistä koskeva ehdotus perustuu erinäisiin kyseisen tehoaineen arvioinnin aikana esiin tulleisiin avoimiin kysymyksiin.Neuvoston direktiivillä 91/414/ETY luodaan yhdenmukaistetut puitteet kasvinsuojeluaineiden lupia ja markkinoille saattamista varten. Kasvinsuojeluaineina käytettävät tehoaineet arvioidaan ja niille annetaan lupa yhteisön tasolla, minkä jälkeen ne lisätään mainitun direktiivin liitteessä I olevaan luetteloon. Jäsenvaltiot arvioivat tehoaineita sisältävät yksittäiset kasvinsuojeluaineet ja antavat niille luvan yhdenmukaistettujen sääntöjen mukaisesti.Esittelevä jäsenvaltio eli tässä tapauksessa Irlanti arvioi alustavasti toimialan toimittamat tiedot ja toimitti arviointikertomusluonnoksen. Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen järjesti alustavasta arvioinnista vertaisarvioinnin ja toimitti komissiolle difenyyliamiinia koskevan riskinarvioinnin 30. syyskuuta 2008.Kyseisen tehoaineen arvioinnissa tuli esiin joitakin avoimia kysymyksiä. Kuluttajien altistumista ei pystytty arvioimaan luotettavasti, sillä aineen tunnistamattomien metaboliittien esiintymisestä ja niiden toksisuudesta taikka nitrosamiinien mahdollisesta muodostumisesta tehoaineen varastoinnin tai käsiteltyjen omenien jatkojalostuksen aikana ei ole tietoja. Tietoja difenyyliamiinijäämien mahdollisten hajoamis- tai reaktiotuotteiden esiintymisestä jalostetuissa tuotteissa ei myöskään ollut saatavilla.Sisällyttämättä jättämistä koskeva päätösluonnos toimitettiin 26. helmikuuta 2009 elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevälle pysyvälle komitealle, jossa-  16 jäsenvaltiota äänesti puolesta (165 ääntä)-  9 jäsenvaltiota äänesti vastaan (139 ääntä)-  2 jäsenvaltiota pidättyi äänestämästä (41 ääntä).Komitea ei antanut lausuntoa. Näin ollen direktiivin 91/414/ETY 19 artiklan ja neuvoston päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan nojalla edellytetään, että komissio toimittaa neuvostolle ehdotuksen toteutettavista toimenpiteistä ja neuvostolla on kolme kuukautta aikaa tehdä päätös määräenemmistöllä.Päätösluonnosta ei anneta Euroopan parlamentin tarkasteltavaksi (neuvoston päätöksen 1999/468/EY 8 artikla).Ehdotus:NEUVOSTON PÄÄTÖSdifenyyliamiinin jättämisestä sisällyttämättä neuvoston direktiivin 91/414/ETY liitteeseen I ja kyseistä ainetta sisältäville kasvinsuojeluaineille annettujen lupien peruuttamisesta(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta 15 päivänä heinäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/414/ETY[1] ja erityisesti sen 8 artiklan 2 kohdan neljännen alakohdansekä katsoo seuraavaa:1.  Direktiivin 91/414/ETY 8 artiklan 2 kohdassa säädetään, että jäsenvaltio voi 12 vuoden kuluessa kyseisen direktiivin tiedoksi antamisesta sallia, että markkinoille saatetaan sellaisia kasvinsuojeluaineita, jotka sisältävät kyseisen direktiivin liitteeseen I kuulumattomia tehoaineita ja jotka ovat jo olleet markkinoilla kaksi vuotta direktiivin tiedoksi antamisen jälkeen, samalla kun kyseisiä tehoaineita tutkitaan vaiheittain työohjelman mukaisesti.2.  Komission asetuksissa (EY) N:o 451/2000[2] ja (EY) N:o 1490/2002[3] vahvistetaan direktiivin 91/414/ETY 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun työohjelman kolmannen vaiheen täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt sekä luettelo tehoaineista niiden arviointia ja mahdollista direktiivin 91/414/ETY liitteeseen I sisällyttämistä varten. Luettelossa on mukana difenyyliamiini.3.  Difenyyliamiinin vaikutukset ihmisten terveyteen ja ympäristöön on arvioitu asetusten (EY) N:o 451/2000 ja (EY) N:o 1490/2002 säännösten mukaisesti ilmoittajan ehdottamien käyttötarkoitusten osalta. Lisäksi kyseisissä asetuksissa nimetään esittelijöinä toimivat jäsenvaltiot, joiden on toimitettava asiaa koskevat arviointikertomukset ja suositukset Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaiselle, jäljempänä ’EFSA’, asetuksen (EY) N:o 1490/2002 10 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Difenyyliamiinin osalta esittelevä jäsenvaltio oli Irlanti, ja kaikki asiaa koskevat tiedot toimitettiin 20 päivänä kesäkuuta 2007.4.  Jäsenvaltiot ovat tarkastelleet arviointikertomusta vertaistarkasteluna ja EFSA arviointityöryhmässään, ja se esitettiin komissiolle 30 päivänä syyskuuta 2008 EFSAn difenyyliamiinia koskevan tieteellisen kertomuksen[4] muodossa. Jäsenvaltiot ja komissio ovat tarkastelleet kyseistä kertomusta elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevässä pysyvässä komiteassa, ja komission tarkastelukertomus difenyyliamiinista valmistui 26 päivänä helmikuuta 2009.5.  Kyseisen tehoaineen arvioinnissa tuli esiin joitakin avoimia kysymyksiä. Kuluttajien altistumista ei pystytty arvioimaan luotettavasti, sillä aineen tunnistamattomien metaboliittien esiintymisestä ja niiden toksisuudesta taikka nitrosamiinien mahdollisesta muodostumisesta tehoaineen varastoinnin tai käsiteltyjen omenien jatkojalostuksen aikana ei ole tietoja. Tietoja difenyyliamiinijäämien mahdollisten hajoamis- tai reaktiotuotteiden esiintymisestä jalostetuissa tuotteissa ei myöskään ollut saatavilla. Tästä syystä käytettävissä olevien tietojen perusteella ei ollut mahdollista määrittää, täyttyvätkö kriteerit difeenyyliamiinin sisällyttämiseksi direktiivin 91/414/ETY liitteeseen I.6.  Komissio on pyytänyt ilmoittajaa toimittamaan vertaisarvioinnin tuloksia koskevat huomautuksensa ja ilmoittamaan, aikooko se edelleen esittää tehoainetta koskevan hakemuksensa. Ilmoittajan toimittamat huomautukset on tutkittu huolellisesti. Esitetyistä perusteluista huolimatta edellä mainitut kysymykset ovat jääneet ratkaisematta, ja EFSAlle toimitettujen ja sen asiantuntijakokouksissa arvioitujen tietojen perusteella tehdyt arvioinnit eivät ole osoittaneet, että difenyyliamiinia sisältävien kasvinsuojeluaineiden voitaisiin odottaa yleisesti täyttävän ehdotetuissa käyttöolosuhteissa direktiivin 91/414/ETY 5 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdan vaatimukset.7.  Difenyyliamiinia ei pitäisi tästä syystä sisällyttää direktiivin 91/414/ETY liitteeseen I.8.  Olisi toteutettava toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että difenyyliamiinia sisältäville kasvinsuojeluaineille myönnetyt luvat peruutetaan määräajan kuluessa, niitä ei uusita eikä tällaisille tuotteille myönnetä enää uusia lupia.9.  Jäsenvaltioiden myöntämä lisäaika difenyyliamiinia sisältävien kasvinsuojeluaineiden nykyisten varastojen hävittämiselle, säilyttämiselle, markkinoille saattamiselle ja käytölle olisi rajattava 12 kuukauteen niin, että nykyisiä varastoja voitaisiin käyttää enää yhtenä kasvukautena, millä varmistetaan, että difenyyliamiinia sisältäviä kasvinsuojeluaineita on viljelijöiden saatavilla 18 kuukauden ajan tämän päätöksen hyväksymisestä.10.  Tällä päätöksellä ei rajoiteta mahdollisuutta esittää direktiivin 91/414/ETY 6 artiklan 2 kohdan säännösten mukainen hakemus difenyyliamiinin mahdolliseksi sisällyttämiseksi kyseisen direktiivin liitteeseen I; asiaa koskevista yksityiskohtaisista täytäntöönpanosäännöistä säädetään komission asetuksessa (EY) N:o 33/2008[5].11.  Elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevä pysyvä komitea ei ole antanut lausuntoa puheenjohtajansa asettamassa määräajassa,ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:1 artiklaDifenyyliamiinia ei sisällytetä tehoaineena direktiivin 91/414/ETY liitteeseen I.2 artiklaJäsenvaltioiden on varmistettava, että:a) difenyyliamiinia sisältävien kasvinsuojeluaineiden luvat peruutetaan viimeistään [ LISÄTÄÄN PÄIVÄMÄÄRÄ, JOKA ON KUUSI KUUKAUTTA TÄMÄN PÄÄTÖKSEN HYVÄKSYMISESTÄ ];b) difenyyliamiinia sisältäville kasvinsuojeluaineille ei myönnetä lupia eikä niiden lupia uusita tämän päätöksen julkaisemispäivästä lähtien.3 artiklaJäsenvaltioiden direktiivin 91/414/ETY 4 artiklan 6 kohdan säännösten mukaisesti myöntämän lisäajan on oltava mahdollisimman lyhyt, ja sen on päätyttävä viimeistään [ LISÄTÄÄN PÄIVÄMÄÄRÄ, JOKA ON 18 KUUKAUTTA TÄMÄN PÄÄTÖKSEN HYVÄKSYMISESTÄ ].4 artiklaTämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä […].Neuvoston puolestaPuheenjohtaja [1] EYVL L 230, 19.8.1991, s. 1.[2] EYVL L 55, 29.2.2000, s. 25.[3] EYVL L 224, 21.8.2002, s. 23.[4] EFSA Scientific Report (2008) 188, Conclusion on the peer review of diphenylamine, lopullinen versio: 30. syyskuuta 2008.[5] EUVL L 15, 18.1.2008, s. 5–12.


Avis juridique important

|

52003PC0792

Ehdotus neuvoston päätös Ranskan merentakaisten departementtien meriverojärjestelmästä ja päätöksen 89/688/ETY voimassaoloajan jatkamisesta  /* KOM/2003/0792 lopull. - CNS 2003/0308 */

Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖS Ranskan merentakaisten departementtien meriverojärjestelmästä ja päätöksen 89/688/ETY voimassaoloajan jatkamisesta(komission esittämä)PERUSTELUT1. Ranskan merentakaisten departementtien meriverojärjestelmästä 22. joulukuuta 1989 tehdyn neuvoston päätöksen 89/688/ETY [1] 2 artiklan 3 kohdan mukaan paikalliselle tuotannolle voidaan myöntää osittainen tai täydellinen vapautus meriverosta enintään kymmeneksi vuodeksi veron käyttöönoton jälkeen ottaen huomioon merentakaisten departementtien erityisrajoitukset. Tämä määräaika päättyi 31. joulukuuta 2002, sillä vero otettiin käyttöön 1. tammikuuta 1993 17. heinäkuuta 1992 annetulla lailla nro 92-676 [2], jolla 22. joulukuuta 1989 tehty neuvoston päätös 89/688/ETY saatettiin osaksi Ranskan lainsäädäntöä.[1]  EYVL L 399, 30.12.1989, s. 46.[2]  Ranskan tasavallan virallinen lehti 19.7.2002, s. 9697.2. Komissio antoi 24. marraskuuta 1999 neuvoston päätöksen 89/688/ETY 3 artiklan mukaisesti neuvostolle kertomuksen [3], jossa se arvioi yhteisön meriverojärjestelmää sen voimaantulosta alkaen. Kertomuksen mukaan Ranskan neljä merentakaista departementtia ovat erityisen syrjäisen asemansa vuoksi paljon vaikeammassa taloudellisessa ja sosiaalisessa tilanteessa kuin muu Euroopan unionin alue. Siinä korostetaan meriveron ja paikalliselle tuotannolle myönnettävien vapautusten merkitystä seuraavat seikat huomioon ottaen. Meriveron ansiosta paikallisviranomaiset voivat auttaa uhattuina olevien alojen selviytymistä epäsuotuisassa taloudellisessa ympäristössä ja pitää yllä kunkin alueen taloudellista ja sosiaalista kehitystä yhteisön politiikkoja täydentäen sekä säilyttää tietyn koulutuksen ja terveydenhuollon tason. Komissio muistuttaa kuitenkin raportissa, että Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen vahvistamien perusteiden mukaan meriverosta myönnettävien vapautusten on oltava välttämättömiä, suhteellisia ja täsmällisesti määriteltyjä.[3]  KOM(1999) 621 lopullinen.3. Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohta, joka tuli voimaan 1. toukokuuta 1999, korvaa 227 artiklan 2 kohdan, johon vuonna 1989 tehty neuvoston päätös perustui. Se on Euroopan unionin syrjäisimpiin alueisiin sovellettava oikeudellinen kehys, jonka mukaisesti voidaan toteuttaa toimenpiteitä alueiden pysyvien haittatekijöiden lievittämiseksi. Syrjäisimpien alueiden, joihin myös Ranskan merentakaiset departementit kuuluvat, erityispiirteet tunnustettiin EY:n perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdassa. Tässä kohdassa vahvistetaan kyseisiin alueisiin sovellettavien sääntöjen kehys. Vaikka EY:n perustamissopimuksen määräyksiä sovelletaankin näihin alueisiin [4], on näin ollen syytä ottaa huomioon niiden taloudellinen, sosiaalinen ja rakenteellinen tilanne, jota vaikeuttavat perustamissopimuksessa määritetyt tekijät, joita ovat näiden alueiden syrjäinen sijainti, saaristoluonne, pieni koko, vaikea pinnanmuodostus ja ilmasto sekä niiden taloudellinen riippuvuus muutamista harvoista tuotteista. Perustamissopimuksessa todetaan myös, että ne haittaavat suuresti näiden alueiden kehitystä, koska nämä ovat pysyviä tekijöitä ja niillä on yhteisvaikutuksia. Tämän perusteella neuvostoa kehotetaan toteuttamaan erityistoimenpiteitä, joiden tarkoituksena on erityisesti vahvistaa ne edellytykset, joilla EY:n perustamissopimusta sovelletaan kyseisiin alueisiin. Tällaisia erityistoimenpiteitä voidaan toteuttaa etenkin veropolitiikassa. Näissä toimenpiteissä on otettava huomioon kyseisten alueiden erityispiirteet ja rajoitukset heikentämättä yhteisön oikeusjärjestyksen yhtenäisyyttä ja johdonmukaisuutta, sisämarkkinat ja yhteiset politiikat mukaan luettuina. Ranskan merentakaisiin departementteihin sovellettavat verotusta koskevat uudet toimenpiteet on siis sisällytettävä tähän kehykseen.[4]  Veropolitiikassa on rajoitettu EY:n perustamissopimuksesta johdetun oikeuden tiettyjen säännösten soveltamista alueisiin, joihin myös Ranskan merentakaiset departementit kuuluvat. Tällaisia säännöksiä sisältyy erityisesti yhteiseen alv-järjestelmään, joka otettiin käyttöön jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön lähentämisestä 17. toukokuuta 1977 annetun neuvoston kuudennen direktiivin 77/388/ETY ja valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta 25. helmikuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/12/ETY perusteella.4. Perättäisten Eurooppa-neuvostojen [5], Euroopan parlamentin [6], alueiden komitean [7] sekä talous- ja sosiaalikomitean [8] hyväksymissä kannanotoissa tuodaan esiin näiden alueiden erityispiirteet ja korostetaan niiden luonnonhaittoja sekä tarvetta toteuttaa EY:n perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja erityistoimenpiteitä, joilla pyritään lieventämään näitä haittoja, sekä kehotetaan komissiota ehdottamaan viipymättä näitä toimenpiteitä.[5]  Kölnissä 4. kesäkuuta 1999 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmien 38 kohta, Lissabonissa 24. maaliskuuta 2000 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmien 59 kohta, Feirassa 20. kesäkuuta 2000 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmien 53 kohta, Nizzassa 7., 8. ja 9. joulukuuta 2000 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmät, Göteborgissa 15. ja 16. kesäkuuta 2001 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmät sekä Sevillassa 21. ja 22. kesäkuuta 2002 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmät.[6]  Euroopan parlamentin 24. huhtikuuta 1997 antama päätöslauselma Euroopan unionin syrjäisimpien alueiden kehitystä koskevista ongelmista (EYVL C 150, 19.5.1997, s. 62).[7]  Alueiden komitean 13. joulukuuta 2000 antama lausunto syrjäisimpien alueiden ongelmista, jotka liittyvät perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdan toimeenpanoon (EYVL C 144, 16.5.2001, s. 11).[8]  Talous- ja sosiaalikomitean 29. toukokuuta 2002 antama lausunto "Euroopan unionin ulkoalueiden tulevaisuudenstrategia".5. Komissio mainitsi 13. maaliskuuta 2000 antamassaan kertomuksessa [9] eräitä erityistoimenpiteitä, jotka olisi toteutettava. Verotuksesta kertomuksessa todetaan, että EY:n perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdassa annetaan lupa syrjäisimpien alueiden hyväksi toteutettaviin verotuksellisiin erityistoimenpiteisiin, joita on harkittava asianomaisten jäsenvaltioiden esittämien pyyntöjen pohjalta. Komission kertomuksessa todetaan myös, että on syytä tutkia kussakin tapauksessa, mitkä välineet soveltuvat parhaiten alueiden kehittämistavoitteisiin ja kyseisten alueiden saamaan tukeen, mukaan luettuina verotukselliset poikkeustoimenpiteet, jotka voivat olla myös pitkäaikaisia.[9]  Komission 13. maaliskuuta 2000 antama kertomus perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdan toimeenpanoon tähtäävistä toimista syrjäisimmillä alueilla (KOM (2000) 147 lopullinen).6. Ranska esitti 12. maaliskuuta 2002 komissiolle pyynnön meriverosta vapauttamisen jatkamiseksi vielä kymmenen vuoden ajan. Tässä pyynnössä ei täsmennetty tuotteita, jotka oli tarkoitus vapauttaa verosta tulevassa järjestelmässä, eikä porrastettuja verokantoja, joita sovellettaisiin paikallisiin tuotteisiin ja muihin tuotteisiin, eikä myöskään annettu perusteluja verovapautuksen ja porrastettujen verokantojen suhteesta merentakaisten departementtien luonnonhaittoihin. Komissio ilmoitti Ranskan viranomaisille, että nämä tiedot tarvitaan valmisteltaessa ehdotusta neuvoston päätökseksi perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdan vaatimusten mukaisesti. Komissio ehdotti näissä olosuhteissa 28. elokuuta 2002 [10] neuvoston päätöstä, jolla 22. joulukuuta 1989 tehdyn neuvoston päätöksen voimassaoloa jatketaan yhdellä vuodella eli vuoden 2003 loppuun asti. Neuvosto hyväksyi tämän ehdotuksen 10. joulukuuta 2002 (neuvoston päätös 2002/973/EY [11]).[10]  KOM(2002) 473 lopullinen.[11]  EYVL 337, 13.12.2002, s. 83.7. Ranska esitti komissiolle 14. huhtikuuta 2003 uuden pyynnön, joka täytti edellä mainitut vaatimukset. Pyyntö sisältää erityisesti kutakin Ranskan merentakaista departementtia koskevan luettelon paikallisista tuotteista, joihin Ranska haluaa soveltaa meriverosta vapautusta tai meriveron alennusta, samoin kuin porrastetun verokannan enimmäisveroprosentit, joita voidaan soveltaa sen mukaan, onko kyseessä paikallinen vai muu tuote. Nämä enimmäisveroprosentit ovat 10, 20, 30 tai 50 prosenttiyksikköä. Ranskan viranomaiset toivoivat, että neuvoston päätöstä sovellettaisiin 15 vuoden ajan ja että järjestelmän mukauttamistarvetta tarkasteltaisiin joka kolmas vuosi. 10 prosenttiyksikön verokantaa sovellettaisiin pääasiassa perustuotteisiin ja tuotteisiin, joiden paikallisen tuotannon ja ulkopuolisen tuotannon on todettu olevan suhteellisen tasapainoista. 20 prosenttiyksikön verokanta koskisi erityisesti tuotteita, joiden tuotanto edellyttää suuria investointeja, jotka vaikuttavat pienille markkinoille paikallisesti valmistettujen tavaroiden omakustannushintaan. 30 prosenttiyksikön verokantaa sovellettaisiin pääasiassa suurten yritysten valmistamiin tuotteisiin ja tuotteisiin, jotka ovat merentakaisten departementtien naapurimaista lähtöisin olevan tuonnin kannalta erittäin haavoittuvassa asemassa. 50 prosenttiyksikön verokantaa sovellettaisiin Guyanassa ja Réunionissa alkoholiin, erityisesti rommiin. Ranskan pyynnössä toivotaan myös lisätoimenpiteitä, kuten mahdollisuutta vapauttaa paikallisesti valmistettuja tuotteita koskevasta meriverosta yritykset, joiden vuotuinen liikevaihto on alle 550 000 euroa, mahdollisuutta alentaa 15 prosentilla meriveron perusteena olevaa määrää paikallisesti valmistettujen tuotteiden osalta ja paikallisviranomaisten mahdollisuutta toteuttaa kiireellisiä toimenpiteitä sellaisten tuotteiden, joihin meriveroa koskevaa porrastettua verokantaa voidaan soveltaa, luettelojen päivittämiseksi.8. Komissio on arvioinut pyynnön ottaen huomioon niiden Ranskan merentakaisten departementtien teollisuustuotannon toimintaa vaivaavien haittojen vakavuuden, joita porrastetulla verotuksella on tarkoitus lieventää. Tämän vuoksi vuoden 2003 toukokuusta syyskuun loppuun Ranskan viranomaisten ja komission yksiköiden välillä käytiin kirjeenvaihtoa ja järjestettiin useita työkokouksia, joiden tavoitteena oli pääasiassa perustella ja määritellä omakustannushinnan perusteella paikallisesti valmistettuihin tuotteisiin vaikuttavat haitat suhteessa ulkopuolelta peräisin oleviin tuotteisiin.9. Merentakaisten departementtien suurimmat luonnonhaitat johtuvat 299 artiklan 2 kohdassa mainituista seikoista, joita ovat syrjäinen sijainti, saaristoluonne, pieni koko, vaikea pinnanmuodostus ja ilmasto sekä niiden riippuvuus muutamista harvoista tuotteista. Kolme neljästä merentakaisesta departementista sijaitsee 7 000 kilometrin päässä Ranskasta ja Réunion noin 9 000 kilometrin päässä. Seitsemästä syrjäisimmästä alueesta neljä Ranskan merentakaista departementtia ovat kiistatta Euroopan manneralueelta kaukaisimpina sijaitsevia yhteisön alueita. Lisäksi on otettava huomioon ajoittaiset luonnonilmiöt, kuten pyörremyrskyt, tulivuorenpurkaukset tai maanjäristykset.10. Edellä mainittu syrjäinen sijainti haittaa merkittävästi henkilöiden, tavaroiden ja palvelujen vapaata liikkuvuutta. Riippuvuus tietyistä liikenteen muodoista, kuten ilma- ja meriliikenteestä, on kasvanut, koska niiden vapauttaminen on kesken. Tuotantokustannukset ovat kasvaneet väistämättä, koska kyseiset liikenteen muodot ovat tehottomampia ja kalliimpia kuin maantie- ja rautatieliikenne tai Euroopan laajuiset verkot.11. Syrjäisen sijainnin lisäksi tuotantokustannuksia nostavat myös alueen raaka-aine- ja energiariippuvuus, varastojen perustamisen välttämättömyys ja tuotantovälineiden hankinnassa ilmenevät vaikeudet.12. Paikallisten markkinoiden pieni koko, viennin kehittymättömyys ja alueen valtioiden heikko ostovoima ovat johtaneet siihen, että pienten markkinoiden tarpeiden tyydyttämiseksi pidetään yllä monipuolisia mutta volyymiltään rajallisia tuotantolinjoja, mikä puolestaan rajoittaa mittakaavaetujen toteuttamismahdollisuuksia. Merentakaisissa departementeissa valmistettujen tuotteiden "vienti" Ranskaan tai yhteisön muihin jäsenvaltioihin on vaikeaa, koska kuljetuskustannukset nostavat näiden tuotteiden hintaa, jolloin niiden kilpailukyky heikkenee. Paikallisten markkinoiden heikkous johtaa lisäksi ylisuuriin varastoihin, mikä heikentää niin ikään yritysten kilpailukykyä.13. Koska asianmukaisen koulutuksen saaneista ja nopeasti reagoivista erikoistuneista huoltoyksiköistä on pulaa ja alihankintaan on lähestulkoon mahdotonta turvautua, yritysten kulut kasvavat ja tilanne vaikuttaa niiden kilpailukyyn.14. Nämä tekijät osoittavat, että merentakaisten departementtien yrityksille aiheutuu organisatorisia ongelmia, joita Manner-Euroopan yrityksissä ei esiinny. Nämä ongelmat vaikuttavat paikallisesti valmistettujen tuotteiden hintaan nostamalla niiden omakustannushintaa.15. Lisäksi Ranskan merentakaisista departementeista peräisin olevat tuotteet kärsivät siitä, että niillä on eurooppalaiset omakustannushinnat, minkä vuoksi erityisesti maatalousalan paikallisten tuotteiden on vaikeaa kilpailla naapurimaissa, joiden työvoimakustannukset ovat paljon alhaisemmat, tuotettujen tuotteiden kanssa.16. Jos erityistoimenpiteitä ei olisi, paikallisesti valmistetut tuotteet eivät pystyisi edellä mainituista syistä kilpailemaan sellaisten ulkopuolelta lähtöisin olevien tuotteiden kanssa, jotka eivät kärsi näistä haitoista, vaikka huomioon otettaisiin vielä näiden tuotteiden kuljettamisesta merentakaisiin departementteihin aiheutuvat kuljetuskustannukset. Paikallistuotteiden huonon kilpailukyvyn vuoksi paikallistuotanto häviäisi, mikä puolestaan vahingoittaisi merentakaisissa departementeissa elävän väestön työllisyyttä.17. Ranskan pyyntöä tarkasteltiin suhteellisuusperiaatteen mukaisesti, jotta voitaisiin yleisesti varmistaa, että Ranskan viranomaisten ehdottamat porrastetut verokannat eivät ole omakustannushinnan perusteella selkeästi ylimitoitettuja verrattaessa paikallisten tuotteiden käsimiä haittoja ulkopuolelta lähtöisin oleviin tuotteisiin nähden.18. Näiden seikkojen perusteella komissio ehdottaa, että annetaan lupa ottaa käyttöön luettelossa olevia tuotteita koskeva vero, jota sovelletaan verovapautusten tai -alennusten muodossa Ranskan merentakaisten departementtien paikalliseen tuotantoon. On laadittava kutakin merentakaista departementtia koskeva erillinen tuoteluettelo, koska kunkin merentakaisen departementin paikalliset tuotteet ja haitat, joista ne kärsivät, ovat luonnollisesti erilaisia.19. Alueelliset ja kansalliset viranomaiset vastaavat porrastetun verokannan sallitun enimmäisveroprosentin rajoissa meriveroa koskevan porrastetun verotuksen soveltamisesta tuotteisiin: koska yhteisön kehyksessä vahvistetut veroprosentit edustavat enimmäismääriä, kansalliset ja alueelliset viranomaiset voivat näiden enimmäismäärien rajoissa muuttaa sovellettavaa veroprosenttia varmistaakseen, että merentakaisten departementtien paikallinen tuotanto saa tarvittavan tuen. Sama koskee mahdollisuutta vapauttaa paikalliset tuotteet verosta: joillekin tuotteille voidaan myöntää täydellinen verovapautus, mutta toisille vain osittainen verovapautus.20. On kuitenkin syytä yhdistää perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdan ja 90 artiklan sekä yhteisön oikeuden ja sisämarkkinoiden johdonmukaisuuden vaatimukset. Tämän vuoksi on rajoituttava ehdottoman välttämättömiin ja toivottuihin tavoitteisiin nähden kohtuullisiin toimenpiteisiin ottaen huomioon syrjäisestä sijainnista aiheutuvat haitat. Yhteisön kehyksen soveltamisalaan kuuluukin luettelo herkistä tuotteista, joiden osalta on voitu perustella, että niiden omakustannushinta on huomattavasti suurempi kuin vastaavien ulkopuolelta peräisin olevien tuotteiden omakustannushinta, kun ne tuotetaan paikallisesti. Kuten edellä jo mainitaan, verotaso on kuitenkin vahvistettava siten, että meriveroa koskevan porrastetun verokannan tavoitteena on ainoastaan lieventää kyseisiä haittoja eikä tehdä meriverosta suojautumiskeinoa, joka vaarantaa sisämarkkinoiden toimintaperiaatteet. Yhteisön oikeuden johdonmukaisuuden vuoksi porrastettua verokantaa ei sovelleta maataloustuotteisiin, jotka on tarkoitettu jalostettaviksi tai käytettäviksi maatalouden tuotantopanoksina ja jotka saavat 28. kesäkuuta 2001 annetun asetuksen (EY) N:o 1452/2001 2 ja 3 artiklassa säädettyjä tukia, varsinkin kun ne kuuluvat erityiseen hankintajärjestelmään, jotta myönnettyjen tukien tai tullivapautusten vaikutus ei kumoutuisi meriveron vuoksi. Porrastettua verokantaa voitaisiin sen sijaan soveltaa tuotteisiin, jotka eivät saa tukea, koska ne on tarkoitettu suoraan kulutukseen.21. Tuotteet, joihin voidaan soveltaa verovapautuksia tai -alennuksia Ranskan merentakaisten departementtien paikallisen tuotannon edistämiseksi, jaetaan kolmeen luokkaan sen mukaan, minkä suuruista porrastettua verokantaa ehdotetaan sallittavaksi (10, 20 tai 30 prosenttiyksikköä). Komissio ei katsonut aiheelliseksi ehdottaa 50 prosenttiyksikön verokantaa alkoholia varten.22. Enimmäisveroprosentit voidaan kuitenkin ylittää niiden paikallisesti valmistettujen tuotteiden osalta, joihin sovelletaan ainoastaan veronalennusta, kun paikallisista tuotteista yleensä maksettavasta verosta vastaavien verovelvollisten vuotuinen liikevaihto on alle 550 000 euroa. Tämän vuoksi nämä verovelvolliset voidaan vapauttaa tästä verosta ja keventää heidän velvoitteitaan. Tämän säännöksen soveltaminen ei saa kuitenkaan johtaa siihen, että 2 kohdassa säädetyt enimmäismäärät kasvaisivat yli viidellä prosenttiyksiköllä. Esimerkiksi kun kyseessä on tuote, johon voidaan soveltaa 10 prosenttiyksikön verokantaa, ja kun merentakaisissa departementeissa tuotetuista tavaroista kannetaan 5 prosentin merivero, voidaan ulkopuolelta lähtöisin olevista tavaroista kantaa meriveroa 15 prosenttia. Jos yritykset, joiden vuotuinen liikevaihto on alle 550 000 euroa, vapautetaan meriverosta paikallisesti valmistettujen tuotteiden osalta, näiden yritysten valmistamiin tavaroihin sovellettava porrastetun verokannan sallittu enimmäisveroprosentti on 10+5=15 prosenttiyksikköä ja yritysten, joiden liikevaihto on yli 550 000 euroa, valmistamiin tavaroihin sovellettava enimmäisveroprosentti 10 prosenttiyksikköä.23. Kansallisilla tai alueellisilla viranomaisilla on kuitenkin mahdollisuus kantaa meriveroa niistä tuotteista, joita ei mainita tässä päätöksessä edellyttäen, että veroa sovelletaan täsmälleen samoin edellytyksin paikallisiin tuotteisiin ja ulkopuolelta peräisin oleviin tuotteisiin. Näin ei olisi, jos veron perusteena olevaa määrää alennettaisiin ainoastaan paikallisesti valmistettujen tuotteiden osalta. Kuten tapauksissa, joissa porrastetun verokannan soveltaminen on sallittua, niiden yritysten, joiden liikevaihto on alle 550 000 euroa, vapauttaminen paikallisesti valmistettuja tuotteita koskevasta meriverosta, voi tällaisissa tapauksissa johtaa enintään viiden prosenttiyksikön porrastetun verokannan soveltamiseen.24. Veron tarkoituksenmukaisuutta ja meriverosta saatavien tulojen kohdentamista koskevat vaatimukset vastaavat Ranskan merentakaisten departementtien sosioekonomista kehittämistä koskevan tuen tavoitteita, joista säädettiin jo vuoden 1989 päätöksessä. Tällaisten verotulojen sisällyttäminen Ranskan merentakaisten departementtien talous- ja verotusjärjestelmään ja niiden kohdentaminen Ranskan merentakaisten departementtien taloudelliseen ja sosiaaliseen kehittämisstrategiaan paikallisen tuotannon edistämiseksi on oikeudellinen velvoite.25. Menettelyn vauhdittamiseksi tietyissä olosuhteissa, joissa on tarpeen tehdä päätös nopeasti, neuvosto vahvistaa määräenemmistöllä komission ehdotuksesta tarvittavat toimenpiteet tämän päätöksen soveltamiseksi. Vaikka nämä mukautukset ovat pieniä, nämä toimenpiteet vaikuttavat tuoteluetteloon ja sovellettavien verovapautusten tai -alennusten määrään. Näin ollen on perusteltua, että neuvostolla on oikeus käyttää täytäntöönpanovaltaa EY:n perustamissopimuksen 202 artiklan mukaisesti. Tämän säädöksen ansiosta neuvoston päätöksen ajan tasalle saattamisessa noudatettava menettely nopeutuu, erityisesti kun jossakin Ranskan merentakaisessa departementissa kehittyy uutta paikallista tuotantoa. Nopeutetun menettelyn pitäisi niin ikään helpottaa sopimattomien kaupallisten menettelyjen vuoksi tarvittavien kiireellisten toimenpiteiden toteuttamista. Tällaisessa tilanteessa komissio ei epäröi ehdottaa neuvostolle kansallisten viranomaisten pyynnöstä tarvittavia kiireellisiä toimenpiteitä.26. Järjestelmän kestoksi vahvistetaan kymmenen vuotta. Ranskan viranomaisten toivomaa pidempää kestoaikaa ei ole mahdollista vahvistaa. Lisäksi kymmenen vuoden kesto vastaa EY:n perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdan perusteella toteutettavien poikkeustoimenpiteiden enimmäiskestoaikaa. Ehdotetusta järjestelmästä olisi kuitenkin laadittava arvio viiden vuoden kuluessa. Ranskan viranomaisten on näin ollen toimitettava komissiolle viimeistään 31. joulukuuta 2007 kertomus 1 artiklassa säädetyn järjestelmän soveltamisesta, jotta voidaan arvioida toteutettujen toimenpiteiden vaikutusta ja niiden osuutta paikallisen taloudellisen toiminnan edistämisessä tai säilyttämisessä ottaen huomioon syrjäisimpien alueiden haitat. Soveltamisalaa ja yhteisön sääntöjen mukaan sallittuja vapautuksia voidaan tarvittaessa tarkistaa kyseisen arvion perusteella.27. Jotta voitaisiin varmistaa 22. joulukuuta 1989 tehdyssä neuvoston päätöksessä 89/688/ETY ja 10. joulukuuta 2002 tehdyssä neuvoston päätöksessä 2002/973/EY säädetyn järjestelmän jatkuvuus, tätä päätöstä olisi sovellettava 1. tammikuuta 2004 alkaen. Koska Ranskan viranomaisilta kesti kauan toimittaa pyyntöään tukevat perustelut, erityisesti luettelot tuotteista, joihin porrastettua verokantaa halutaan soveltaa, ja koska suunniteltu porrastettu verokanta on merkittävä, on tarpeen muuttaa päätöksen voimaantuloa koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä, jotta Ranskan viranomaiset pystyisivät panemaan kansallisessa laissaan täytäntöön neuvoston päätöksen sisällön. Näin ollen ehdotetaan, että tuotteisiin, joihin voidaan soveltaa porrastettua verokantaa ja joiden osalta voidaan toteuttaa päätöksen soveltamiseksi tarvittavia toimenpiteitä, liittyvän päätöksen säännökset tulevat voimaan vasta 1. heinäkuuta 2004 ja että 22. joulukuuta 1989 tehdyn neuvoston päätöksen 89/688/ETY soveltamista jatketaan mainittuun päivämäärään asti eli kuudella kuukaudella.28. Tämä ehdotus ei vaikuta valtiontukien valvontaan liittyviin perustamissopimuksen määräyksiin.Artikloja koskevat huomiot1 artiklaTämän artiklan 1 kohdassa Ranskan viranomaisille annetaan lupa soveltaa 31. joulukuuta 2013 asti (eli kymmenen vuoden ajan) meriverosta vapautusta tai meriveron alennusta liitteessä tarkoitettuihin tuotteisiin, jotka valmistetaan paikallisesti Ranskan merentakaisissa departementeissa.Artiklan 2 kohdassa vahvistetaan porrastetun verokannan sallitut enimmäisveroprosentit paikallisille tuotteille ja ulkopuolelta peräisin oleville tuotteille. Enimmäisveroprosentit ovat liitteessä tarkoitettujen tuoteluokkien mukaan 10, 20 tai 30 prosenttiyksikköä.Artiklan 3 kohdassa säädetään, että enimmäisveroprosentit voidaan ylittää niiden tuotteiden osalta, joihin sovelletaan ainoastaan veronalennusta, kun yleensä maksettavasta verosta vastaavat verovelvolliset ovat yrityksiä, joiden vuotuinen liikevaihto on alle 550 000 euroa, minkä vuoksi ne vapautetaan verosta. Verotuksellinen ero ei saa kuitenkaan olla yli viittä prosenttiyksikköä.Artiklan 4 kohdassa säädetään, että 3 kohdassa mainittujen pienten yritysten vapauttaminen johtaa verotuksellisiin eroihin niiden tuotteiden osalta, joita ei mainita liitteessä ja joiden verotuksessa ei saisi esiintyä eroja. Nämä erot eivät saa kuitenkaan ylittää viittä prosenttiyksikköä.2 artiklaTämän artiklan tavoitteena on jättää porrastetun verokannan soveltamisen ulkopuolelle maataloustuotteet, jotka on tarkoitettu jalostettaviksi tai käytettäviksi maatalouden tuotantopanoksina ja jotka saavat 28. kesäkuuta 2001 annetun asetuksen (EY) N:o 1452/2001 2 ja 3 artiklassa säädettyjä tukia, varsinkin kun ne kuuluvat erityiseen hankintajärjestelmään ja niille on myönnetty tukia tai tullivapautuksia.3 artiklaTässä artiklassa säädetään, että 1 ja 2 artiklan soveltamista koskevista toimenpiteistä päättää neuvosto määräenemmistöllä.4 artiklaTässä artiklassa säädetään ensinnäkin Ranskan viranomaisten velvollisuudesta ilmoittaa viipymättä komissiolle meriverojärjestelmät, joihin kuuluviin tuotteisiin sovelletaan porrastettua verotusta. Lisäksi artiklassa säädetään mahdollisuudesta mukauttaa viiden vuoden kuluessa yhteisön kehystä komission neuvostolle toimittamalla ehdotuksella; ehdotus perustuu Ranskan viranomaisten komissiolle toimittamaan arviointikertomukseen, jossa arvioidaan toteutettujen toimenpiteiden vaikutusta ja niiden osuutta paikallisen taloudellisen toiminnan edistämisessä tai säilyttämisessä.5 artiklaTässä artiklassa säädetään päätöksen voimaantuloa ja sovellettavuutta koskevista toimenpiteistä. On tärkeää, että nykyisen järjestelmän jatkuvuus varmistetaan. Artiklassa säädetään, että päätös tulee voimaan 1. tammikuuta 2004. Jotta Ranskan viranomaiset pystyisivät panemaan kansallisessa laissaan täytäntöön neuvoston päätöksen sisällön, 2 kohdassa säädetään, että 1 ja 2 artiklan säännökset tulevat voimaan vasta 1. heinäkuuta 2004. Oikeudellisesti sääntelemättömän tilanteen välttämiseksi 3 kohdassa säädetään 22. joulukuuta 1989 tehdyn neuvoston päätöksen 89/688/ETY voimassaoloajan jatkamisesta mainittuun päivämäärään asti eli kuuden kuukauden ajan.2003/0308 (CNS)Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖS Ranskan merentakaisten departementtien meriverojärjestelmästä ja päätöksen 89/688/ETY voimassaoloajan jatkamisestaEUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 299 artiklan 2 kohdan,ottaa huomioon komission ehdotuksen [12],[12]  EUVL C [...], [...], s. [...].ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon [13],[13]  EUVL C [...], [...], s. [...].sekä katsoo seuraavaa:(1) Perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdan mukaisesti sen määräyksiä sovelletaan syrjäisimpiin alueisiin ja näin ollen myös Ranskan merentakaisiin departementteihin ottaen huomioon merentakaisten departementtien taloudellinen, sosiaalinen ja rakenteellinen tilanne, jota vaikeuttavat niiden syrjäinen sijainti, saaristoluonne, pieni koko, vaikea pinnanmuodostus ja ilmasto, niiden riippuvuus muutamista harvoista tuotteista sekä se, että ne haittaavat suuresti näiden alueiden kehitystä, koska nämä ovat pysyviä tekijöitä ja niillä on yhteisvaikutuksia. Tämä perustamissopimuksen määräys vastaa syrjäisempien alueiden hyväksi aikaisemmin toteutettuja toimenpiteitä, varsinkin toimenpiteitä, jotka otettiin käyttöön erityisesti Ranskan merentakaisten departementtien syrjäisestä sijainnista ja saaristoasemasta johtuvia valinnaisia toimenpiteitä koskevasta ohjelmasta (Poseidom) 22 päivänä joulukuuta 1989 tehdyllä neuvoston päätöksellä 89/687/ETY [14].[14]  EYVL L 399, 30.12.1989, s. 39.(2) Ranskan merentakaisten departementtien meriverojärjestelmästä 22 päivänä joulukuuta 1989 tehdyn neuvoston päätöksen 89/688/ETY [15] 2 artiklan 3 kohdan mukaan paikalliselle tuotannolle voidaan myöntää osittainen tai täydellinen vapautus meriverosta enintään kymmeneksi vuodeksi veron käyttöönoton jälkeen ottaen huomioon merentakaisten departementtien erityisrajoitukset. Koska vero otettiin käyttöön 1 päivänä tammikuuta 1993, määräaika päättyi 31 päivänä joulukuuta 2002.[15]  EYVL L 399, 30.12.1989, s. 46. Päätös sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2002/973/EY (EYVL L 337, 31.12.2002, s. 83).(3) Päätöksen 89/688/ETY 3 artiklan mukaisesti komission on laadittava kertomus järjestelmän soveltamisesta, jotta voitaisiin arvioida sen vaikutuksia ja mahdollista tarvetta jatkaa verovapautusten soveltamista. Neuvostolle 24 päivänä marraskuuta 1999 antamassaan kertomuksessa [16] komissio toteaa, että Ranskan neljän merentakaisen departementin (DOM) taloudellinen ja sosiaalinen tilanne on niiden syrjäisen sijainnin vuoksi paljon haavoittuvampi kuin yhteisön muiden alueiden, ja korostaa meriveron ja paikalliselle tuotannolle myönnettyjen verovapautusten merkitystä alueiden sosioekonomiselle kehitykselle.[16]  KOM(1999) 621 lopullinen.(4) Perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdan toimeenpanoon tähtäävistä toimista 14 päivänä maaliskuuta 2000 annetun komission kertomuksen [17] mukaan kyseinen artikla on pantava täytäntöön yhteistyössä asianomaisten jäsenvaltioiden kanssa näiden esittämien yksityiskohtaisten pyyntöjen perusteella.[17]  KOM(2000) 147 lopullinen.(5) Ranska esitti 12 päivänä maaliskuuta 2002 komissiolle pyynnön meriverosta vapauttamisen jatkamiseksi vielä kymmenen vuoden ajan. Pyynnössä ei täsmennetty tuotteita, jotka oli tarkoitus vapauttaa verosta tulevassa järjestelmässä, eikä porrastettuja verokantoja, joita sovellettaisiin paikallisiin tuotteisiin ja muihin tuotteisiin, eikä myöskään annettu perusteluja verovapautuksen ja porrastettujen verokantojen suhteesta merentakaisten departementtien luonnonhaittoihin. Täydellisen pyynnön puuttumisen aiheuttaman oikeudellisesti sääntelemättömän tilanteen välttämiseksi näissä olosuhteissa päätöksen 89/688/ETY soveltamisaikaa jatkettiin yhdellä vuodella päätöksellä 2002/973/EY.(6) Ranska esitti komissiolle 14. huhtikuuta 2003 uuden pyynnön, joka täytti edellä mainitut vaatimukset. Ranskan viranomaiset toivoivat tässä pyynnössä, että neuvoston päätöstä sovellettaisiin 15 vuoden ajan ja että järjestelmän mukauttamistarvetta tarkasteltaisiin joka kolmas vuosi. Pyynnössä toivotaan, että meriveroa koskevaa porrastettua verokantaa sovelletaan siten, että merentakaisten departementtien ulkopuolelta lähtöisin olevia tuotteita voitaisiin verottaa ankarammin kuin kyseisten merentakaisten departementtien omia tuotteita. 10 prosenttiyksikön verokantaa sovellettaisiin pääasiassa perustuotteisiin ja tuotteisiin, joiden paikallisen tuotannon ja ulkopuolisen tuotannon on todettu olevan suhteellisen tasapainoista. 20 prosenttiyksikön verokanta koskisi erityisesti tuotteita, joiden tuotanto edellyttää suuria investointeja, jotka vaikuttavat pienille markkinoille paikallisesti valmistettujen tavaroiden omakustannushintaan. 30 prosenttiyksikön verokantaa sovellettaisiin pääasiassa suurten yritysten valmistamiin tuotteisiin ja tuotteisiin, jotka ovat merentakaisten departementtien naapurimaista lähtöisin olevan tuonnin kannalta erittäin haavoittuvassa asemassa. 50 prosenttiyksikön verokantaa sovellettaisiin Guyanassa ja Réunionissa alkoholiin, erityisesti rommiin. Ranskan pyynnössä toivotaan myös lisätoimenpiteitä, kuten mahdollisuutta vapauttaa paikallisesti valmistettuja tuotteita koskevasta meriverosta yritykset, joiden vuotuinen liikevaihto on alle 550 000 euroa, mahdollisuutta alentaa 15 prosentilla meriveron perusteena olevaa määrää paikallisesti valmistettujen tuotteiden osalta ja paikallisviranomaisten mahdollisuutta toteuttaa kiireellisiä toimenpiteitä sellaisten tuotteiden, joihin meriveroa koskevaa porrastettua verokantaa voidaan soveltaa, luettelojen päivittämiseksi.(7) Komissio arvioi tämän pyynnön ottaen huomioon Ranskan merentakaisten departementtien teollisuustuotannon toimintaa vaivaavien haittojen vakavuuden. Suurimmat haitat johtuvat perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdassa mainituista seikoista, joita ovat syrjäinen sijainti, saaristoluonne, pieni koko, vaikea pinnanmuodostus ja ilmasto sekä niiden riippuvuus muutamista harvoista tuotteista. On otettava huomioon myös ajoittaiset luonnonilmiöt, kuten pyörremyrskyt, tulivuorenpurkaukset tai maanjäristykset.(8) Syrjäinen sijainti haittaa henkilöiden, tavaroiden ja palvelujen vapaata liikkuvuutta. Riippuvuus tietyistä liikenteen muodoista, kuten ilma- ja meriliikenteestä, on kasvanut, koska niiden vapauttaminen on kesken. Tuotantokustannukset ovat kasvaneet, koska kyseiset liikenteen muodot ovat tehottomampia ja kalliimpia kuin maantie- ja rautatieliikenne tai Euroopan laajuiset verkot.(9) Syrjäisen sijainnin lisäksi tuotantokustannuksia nostavat myös alueen raaka-aine- ja energiariippuvuus, varastojen perustamisen välttämättömyys ja tuotantovälineiden hankinnassa ilmenevät vaikeudet.(10) Paikallisten markkinoiden pieni koko, viennin kehittymättömyys ja alueen valtioiden heikko ostovoima ovat johtaneet siihen, että pienten markkinoiden tarpeiden tyydyttämiseksi pidetään yllä monipuolisia mutta volyymiltään rajallisia tuotantolinjoja, mikä puolestaan rajoittaa mittakaavaetujen toteuttamismahdollisuuksia. Merentakaisissa departementeissa valmistettujen tuotteiden "vienti" Ranskaan tai muihin jäsenvaltioihin on vaikeaa, koska kuljetuskustannukset nostavat näiden tuotteiden hintaa, jolloin niiden kilpailukyky heikkenee. Paikallisten markkinoiden heikkous johtaa lisäksi ylisuuriin varastoihin, mikä heikentää niin ikään yritysten kilpailukykyä.(11) Koska asianmukaisen koulutuksen saaneista ja nopeasti reagoivista erikoistuneista huoltoyksiköistä on pulaa ja alihankintaan on lähestulkoon mahdotonta turvautua, yritysten kulut kasvavat ja tilanne vaikuttaa niiden kilpailukyyn.(12) Näiden luonnonhaittojen vuoksi paikallisesti valmistettujen tuotteiden omakustannushinta kasvaa. Jos erityistoimenpiteitä ei olisi, nämä tuotteet eivät pystyisi kilpailemaan sellaisten ulkopuolelta lähtöisin olevien tuotteiden kanssa, jotka eivät kärsi näistä haitoista, vaikka huomioon otettaisiin vielä näiden tuotteiden kuljettamisesta merentakaisiin departementteihin aiheutuvat kuljetuskustannukset. Paikallistuotteiden huonon kilpailukyvyn vuoksi paikallistuotanto häviäisi, mikä puolestaan vahingoittaisi merentakaisissa departementeissa elävän väestön työllisyyttä.(13) Lisäksi Ranskan merentakaisista departementeista peräisin olevat tuotteet kärsivät siitä, että niillä on eurooppalaiset omakustannushinnat, minkä vuoksi erityisesti maatalousalan paikallisten tuotteiden on vaikeaa kilpailla naapurimaissa, joiden työvoimakustannukset ovat alhaisemmat, tuotettujen tuotteiden kanssa.(14) Ranskan pyyntöä tarkasteltiin suhteellisuusperiaatteen mukaisesti, jotta voitaisiin yleisesti varmistaa, että Ranskan viranomaisten ehdottamat porrastetut verokannat eivät ole omakustannushinnan perusteella selkeästi ylimitoitettuja verrattaessa paikallisten tuotteiden kärsimiä haittoja ulkopuolelta lähtöisin oleviin tuotteisiin nähden.(15) Näiden seikkojen perusteella olisi annettava lupa ottaa käyttöön luettelossa olevia tuotteita koskeva vero, jota sovelletaan verovapautusten tai -alennusten muodossa Ranskan merentakaisten departementtien paikalliseen tuotantoon. Porrastetun verokannan ansiosta paikallisen tuotannon kilpailukyky elpyy ja työpaikkoja luova toiminta säilyy merentakaisissa departementeissa. On laadittava kutakin merentakaista departementtia koskeva erillinen tuoteluettelo, koska kunkin merentakaisen departementin paikalliset tuotteet ovat erilaisia.(16) On kuitenkin syytä yhdistää perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdan ja 90 artiklan sekä yhteisön oikeuden ja sisämarkkinoiden johdonmukaisuuden vaatimukset. Tämän vuoksi on rajoituttava ehdottoman välttämättömiin ja toivottuihin tavoitteisiin nähden kohtuullisiin toimenpiteisiin ottaen huomioon syrjäisestä sijainnista aiheutuvat haitat. Yhteisön kehyksen soveltamisalaan kuuluukin luettelo herkistä tuotteista, joiden osalta on voitu perustella, että niiden omakustannushinta on huomattavasti suurempi kuin vastaavien ulkopuolelta peräisin olevien tuotteiden omakustannushinta, kun ne tuotetaan paikallisesti. Verotasoa on kuitenkin mukautettava siten, että meriveroon sovellettavan porrastetun verokannan tavoitteena on ainoastaan lieventää tätä haittaa eikä tehdä meriverosta suojautumiskeinoa. Yhteisön oikeuden johdonmukaisuuden vuoksi porrastettua verokantaa ei sovelleta elintarvikkeisiin, jotka saavat maataloustuotteita koskevista erityistoimenpiteistä Ranskan merentakaisten departementtien hyväksi, direktiivin 72/462/ETY muuttamisesta ja asetusten (ETY) N:o 525/77 ja (ETY) N:o 3763/91 (Poseidom) kumoamisesta 28 päivänä kesäkuuta 2001 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1452/2001 [18] 2 ja 3 artiklassa säädettyjä tukia, varsinkin kun ne kuuluvat erityiseen hankintajärjestelmään.[18]  EYVL L 198, 21.7.2001, s. 11.(17) Tuotteet, joihin voidaan soveltaa verovapautuksia tai -alennuksia Ranskan merentakaisten departementtien paikallisen tuotannon edistämiseksi, jaetaan kolmeen luokkaan sen mukaan, minkä suuruista porrastettua verokantaa ehdotetaan sallittavaksi (10, 20 tai 30 prosenttiyksikköä).(18) Paikalliset tuottajat, joiden vuotuinen liikevaihto on alle 550 000 euroa, on kuitenkin vapautettava verosta. Kun näiden tuottajien valmistamiin tuotteisiin sovelletaan ainoastaan veronalennusta, olisi tästä syystä säädettävä, että erot voivat ylittää sallitut enimmäisveroprosentit. Tämän säännöksen soveltaminen ei saa kuitenkaan johtaa siihen, että enimmäismäärät kasvavat yli viidellä prosenttiyksiköllä.(19) Johdonmukaisuuden vuoksi olisi säädettävä, että yritysten, joiden vuotuinen liikevaihto on alle 550 000 euroa, vapauttaminen sellaisia paikallisesti valmistettuja tuotteita, joita ei mainita liitteessä, koskevasta meriverosta voi johtaa verotukselliseen eroon, joka riippuu siitä, ovatko tuotteet paikallisesti vai muualla valmistettuja. Verotuksellinen ero ei saa edellä mainitun tapauksen tapaan ylittää viittä prosenttiyksikköä.(20) Veron tarkoituksenmukaisuutta ja meriverosta saatavien tulojen kohdentamista koskevat vaatimukset vastaavat Ranskan merentakaisten departementtien sosioekonomista kehittämistä koskevan tuen tavoitteita, joista säädettiin jo päätöksessä 1989/688/ETY. Tällaisten verotulojen sisällyttäminen Ranskan merentakaisten departementtien talous- ja verotusjärjestelmään ja niiden kohdentaminen Ranskan merentakaisten departementtien taloudelliseen ja sosiaaliseen kehittämisstrategiaan paikallisen tuotannon edistämiseksi on oikeudellinen velvoite.(21)  Menettelyn vauhdittamiseksi tietyissä olosuhteissa, joissa on tarpeen tehdä päätös nopeasti, neuvoston olisi vahvistettava määräenemmistöllä komission ehdotuksesta tarvittavat toimenpiteet tämän päätöksen soveltamiseksi. Nämä toimenpiteet koskevat erityisesti liitteessä mainittuja tuotteita koskevien luettelojen päivittämistä Ranskan merentakaisissa departementeissa kehittyvän uuden paikallisen tuotannon vuoksi tai kiireellisten toimenpiteiden toteuttamista, jos jokin paikallinen tuotanto vaarantuu tiettyjen kaupallisten menettelyjen takia. Vaikka nämä mukautukset ovat pieniä, tietyissä tapauksissa ei voida sulkea pois sitä mahdollisuutta, että niillä saattaa olla meriverosta kertyvien tulojen vastaanottajien kannalta merkittävä vaikutus talousarvioon. Lisäksi nämä toimenpiteet vaikuttavat tuoteluetteloon ja sovellettavien verovapautusten tai -alennusten määrään. Näiden syiden vuoksi on perusteltua, että neuvostolla on oikeus käyttää tähän päätökseen liittyvää täytäntöönpanovaltaa.(22) Ranskan on ilmoitettava komissiolle kaikki tämän päätöksen perusteella käyttöönotetut järjestelmät.(23) Järjestelmän kestoksi vahvistetaan kymmenen vuotta. Ehdotetusta järjestelmästä on syytä kuitenkin laatia arvio viiden vuoden sisällä. Ranskan viranomaisten on näin ollen toimitettava komissiolle viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2007 kertomus sallitun järjestelmän soveltamisesta, jotta voidaan arvioida toteutettujen toimenpiteiden vaikutusta ja niiden osuutta paikallisen taloudellisen toiminnan edistämisessä tai säilyttämisessä ottaen huomioon Ranskan merentakaisten departementtien haitat. Tuoteluetteloja ja sallittuja vapautuksia voidaan tarvittaessa tarkistaa kertomuksen perusteella.(24) Jotta voitaisiin varmistaa päätöksissä 89/688/ETY ja 2002/973/EY säädetyn järjestelmän jatkuvuus, tätä päätöstä olisi sovellettava 1 päivästä tammikuuta 2004 alkaen. Jotta Ranskan viranomaiset pystyisivät panemaan kansallisessa laissaan täytäntöön tämän päätöksen sisällön, olisi säädettävä, että tuotteisiin, joihin voidaan soveltaa porrastettua verokantaa ja joiden osalta voidaan toteuttaa päätöksen soveltamiseksi tarvittavia toimenpiteitä, liittyvän päätöksen säännökset tulevat voimaan vasta 1 päivänä heinäkuuta 2004. Lisäksi oikeudellisesti sääntelemättömän tilanteen välttämiseksi on syytä jatkaa päätöksen 89/688/ETY soveltamista 30 päivään kesäkuuta 2004 asti,ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:1 artikla1. Poiketen siitä, mitä perustamissopimuksen 23, 25 ja 90 artiklassa säädetään, Ranskan viranomaisille annetaan lupa soveltaa 31 päivään joulukuuta 2013 asti meriverosta vapautusta tai meriveron alennusta liitteessä tarkoitettuihin tuotteisiin, jotka valmistetaan paikallisesti Guadeloupen, Guyanan, Martiniquen ja Réunionin Ranskan merentakaisissa departementeissa.Vapautukset on sisällytettävä yhteisön kehys huomioon ottaen merentakaisten departementtien taloudelliseen ja sosiaaliseen kehittämisstrategiaan, ja niillä on edistettävä paikallista toimintaa siten, että ne eivät muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla2. Muualta kuin merentakaisista departementeista lähtöisin oleviin vastaaviin tuotteisiin sovellettavien veroprosenttien osalta 1 kohdassa tarkoitetut täydelliset vapautukset tai alennukset eivät saa johtaa eroihin, jotka ylittävät:a) 10 prosenttiyksikköä liitteen A osassa tarkoitettujen tuotteiden osalta,b) 20 prosenttiyksikköä liitteen B osassa tarkoitettujen tuotteiden osalta,c) 30 prosenttiyksikköä liitteen C osassa tarkoitettujen tuotteiden osalta.3. Jotta Ranskan viranomaiset voisivat vapauttaa sellaisen toimijan, jonka vuotuinen liikevaihto on alle 550 000 euroa, paikallisesti valmistamat tuotteet, 2 kohdassa säädettyjä verokantoja voidaan korottaa enintään viidellä prosenttiyksiköllä.4. Ranskan viranomaiset voivat kuitenkin soveltaa erilaista verotusta edellä 3 kohdassa tarkoitetun toimijan paikallisesti valmistamiin tuotteisiin, joita ei mainita liitteessä, vapautuksen soveltamiseksi tällaisiin tuotteisiin. Verotuksellinen ero ei saa kuitenkaan ylittää viittä prosenttiyksikköä.2 artiklaRanskan viranomaisten on sovellettava asetuksen (EY) N:o 1452/2001 2 ja 3 artiklassa säädettyyn erityiseen hankintajärjestelmään kuuluviin tuotteisiin samanlaista verotusta kuin ne soveltavat paikallisesti valmistettuihin tuotteisiin.3 artiklaNeuvosto vahvistaa määräenemmistöllä komission ehdotuksesta tarvittavat toimenpiteet 1 ja 2 artiklan soveltamiseksi. Nämä toimenpiteet koskevat erityisesti liitteessä mainittuja tuotteita koskevien luettelojen päivittämistä Ranskan merentakaisissa departementeissa kehittyvän uuden paikallisen tuotannon vuoksi tai kiireellisten toimenpiteiden toteuttamista, jos jokin paikallinen tuotanto vaarantuu tiettyjen kaupallisten menettelyjen takia.4 artiklaRanskan on ilmoitettava komissiolle viipymättä 1 artiklassa tarkoitetut järjestelmät.Ranskan viranomaisten on toimitettava komissiolle viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2007 kertomus 1 artiklassa säädetyn järjestelmän soveltamisesta, jotta voidaan arvioida toteutettujen toimenpiteiden vaikutusta ja niiden osuutta paikallisen taloudellisen toiminnan edistämisessä tai säilyttämisessä ottaen huomioon syrjäisimpien alueiden luonnonhaitat.Komission on tämän kertomuksen perusteella toimitettava neuvostolle kertomus, jossa esitetään kattava taloudellinen ja sosiaalinen analyysi, ja tarvittaessa ehdotus tämän päätöksen säännösten mukauttamiseksi.5 artiklaJatketaan päätöksen 89/688/ETY voimassaoloaikaa 30 päivään kesäkuuta 2004.6 artiklaPäätöksen 1-4 artiklaa sovelletaan 1 päivästä heinäkuuta 2004.Päätöksen 5 artiklaa sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2004.7 artiklaTämä päätös on osoitettu Ranskan tasavallalle.Tehty Brysselissä [...]Neuvoston puolestaPuheenjohtajaLIITEA. Luettelo 1 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetuista tuotteista yhteisen tullitariffin nimikkeistön luokituksen [19] mukaisesti[19]  Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23 päivänä heinäkuuta 1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liite I (EYVL L 256, 7.9.1987, s. 1). Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 6 päivänä joulukuuta 2002 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 2176/2002 (EYVL L 331, 7.12.2002, s. 3).1. Guadeloupen departementti0105, 0201, 0203, 0205, 0207, 0208, 0209, 0305, ei kuitenkaan 0305 10, 0403, 0405, 0406, 08, ei kuitenkaan 0807, 1106, 2001, 2005, 2103, 2104, 2209, 2302, 2505, 2710, 2711 12, 2711 13, 2712, 2804, 2806, 2811, 2814, 2836, 2851 00, 2907, 3204, 3205, 3206, 3207, 3211 00 00, 3212, 3213, 3214, 3215, 3808, 3809, 3925, ei kuitenkaan 3925 10 00, 3925 20 00, 3925 30 00 ja 3925 90, 4012, 4407 10, 4409, ei kuitenkaan 4409 20, 4415 20, 4818, ei kuitenkaan 4818 10, 4818 20 ja 4818 30, 4820, 7003, 7006 00, 7225, 7309 00, 7310, 7616 91 00, 7616 99, 8419 19 00, 8471, 8902 00 18, 8903 99.2. Guyanan departementti3824 50, 6810 11.3. Martiniquen departementti0105, 0201, 0203, 0205, 0207, 0208, 0209, 0305, 0403, ei kuitenkaan 0403 10, 0406, 0706 10 00, 0707, 0709 60, 0709 90, 0710, 0711, 08, ei kuitenkaan 0807, 1106, 1209, 1212, 1904, 2001, 2005, 2103, 2104, 2209, 2302, 2505 10 00, 2505 90 00, 2710, 2711 12, 2711 13, 2712, 2804, 2806, 2811, 2814, 2836, 2851 00, 2907, 3204, 3205, 3206, 3207, 3211 00 00, 3212, 3213, 3214, 3215, 3808 90, 3809 91, 3820 00 00, 4012, 4401, 4407, 4408, 4409, 4415 20, 4418, ei kuitenkaan 4418 10, 4418 20, 4418 30, 4418 50 ja 4418 90, 4421 90, 4811, 4820, 6902, 6904 10 00, 7003, 7006 00, 7225, 7309 00, 7310, 7616 91 00, 7616 99, 8402 90 00, 8419 19 00, 8438, 8471, 8903 99.4. Réunionin departementti0105, 0207, 0208, 0209, 0301, 0302, 0303, 0304, 0305, 0403, 0405, 0406, 0407, 0408, 0601, 0602, 0710, 0711, 08, 0904, 0905 00 00, 0910 91, 1106, 1212, 1604 14, 1604 19, 1604 20, 1701, 1702, 1902, ei kuitenkaan 1902 11 00, 1902 19, 1902 20, 1902 30 ja 1902 40, 1904, 2001, 2005, ei kuitenkaan 2005 51, 2006, 2007, 2103, 2104, 2201, 2309, 2710, 2712, 3211 00 00, 3214, 3402, 3505, 3506, 3705 10 00, 3705 90 00, 3804 00, 3808, 3809, 3811 90, 3814 00, 3820, 3824, 39, ei kuitenkaan 3917, 3919, 3920, 3921 90 60, 3923, 3925 20 00 ja 3925 30 00, 4009, 4010, 4016, 4407 10, 4409, ei kuitenkaan 4409 20, 4415 20, 4421, 4806 40 90, 48 11, 48 18, ei kuitenkaan 4818 10, 4820, 6306, 6809, 6811 90 00, 7009, 7312 90, 7314, ei kuitenkaan 7314 20, 7314 39 00, 7314 41 90, 7314 49 et 7314 50 00, 7606, 8310, 8418, 8421, 8471, 8537, 8706, 8707, 8708, 8902 00 18, 8903 99, 9001, 9021 29 00, 9405, 9406, ei kuitenkaan 9406 00, 9506.B. Luettelo 1 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetuista tuotteista yhteisen tullitariffin nimikkeistön luokituksen [20] mukaisesti[20]  Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23 päivänä heinäkuuta 1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liite I (EYVL L 256, 7.9.1987, s. 1). Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 6 päivänä joulukuuta 2002 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 2176/2002 (EYVL L 331, 7.12.2002, s. 3).1. Guadeloupen departementti0210, 0301, 0302, 0303, 0304, 0305 10, 0306, 0307, 0407, 0409 00 00, 0601, 0602, 0603, 0604, 0702, 0705, 0706 10 00, 0707 00, 0709 60, 0709 90, 0807, 1008 90 90, 1601, 1602, 1604 20, 1605, 1702, 1704, 1806, 1902, 1905, 2105 00, 2201 10, 2202 10 00, 2202 90, 2309, 2523 21 00, 2523 29 00, 2828 10 00, 2828 90 00, 3101 00 00, 3102, 3103, 3104, 3105, 3301, 3302, 3305, 3401, 3402, 3406 00, 3917, 3919, 3920, 3923, 3924, 3925 10 00, 3925 20 00, 3925 30 00, 3925 90, 3926 10 00, 3926 90, 4409 20, 4418, 4818 10, 4818 20, 4818 30, 4819, 4821, 4823, 4907 00 90, 4909 00, 4910 00 00, 4911 10, 6306, 6805, 6810, 6811 90 00, 7213, 7214, 7217, 7308, 7314, 7610 10 00, 7610 90 90, 9401, 9403, 9404, 9406.2. Guyanan departementti0303 79, 0306 13, 0403 10, 1006 20, 1006 30, 2009 80, 2202 10, 2309 90, 2505 10 00, 2517 10, 2523 21 00, 3208 20, 3209 10, 3917, 3923, 3925, 7308 90, 7610 90.3. Martiniquen departementti0210, 0302, 0303, 0304, 0306, 0307, 0403 10, 0405, 0407, 0409 00 00, 0601, 0602, 0603, 0604, 0702, 0705, 0807, 1008 90 90, 1102, 1601, 1602, 1604 20, 1605, 1702, 1704, 1806, 1902, 2105 00, 2106, 2201, 2202 10 00, 2202 90, 2309, 2523 21 00, 2523 29 00, 2828 10 00, 2828 90 00, 3101 00 00, 3102, 3103, 3104, 3105, 3301, 3302, 3305, 3401, 3402, 3406 00, 3808, ei kuitenkaan 3808 90, 3809, ei kuitenkaan 3809 91, 3820, ei kuitenkaan 3820 00 00, 3917, 3919, 3920, 3923, 3924, 3925, 3926, 4418 10, 4418 20, 4418 30, 4418 50 ja 4418 90, 4818, 4819, 4821, 4823, 4907 00 90, 4909 00, 4910 00 00, 4911 10, 6103, 6104, 6105, 6107, 6203, 6204, 6205, 6207, 6208, 6306, 6805, 6810, 6811 90 00, 7213, 7214, 7217, 7308, 7314, 7610, 9401, 9403, 9404, 9405 60, 9406.4. Réunionin departementti0306, 0307, 0409 00 00, 0603, 0604, 0709 60, 0901 21 00, 0901 22 00, 0910 10 00, 0910 30 00, 1507 90, 1508 90, 1510 00 90, 1512 19, 1515 29, 1516, 1601, 1602, 1605, 1704, 1806, 1901, 1902 11 00, 1902 19, 1902 20, 1902 30, 1902 40, 1905, 2005 51, 2008, 2105 00, 2106, 2828 10 00, 2828 90 00, 3208, 3209, 3210, 3212, 3301, 3305, 3401, 3917, 3919, 3920, 3921 90 60, 3923, 3925 20 00, 3925 30 00, 4012, 4418, 4818 10, 4819, 4821, 4823, 4907 00 90, 4909 00, 4910 00 00, 4911 10, 4911 91, 7308, 7309 00, 7310, 7314 20, 7314 39 00, 7314 41 90, 7314 49, 7314 50 00, 7326, 7608, 7610, 7616, 8419 19 00, 8528, 9401, 9403, 9404, 9406 00.C. Luettelo 1 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitetuista tuotteista yhteisen tullitariffin nimikkeistön luokituksen [21] mukaisesti[21]  Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23 päivänä heinäkuuta 1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liite I (EYVL L 256, 7.9.1987, s. 1). Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 6 päivänä joulukuuta 2002 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 2176/2002 (EYVL L 331, 7.12.2002, s. 3).1. Guadeloupen departementti0901 11 00, 0901 12 00, 0901 21 00, 0901 22 00, 1006 30, 1006 40 00, 1101 00, 1517 10, 1701, 1901, 2006, 2007, 2009, 2106, 2203 00, 2208 40, 2517 10, 3208, 3209, 3210, 3705 10 00, 3705 90 00, 7009 91 00, 7009 92 00, 7015 10 00, 71 13, 71 14, 71 15, 71 17, 90 01 40.2. Guyanan departementti2208 40, 4403 49, 4407 29.3. Martiniquen departementti0901 11 00, 0901 21 00, 0901 22 00, 1006 30, 1006 40 00, 1101 00, 1517 10, 1701, 1901, 1905, 2006, 2007, 2008, 2009, 2203 00, 2208 40, 2517 10, 3208, 3209, 3210, 7009, 7015 10 00, 7113, 7114, 7115, 7117, 9001 40.4. Réunionin departementti2009, 2202 10 00, 2202 90, 2203 00, 2204 21, 2206 00, 2208 40, 2402 20, 2403, 7113, 7114, 7115, 7117, 8521.>TAULUKON PAIKKA>