title: Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus kiellosta saattaa markkinoille ja tuoda yhteisöön sekä viedä yhteisöstä kissan ja koiran turkista ja tällaista turkista sisältäviä tuotteita {SEK(2006) 1448} {SEK(2006) 1449}

text:
Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52006PC0684

	[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |Bryssel 20.11.2006KOM(2006) 684 lopullinen2006/0236 (COD)EhdotusEUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUSkiellosta saattaa markkinoille ja tuoda yhteisöön sekä viedä yhteisöstä kissan ja koiran turkista ja tällaista turkista sisältäviä tuotteita(komission esittämä){SEK(2006) 1448}{SEK(2006) 1449}PERUSTELUT1. EHDOTUKSEN TAUSTA( Ehdotuksen perustelut ja tavoitteetTämä ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi on tarkoitettu kieltämään kissan ja koiran turkiksen ja niistä tehtyjen tuotteiden saattaminen yhteisön markkinoille, tuonti yhteisöön ja vienti yhteisöstä. Siinä vahvistetaan lisäksi tiedottamista koskevat vaatimukset, joilla pyritään varmistamaan, että uusia tunnistamismenetelmiä koskevat tiedot toimitetaan komission saataville ja että tietoja vaihdetaan jäsenvaltioiden kesken pitäen tavoitteena yhteisten tunnistamismenetelmien mahdollista vahvistamista EU:n tasolla; tällaisten tunnistamismenetelmien avulla voitaisiin määrittää, mistä alkuperälajista maahantuodut tai markkinoille saatetut turkikset ja turkistuotteet ovat peräisin.Kielloilla on tarkoitus korvata useissa jäsenvaltioissa nykyisin sovellettavat toisistaan eroavat toimenpiteet, joilla ne panevat kissasta ja koirasta peräisin olevan turkiksen tuotantoa ja/tai kauppaa koskevan kiellon täytäntöön. Kiellolla pyritään lisäksi estämään sisämarkkinaesteet ja varmistamaan turkiksen ja turkistuotteiden vapaa liikkuvuus yleisesti. Asetusluonnoksen säännöksillä pyritään lisäksi varmistamaan, ettei kissan ja koiran turkista ja tällaista turkista sisältäviä yhteisön ulkopuolella valmistettuja tuotteita (turkista käytetään myös vaatteiden vuorissa ja koristeissa sekä leluissa) voida tuoda yhteisöön tai viedä yhteisön ulkopuolelle.On näyttöä siitä, että kissan ja koiran turkista ja tällaista turkista sisältäviä tuotteita tulee nykyisin EU:n alueelle ja että niitä kaupataan EU:n alueella ilman että ne olisi ilmoitettu kyseisiksi tuotteiksi, vaikka kissan ja koiran turkiksen osuutta turkiskaupan määrästä yleensä onkin vaikea arvioida määrällisesti. Saatavilla olevan näytön perusteella voidaan olettaa, että suurin osa kyseisistä tuotteista on peräisin kolmansista maista, sillä jäsenvaltioissa ei perinteisesti harjoiteta kissan ja koiran kasvatusta turkistuotantoa varten.Kuluttajat ovat usean vuoden ajan olleet huolissaan siitä, että he saattaisivat ostaa kissasta tai koirasta peräisin olevaa turkista tai turkistuotteita. Kyseisiä eläimiä pidetään seuraeläiminä, joten niiden turkista tai niistä peräisin olevia turkistuotteita ei yleisesti hyväksytä eettisistä syistä. Komissio ja jäsenvaltiot ovat viime vuosina saaneet huomattavan määrän kissan ja koiran turkiskauppaa koskevia kirjeitä ja vetoomuksia, joista käy ilmi kuluttajien, poliitikkojen ja kansalaisten syvä närkästys ja vastenmielisyys kissan ja koiran turkista ja turkistuotteita koskevaa kauppaa kohtaan. Tunnereaktioiden syynä ovat olleet internetissä ja televisiossa esitetyt kuvat, joissa näytetään, kuinka turkistuotantoon käytettäviä kissoja ja koiria kohdellaan Aasiassa. Filmiaineisto osoittaa, miten julmasti kyseiset eläimet tapetaan tai nyljetään elävinä.Kuluttajien huoli selittyy osittain sillä, että kissan ja koiran turkista ei erota helposti muista turkiksista ja synteettisistä turkisjäljitelmistä. Koska kissan ja koiran turkis on halvempaa kuin muut turkistyypit ja sitä voidaan käyttää korvaamaan kalliimpia turkistyyppejä, houkutus epäreilujen ja vilpillisten menettelyjen käyttöön turkistuotteiden yhteydessä on olemassa, mukaan luettuna vilpillinen ja harhaanjohtava merkintä ja muut käytännöt, joilla tuotteen todellinen alkuperä pyritään salaamaan.Kuluttajien ja kansalaisten ilmaisemaan huoleen vastatakseen useat jäsenvaltiot ovat antaneet (tai ovat antamassa tai tutkimassa) lainsäädäntöä, jolla pyritään rajoittamaan tai kieltämään kissan ja koiran turkistuotantoon liittyvä taloudellinen toiminta. Kansalliset lainsäätäjät käsittelevät kysymystä eri tavoin, esimerkiksi kieltämällä kissan ja koiran kasvatus turkistuotantoa varten, kieltämällä näistä eläimistä peräisin olevan turkiksen tuotanto ja/tai maahantuonti tai säätämällä merkintävaatimuksia. Joissain tapauksissa rajoitukset kohdistetaan ainoastaan kissoihin ja koiriin, toisissa myös muut kotieläimet kuuluvat niiden soveltamisalaan. Kansalaisten lisääntyvä kiinnostus ja painostus kansallisia lainsäätäjiä kohtaan johtaa todennäköisesti jäsenvaltioissa tehtäviin uusiin lainsäädäntöaloitteisin, joilla pyritään vastaamaan laajaan huoleen, jota seuraeläinten teurastamista turkistuotantoa varten koskevien tietojen saattaminen julkisuuteen on aiheuttanut.Jäsenvaltioista 15 on ottanut käyttöön lainsäädäntöä, jolla kissan ja koiran turkiksen tai tällaista turkista sisältävien tuotteiden tuotantoa rajoitetaan.Vaikka kaikissa jäsenvaltioissa näyttää vallitsevan hyvin laaja yksimielisyys siitä, että kissan ja koiran turkiksen ja tällaisesta turkiksesta valmistettujen tuotteiden kauppa yhteisössä sekä tuonti yhteisöön ei ole hyväksyttävää, saman ongelman ratkaisemiseksi laaditut erilaiset lainsäädäntövälineet johtavat siihen, että kauppiaat kohtaavat erilaisia oikeudellisia vaatimuksia eri jäsenvaltioissa, joissa ne suunnittelevat käyvänsä kauppaa tai harjoittavansa tuontia tai vientiä. Tämän seurauksena turkiksen sisämarkkinat saattavat olla pirstoutuneet:a) koska erilaisten oikeudellisten vaatimusten voimassaolo samanaikaisesti estää ”tavanomaisen”, yhteisöön lainmukaisesti tuodun tai yhteisössä lainmukaisesti tuotetun turkiksen vapaata liikkuvuutta yhteisön sisällä, sillä yhteisön sisäiseen kauppaan sovelletaan useita erilaisia kansallisella tasolla täytäntöönpantuja rajoituksia;b) koska kauppiaiden on mukautettava kaupallisia käytäntöjään eri jäsenvaltioissa voimassa olevien erilaisten säännösten mukaisesti, mikä aiheuttaa niille lisäkustannuksia, jotka johtuvat esimerkiksi siitä, että ne joutuvat hankkimaan oikeudellista erityisasiantuntemusta tai varmistamaan merkintävaatimusten noudattamisen;c) koska turkistuotteiden kuluttajat yleensä eivät mielellään tee rajatylittäviä ostoja ulkomailla noudatettavaa oikeudellista kehystä koskevan epävarmuuden vuoksi. Tällainen epävarmuus toimii jarruttavana tekijänä niille kuluttajille, jotka eivät halua ostaa kissan tai koiran turkista tai vaikuttaa millään tavoin sen kauppaan.Perustamissopimuksessa yhteisölle ei anneta mahdollisuutta antaa lainsäädäntöä sen vuoksi, että siihen on eettiset perusteet. Eräät jäsenvaltiot ovat kuitenkin ottaneet tällaiset syyt huomioon antaessaan lainsäädäntöä käsiteltävänä olevan asian kaltaisista kysymyksistä.Perustamissopimuksessa annetaan yhteisölle kuitenkin tehtäväksi ryhtyä toimenpiteisiin estääkseen sellaisten esteiden syntymistä, jotka saattavat vaikuttaa sisämarkkinoiden toimintaan. Turkiseläimistä peräisin olevan turkiksen kauppa on yhteisön lainsäädännön mukaan laillista. Siihen liittyvät kaupan esteet on sen vuoksi poistettava.Yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan, jos jäsenvaltioiden lait, asetukset tai hallinnolliset määräykset eroavat toisistaan niin, että ne ovat perusvapauksien esteenä ja niillä on näin ollen välitön vaikutus sisämarkkinoiden toimintaan, yhteisön toimenpiteet tällaisten esteiden estämiseksi ovat perusteltuja.Yhteisön tuomioistuin toteaa 14 päivänä joulukuuta 2004 asiassa C-434/02 (Arnold André) antamassaan tuomiossa, että silloin, kun on olemassa kaupan esteitä tai on todennäköistä, että tällaisia esteitä syntyy, sen takia, että jäsenvaltiot ovat toteuttaneet tai toteuttavat saman tuotteen tai tuoteryhmän osalta toisistaan eriäviä toimenpiteitä, jotka ovat omiaan varmistamaan erilaisen suojelun tason ja estämään näin ollen asianomaisen tuotteen tai asianomaisten tuotteiden vapaan liikkuvuuden yhteisössä, EY 95 artiklassa valtuutetaan yhteisön lainsäätäjä toimimaan siten, että se toteuttaa asianmukaiset toimenpiteet noudattaen yhtäältä kyseisen artiklan 3 kohtaa ja toisaalta oikeusperiaatteita, jotka mainitaan perustamissopimuksessa tai jotka on johdettu oikeuskäytännöstä, muun muassa suhteellisuusperiaatetta.Aiheelliset toimenpiteet voivat olosuhteista riippuen koostua […] että yhden tai useamman kyseisen tuotteen kaupan pitäminen kielletään väliaikaisesti tai lopullisesti.”Koska kansalaisten tietoisuus ja huoli kissan ja koiran turkiksen esiintymisestä turkis- ja turkistuotemarkkinoilla on lisääntynyt, on todennäköistä, että jäsenvaltioissa annettavat kissan ja koiran turkiksen markkinoille saattamisen estämistä koskevat uudet säännöt aiheuttavat lisää näiden tuotteiden vapaan liikkuvuuden esteitä.Tällä hetkellä voimassa olevien erilaisten kieltojen ja/tai muiden rajoittavien toimenpiteiden yhdenmukaistaminen on helpoin ja kevein tapa ehkäistä esteiden syntymistä turkiseläimistä peräisin olevan turkiksen markkinoille.Komission saataville toimitetun näytön perusteella vaikuttaa siltä, että pääosa yhteisössä esiintyvistä kissan ja koiran turkistuotteista on peräisin kolmansista maista. Sen vuoksi kauppaa koskevan kiellon lisäksi on annettava kyseisten tuotteiden tuontia yhteisöön koskeva vastaava kielto.Tuontikiellolla vahvistetaan yhteisön sisäkauppaa koskevaa kieltoa ja vastataan samalla EU:n kuluttajien eettisiin huoliin siitä, että yhteisöön tulisi turkista, joka on peräisin epäinhimillisissä oloissa pidetyistä ja teurastetuista eläimistä. Vientikiellolla taas varmistetaan, että kissan ja koiran turkista sekä tällaista turkista sisältäviä tuotteita ei tuoteta yhteisössä vientiä varten.( Yleinen taustaPoliittinen paine kieltää kissan ja koiran turkiksen tai turkistuotteiden kauppa on suuri. Jäsenvaltiot ovat pyytäneet useaan kertaan komissiota tekemään aloitteen, jolla kissasta ja koirasta peräisin olevan turkiksen tai turkistuotteiden kauppa yhteisössä kielletään.Euroopan parlamentti antoi joulukuussa 2003 julistuksen kissan ja koiran turkiskaupan kieltämisestä, jossa se pyysi komissiota laatimaan asetuksen sisämarkkinoita koskevan toimivallan nojalla kissan ja koiran turkiksen ja nahkojen tuonnin, viennin, myynnin ja tuotannon kieltämisestä. Julistuksen tavoitteena oli EU:n kuluttajien ja vähittäiskauppiaiden luottamuksen palauttaminen ja kyseisen kaupankäynnin lopettaminen.Maatalousministerien neuvosto pyysi laajan enemmistön tukemana marraskuussa 2003 ja uudestaan toukokuussa 2005 yhteisön tason aloitteen tekemistä kissan ja koiran turkiksen ja turkistuotteiden kaupan lopettamiseksi. Neuvosto korosti, että yhteisön tason kielto olisi tehokkaampi kuin kansallisen tason kiellot, jotka eivät voi olla tehokkaita. Jotkin jäsenvaltiot ovat jo ottaneet käyttöön kissan ja koiran turkiksen kauppaa koskevan kiellon.( Johdonmukaisuus suhteessa unionin muuhun politiikkaan ja muihin tavoitteisiinEhdotetut kiellot ovat yhteisössä noudatettavien tavanomaisten maatalouskäytänteiden mukaisia, eivätkä ne rajoita maatalousalalla sovellettavien muiden yhteisön säännösten soveltamista.Koska ehdotuksessa kielletään pitämästä kaupan tuotteita, joita suurin osa kuluttajista ja kansalaisista vastustaa, ehdotus auttaa palauttamaan kuluttajien luottamuksen niiden tuotteiden hyväksyttävyyteen, joiden kaupan pitämisestä säännellään yhteisön tasolla.Tuontikielto on lisäksi tullitariffeja ja kauppaa koskevan yleissopimuksen (GATT-sopimus) XX artiklan a kohdan mukainen, jossa määrätään, että kukin sopimuspuoli voi hyväksyä tai toimeenpanna toimenpiteitä, jotka ovat välttämättömiä julkisen moraalin suojaamiseksi edellyttäen, ettei tällaisia toimenpiteitä sovelleta tavalla, joka johtaisi mielivaltaiseen tai perusteettomaan syrjintään. Tässä yhteydessä yhteisön sisäkauppaa koskevan kiellon hyväksyminen varmistaa GATT-sopimuksen määräysten noudattamisen.2. KUULEMISET JA VAIKUTUSTEN ARVIOINTI( Intressitahojen kuuleminenJäsenvaltiot ilmaisivat halunsa antaa kissan ja koiran turkiskauppaa koskeva kielto maatalousministerien neuvostossa marraskuussa 2003 ja toukokuussa 2005 ja korostivat, että kansalliset kiellot eivät ole yhtä tehokkaita kuin yhteisön tason aloite.Useat Euroopan parlamentin jäsenet ovat aktiivisesti kampanjoineet yhteisön aloitteen puolesta.Komissio on saanut viime vuosina huolestuneilta kansalaisilta huomattavan määrän kirjeitä, joista käy ilmi kansalaisen syvä närkästys ja vastenmielisyys tätä kauppaa kohtaan.Komissio on ollut yhteydessä kansainväliseen turkiskaupan liittoon, joka korosti, että liiton jäsenet, jotka keskittyvät kalleimpiin tuotteisiin, eivät käy kissan ja koiran turkiskauppaa. Liitto myönsi kuitenkin, että kissan ja koiran turkista on vaikea erottaa muista turkiksista.Lisäksi liitto ilmaisi olevansa huolestunut mahdollisista lisäaloitteista, joiden tavoitteena olisi kieltää turkis yleisesti EU:n markkinoilla, sillä tämä vahingoittaisi niiden kauppaa yleisesti. Tämän ehdotuksen soveltamisalassa ja sen perusteluissa nämä huolet on otettu huomioon.( Asiantuntijatiedon käyttöTurkiskauppaa koskevat tiedot on kerätty Eurostatilta ja niistä ilmenee seuraavaa:RAA’AN TURKIKSEN TUONTI YHTEENSÄ EU-25 MAIHIN (tonnia)Vuosi | Tuonti yhteensä | Kiinasta | Tärkein tuontimaa |1998 | 1101,5 | 22,1 | Norja 383,1 |2005 | 1254,9 | 39,3 | Kanada 288,7 |PARKITUN TURKIKSEN TUONTI YHTEENSÄ EU-25 MAIHIN (tonnia)Vuosi | Tuonti yhteensä | Kiinasta | Tärkein tuontimaa |1998 | 3780,4 | 531,5 | Kiina |2005 | 4051,8 | 1295,6 | Kiina |VAATTEIDEN, VAATETUSTARVIKKEIDEN JA MUIDEN TURKISNAHASTA VALMISTETTUJEN TAVAROIDEN (nimikkeeseen 4303 kuuluvien) TUONTI YHTEENSÄ EU-25 MAIHIN (tonnia)Vuosi | Tuonti yhteensä | Kiinasta | Tärkein tuontimaa |1998 | 1985,5 | 890,2 | Kiina |2005 | 3001,6 | 2128 | Kiina |Edellä esitetyistä syistä kissan ja koiran turkiskauppaa koskevia virallisia tietoja ei ole.Jäsenvaltioille on osoitettu kyselylomake, jolla on tarkoitus kerätä tietoja nykyisestä ja tulevasta asiaa koskevasta lainsäädännöstä ja tunnistamismenetelmistä, joita kansallisten kieltojen valvonnassa käytetään (katso tulokset vaikutusten arviointia koskevasta asiakirjasta).( Vaikutusten arviointiKartoitetut toimintavaihtoehdot olivat seuraavat:Ei toteuteta mitään toimiaTämä vaihtoehto jättäisi nykyisen tilanteen ennalleen, eikä sillä sen vuoksi voitaisi vastata turkistuotteiden sisämarkkinoiden toiminnan nykyisiin esteisiin. Lisäksi vaihtoehdolla ei puututtaisi edellä tarkoitetuilla markkinoilla todennäköisesti esiintyviin uusiin häiriöihin, jotka johtuisivat eri jäsenvaltioissa tulevaisuudessa annettavista uusista lainsäädäntötoimista.Vaihtoehto ei myöskään vastaisi koko ajan julkisuudessa lisääntyvään huoleen siitä, että kissan ja koiran turkista tai turkistuotteita saatetaan sisämarkkinoille, vaikka tällaisia tuotteita kohtaan tunnetaan laajaa vastenmielisyyttä.Kissan ja koiran turkiskauppaa koskevilla kansallisilla kielloilla ja kansallisella tasolla annetuilla muilla rajoittavilla toimenpiteillä ei pystytä poistamaan kuluttajien huolia.Kissan ja koiran turkista ja tällaista turkista sisältävien tuotteiden kauppaa, tuontia ja vientiä koskeva kieltoTällä vaihtoehdolla voitaisiin puuttua suoraan ongelman ytimeen, jota nyt yritetään ratkaista erilaisin jäsenvaltioiden tasolla toteutettavin toimin (kissan ja koiran turkiksen ei-toivottu esiintyminen turkis- ja turkistuotemarkkinoilla), eikä turkis- ja turkistuotekauppiaiden tarvitsisi mukauttaa kaupallisia toimiaan eri jäsenvaltioissa noudatettavien erilaisten vaatimusten mukaisesti.Tällä vaihtoehdolla vastattaisiin samalla kaikkiin julkisiin odotuksiin siitä, että kissan ja koiran turkista tai turkistuotteita ei tuoda ja/tai saateta enää sisämarkkinoille. Tämä vaihtoehto estäisi kuluttajia pidättäytymästä ostamasta turkis- ja turkistuotteita sen vuoksi, että he eivät ole varmoja siitä, ostavatko he perinteisten turkiseläinten turkista.Saatavilla on vain vähän virallista tietoa kissan ja koiran turkiksen ja tällaista turkista sisältävien tuotteiden kaupasta tai tuonnista, vaikka käytettävissä olevan epävirallisen näytön perusteella voidaan olettaa, että kyseiset tuotteet ovat vain hyvin pieni osa yhteisössä kaupattavan tai yhteisöön tuotavan turkiksen kokonaismäärästä. Sen vuoksi kyseisten tuotteiden kauppaa ja tuontia koskevan kiellon vaikutuksista on mahdotonta antaa tarkkaa arviota.Siksi voidaan myös olettaa, että ehdotetulla kiellolla ei ole kielteistä vaikutusta tavanomaisesti turkistuotantoa varten kasvatetuista eläimistä peräisin olevan turkiksen ja turkistuotteiden kaupan määrään. Tämä toteamus ei tietenkään koske kissan ja koiran turkiksen ja siitä johdettujen tuotteiden kauppaa, jota ei ole ilmoitettu sellaiseksi ja joka on useimmissa jäsenvaltioissa laitonta.ItsesääntelyVapaaehtoisia merkintäjärjestelmiä, joilla turkislaji pyritään tunnistamaan, on jo nyt käytössä. Turkisyhdistykset Italiassa, Saksassa, Norjassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa ovat vahvistaneet tällaisia aloitteita. Kansainvälinen turkiskaupan liitto, johon kuuluu turkiskaupan eri alojen kaupallisia yhdistyksiä ja järjestöjä 30:stä maasta eri puolilta maailmaa[1], esitti syyskuussa 2003 uuden merkintää koskevan aloitteen, jonka tarkoituksena oli parantaa kuluttajille annettavia tietoja. Merkintä sisältää lajin tieteellisen latinankielisen nimen sekä nimen joko paikallisella kielellä ja/tai englanninkielisenä käännöksenä. Merkintäjärjestelmän on hyväksynyt Italiassa Italian standardointijärjestö[2] (UNI). Merkintäjärjestelmää käytetään eniten korkealaatuisen turkiksen merkitsemiseen.Kaupan erityisluonteen vuoksi kissan ja koiran turkista tai tällaista turkista sisältävää turkista käyttävät kauppiaat eivät yleensä noudata vapaaehtoisia merkintäjärjestelmiä. Nykyiset järjestelmät eivät myöskään aina sisällä merkintää turkikselle, jota käytetään koristeena, vuorina tai leluissa.Vapaaehtoiset merkintäjärjestelmät eivät ole riittävä tapa vastata harhaanjohtaviin merkintöihin tai laittomaan kauppaan, eikä niistä ole ollut hyötyä kissan ja koiran turkiksen yhteisöön tulon estämisessä. Kuluttajat ovat huolissaan mahdollisuudesta ostaa kissan ja koiran turkista, vaikka tuotteessa olisikin merkintä, sillä lehdistössä ja televisiossa on esitetty raportteja kissan ja koiran turkiksen myymisestä merkittynä vilpillisesti jonkin muun lajin nimellä tai kuvitteellisella nimellä.Pakollinen merkintäjärjestelmäTämä vaihtoehto sisältäisi turkista ja turkista sisältäviä tuotteita koskevan pakollisen merkintäjärjestelmän vahvistamisen, jolloin kaikki kyseiset tuotteet olisi merkittävä siten, että laji, josta turkis (tai turkisosa) on peräisin, voidaan tunnistaa. Tällainen yleinen vaatimus merkitsisi huomattavaa rasitetta kaikille turkiskauppiaille (myös niille, jotka eivät harjoita kissan ja koiran turkiksen kauppaa), mikä ei olisi tavoiteltavaan tuloksen nähden oikeasuhtaista, sillä kissan ja koiran turkis edustaa vain pientä osaa Euroopan markkinoilla kaupattavasta turkiksesta.Pakollinen merkintä olisi erityinen ja kallis rasite hyvin pienten ja/tai vähäarvoisten turkista sisältävien tuotteiden kauppiaille, joille pieni turkisosa tuotteessa merkitsisi käytetyn turkiksen alkuperän tunnistamisvelvoitetta.3. EHDOTUKSEEN LIITTYVÄT OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDAT( Ehdotetun toimen lyhyt kuvausEhdotuksessa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi kielletään kissan ja koiran turkiksen ja tällaista turkista sisältävien tuotteiden saattaminen markkinoille, tuonti ja vienti sekä vaaditaan jäsenvaltioita tiedottamaan toisilleen kissan ja koiran turkiksen tunnistamiseen käytetyistä määritysmenetelmistä.( OikeusperustaEhdotus perustuu EY:n perustamissopimuksen 95 ja 133 artiklaan. Ehdotusta laatiessaan komissio on ottanut asianmukaisesti huomioon yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön, jossa tuomioistuin vahvisti 95 artiklaan vetoamisen edellytykset (Tuomiot Arnold André, annettu 14. joulukuuta 2004, C-434/02, 34 kohta ja Swedish Match, C-210/03, 33 kohta; British American Tobacco ja Imperial Tobacco, C-491/01, annettu 10. joulukuuta 2002, 60 ja 61 kohta ; C-66/04, annettu joulukuussa 2005, 41 kohta ja C-154/04 ja C-155/04 (Alliance for Natural Health), 32 kohta).Ehdotuksella pyritään lisäksi kieltämään kyseisten tuotteiden tuonti yhteisön ulkopuolelta ja vienti yhteisön ulkopuolelle, joten viittaus 133 artiklan säännöksiin on tarpeen. Ehdotuksella pyritään siis samanaikaisesti kahteen eri tavoitteeseen (kieltoon yhteisön sisäisessä kaupassa sekä tuonti- ja vientikieltoon), jotka ovat kiinteässä yhteydessä toisiinsa, eikä kumpikaan niistä ole toissijainen tai välillinen suhteessa toiseen.Yhteisön lainsäädännön antamiseksi 95 ja 133 artiklassa säädetyt menettelyt ovat keskenään johdonmukaiset.( ToissijaisuusperiaateEhdotuksen tavoitteena on kissan ja koiran turkiksen ja turkistuotteiden kauppaa koskevan lainsäädännön yhdenmukaistaminen. Yhdenmukaistaminen yhteisön tasolla on tarpeen, jotta turkiseläimistä tuotetun turkiksen yhteisön markkinoilla ei synny esteitä. Tämä voidaan saavuttaa ainoastaan yhteisön tason toimenpiteillä. Kansalliset toimenpiteet, täydelliset kiellot mukaan luettuina, jotka voidaan lähtökohtaisesti toteuttaa vain osassa sisämarkkinoita, ovat osoittautuneet tehottomiksi ja aiheuttavat turkismarkkinoiden pirstoutumista.Jäsenvaltiot ilmaisivat kantanaan, että kissan ja koiran turkiksen ja tällaista turkista sisältävien turkistuotteiden kaupan kieltäminen yhteisön tasolla on tarpeen, koska kansalliset kiellot eivät ole yhtä tehokkaita. Jäsenvaltiot, jotka jo ovat ottaneet kansallisen kiellon käyttöön, korostivat, että yhtenäinen yhteisön tason kielto kissan ja koiran turkiksen kieltämiseksi sisämarkkinoilla on tarpeen.Näin ollen ehdotus on toissijaisuusperiaatteen mukainen.( SuhteellisuusperiaateEhdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen seuraavista syistä:Turkiksen ja turkistuotteiden merkintä ei ole vaihtoehto kissan ja koiran turkiksen tai turkistuotteiden kauppaa koskevalle kiellolle. Tällaisella merkinnällä ei voida täysin hälventää kuluttajien huolia siitä, että kissoja ja koiria voidaan teurastaa turkistuotantoa varten ja että he saattavat vilpillisen tai harhaanjohtavan merkinnän vuoksi ostaa kissan ja koiran turkista.Lisäksi yleisen pakollisen merkintävaatimuksen asettaminen tässä vaiheessa kaikille turkistuotteille ja turkikselle aiheuttaisi tuotannonalalle suhteetonta lisärasitetta. Vaikka tällaisen lisärasitteen määrääminen olisikin epäilemättä yksi vaihtoehto siinä tapauksessa, että turkiskauppaa tarkasteltaisiin laajemmasta horisontaalisesta näkökulmasta, se ei kuitenkaan ole asianmukaista tässä tapauksessa, jossa ratkaistavana ongelmana on seuraeläinlajeista, kuten kissasta ja koirasta saadun turkiksen (yleisesti epätoivottu) esiintyminen markkinoilla.Lisäksi ehdotetaan, että säädettäisiin rajallinen mahdollisuus poiketa kissan ja koiran turkiksen ja tällaista turkista sisältävien tuotteiden yleisestä kiellosta, jos voidaan varmistaa, että kyseiset tuotteet ovat peräisin kissoista ja koirista, joita ei ole kasvatettu ja tapettu turkistuotantoa varten ja jos ne on merkitty sellaiseksi, sekä tapauksissa, joissa turkis on tuotu yhteisöön tai viety sieltä ainoastaan henkilökohtaista käyttöä varten.Vallitsevissa olosuhteissa kissan ja koiran turkiksen kielto on vähiten rasitetta aiheuttava toimenpide.( Sääntelytavan valintaEhdotettu sääntelytapa: Asetus.Asetuksen etuna on, että sitä sovelletaan yleisesti ja yhtenäisesti, se on velvoittava kaikilta osiltaan, ja sitä sovelletaan sellaisenaan samana päivän kaikissa jäsenvaltioissa, eikä sen täytäntöönpano edellytä kansallisen säädöksen antamiseen liittyvää hallinnollista rasitetta.Vain jos se on asetuksen yhtenäistä valvontaa varten tarpeen, voidaan valvonnassa käytettäviä määritysmenetelmiä varten vahvistaa yhteiset säännöt komiteamenettelyä noudattaen.Muita sääntelytapoja ei pidetä riittävinä. Direktiivi edellyttää kansallisia täytäntöönpanotoimenpiteitä, jolloin erilaisten soveltamistapojen riski kasvaa. Kiellon valvonta jätetään jäsenvaltioille ja ne voivat itse päättää, miten ne varmistavat, ettei kissan ja koiran turkista ja turkistuotteita enää saateta markkinoille, tuoda eikä viedä ja millaisia menetelmiä ne kehittävät kiellon valvomiseksi.( Kiellon valvontaEhdotetun kiellon valvonta edellyttää, että määritysmenetelmiä kissan ja koiran turkiksen erottamiseksi muista lajeista (erityisesti ketusta ja sudesta) peräisin olevasta turkiksesta on käytettävissä ja että niitä kehitetään. Koska suurin osa kissan ja koiran turkiksesta tuotetaan ja jalostetaan kolmansissa maissa ja se tulee yhteisöön vaatteen tai lelun osana, määritysmenetelmän olisi voitava tunnistaa kissan ja koiran turkis myös silloin kun sitä on käsitelty (esim. värjätty, sillä värjäys saattaa tuhota turkiksen luonnollisen rakenteen ja jopa DNA:n).Niissä jäsenvaltioissa, joissa kauppaa, tuontia tai vientiä koskeva kielto on jo voimassa, on nykyisin saatavilla useita määritysmenetelmiä, jotka kyseisten jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten mukaan ovat käytössä. Jäsenvaltioiden viranomaisten arvion mukaan luotettavimmat tulokset saadaan seuraavista menetelmistä: mikroskopia, DNA-testaus ja MALDI-TOF-massaspektrometria. Menetelmät ovat luotettavuudeltaan erilaisia. Erityisesti MALDI-TOF-massaspektrometrian avulla on yleisesti mahdollista tunnistaa kotieläiminä pidettävistä kissoista ja koirista peräisin oleva turkis ja tuoreiden tulosten mukaan tämä olisi mahdollista myös käsitellyn turkiksen osalta. Tällä hetkellä ainakin yksi laboratorio EU:ssa tarjoaa kaupallisesti tällaista turkismääritystä. Komission tietojen mukaan useilla jäsenvaltioiden laboratorioilla on käytettävissään MALDI-TOF-massaspektrometriaan tarvittava teknologia. Kun EU:n laajuinen kielto on voimassa, muiden laboratorioiden olisi mahdollista suorittaa näitä määrityksiä, jos ne kehittävät tarvittavan tietokannan.Vaikka kissan ja koiran turkiksen tunnistamiseksi käytetään tällä hetkellä erilaisia tekniikoita, EU:n laajuisen kiellon voimaantulolla olisi myönteinen vaikutus siihen, että jäsenvaltiot soveltaisivat tulevaisuudessa yhteistä lähestymistapaa valvontaan. Sen vuoksi on aiheellista, että jäsenvaltiot vaihtavat näitä tekniikoita koskevia tietojaan ja toimittavat ne komission saataville, jotta valvontaa suorittavat elimet pidetään ajan tasalla alan innovaatiokehityksestä.4. TALOUSARVIOVAIKUTUKSETEhdotuksella ei ole vaikutuksia yhteisön talousarvioon.5. LISÄTIEDOT( Uudelleentarkastelu-, tarkistus- tai raukeamislausekeEhdotus ei sisällä näitä lausekkeita.( VastaavuustaulukkoEi sovelleta.( Euroopan talousalueEhdotettu toimenpide koskee ETA-sopimuksen soveltamisalaan kuuluvaa alaa, minkä vuoksi se on ulotettava koskemaan Euroopan talousaluetta.2006/0236 (COD)EhdotusEUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUSkiellosta saattaa markkinoille ja tuoda yhteisöön sekä viedä yhteisöstä kissan ja koiran turkista ja tällaista turkista sisältäviä tuotteita(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotkaottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 95 ja 133 artiklan,ottavat huomioon komission ehdotuksen[3],ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon[4],noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä[5],sekä katsovat seuraavaa:(1) On olemassa näyttöä siitä, että yhteisössä esiintyy kissasta ja koirasta peräisin olevaa merkitsemätöntä turkista ja tällaista turkista sisältäviä tuotteita. Kuluttajat ovat sen vuoksi huolissaan mahdollisuudesta ostaa kissasta tai koirasta peräisin olevaa turkista tai tällaista turkista sisältäviä tuotteita. Euroopan parlamentti antoi 18 päivänä joulukuuta 2003 julistuksen, jossa se ilmaisi olevansa huolissaan tällaisesta kaupasta ja pyysi sen lopettamista Euroopan kuluttajien ja vähittäismyyjien luottamuksen palauttamiseksi. Kuten vuosiksi 2006–2010 laadittua eläinten suojelua ja hyvinvointia koskevaa yhteisön toimintasuunnitelmaa koskevissa puheenjohtajan päätelmissä[6] todetaan, 19 päivänä kesäkuuta 2006 kokoontunut maatalous- ja kalastusalan neuvosto korosti tarvetta antaa kissan ja koiran turkista koskevat säännöt niin pian kuin mahdollista.(2) Useat jäsenvaltiot ovat vastanneet kuluttajien huoleen antamalla lainsäädäntöä, jolla kissasta ja koirasta peräisin olevan turkiksen tuotanto ja kaupan pitäminen pyritään estämään.(3) Turkista ja turkistuotteiden kauppaa, tuontia, tuotantoa ja merkintää koskevissa säännöissä, joiden tarkoituksena on estää kissan ja koiran turkiksen markkinoille saattaminen tai muu kaupallinen käyttö, on jäsenvaltiokohtaisia eroja. Jotkin jäsenvaltiot ovat kieltäneet kissan ja koiran turkiksen tuotannon kokonaan kieltämällä kyseisten eläinten kasvatuksen ja teurastuksen turkistuotantoa varten, toiset jäsenvaltiot taas ovat antaneet rajoituksia tällaisen turkiksen tai tällaista turkista sisältävien tuotteiden tuotannolle ja/tai tuonnille. Joissakin jäsenvaltioissa on otettu käyttöön merkintävaatimuksia. Kansalaisten lisääntyvä tietoisuus ongelmasta saa todennäköisesti entistä useammat jäsenvaltiot ottamaan käyttöön rajoittavia kansallisen tason säännöksiä.(4) Edellä sanotun seurauksena turkiskauppiaiden, erityisesti niiden, jotka pitävät kaupan turkista, jossa ei ole merkintää lajista, josta se on peräisin ja joka ei ole helposti tunnistettavissa, tai ostavat tällaista turkista sisältäviä tuotteita, riskinä on, ettei kyseisiä tuotteita voi kaupata laillisesti yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa tai että kauppaan yhdessä tai useassa jäsenvaltiossa sovelletaan lisävaatimuksia, joiden tarkoituksena on estää kissan ja koiran turkiksen käyttö.(5) Kissan ja koiran turkista koskevien kansallisten toimenpiteiden erot muodostavat yleisesti turkiskaupan esteen. Edellä tarkoitetut toimenpiteet estävät sisämarkkinoiden joustavaa toimintaa, sillä erilaiset oikeudelliset vaatimukset haittaavat yleisesti tuotantoa sekä vaikeuttavat laillisesti maahantuodun tai yhteisössä tuotetun turkiksen vapaata liikkuvuutta yhteisössä. Eri jäsenvaltioiden erilaiset oikeudelliset vaatimukset aiheuttavat kauppiaille lisärasitetta ja -kustannuksia.(6) Lisäksi turkistuotteiden tavalliset kuluttajat eivät mielellään osta turkiksia muista jäsenvaltioista niissä sovellettavaa oikeudellista kehystä koskevan epävarmuuden vuoksi.(7) Tässä asetuksessa säädettyjen toimenpiteiden tarkoituksena on sen vuoksi helpottaa muista lajeista kuin kissasta ja koirasta peräisin olevan turkiksen ja turkistuotteiden saattamista markkinoille sekä estää turkiksen ja turkistuotteiden sisämarkkinoiden häiriintymistä yleisesti.(8) Turkisten ja turkistuotteiden sisämarkkinoiden nykyisen pirstoutumisen eheyttämiseksi tarvitaan yhdenmukaistamista, ja tehokkain ja oikeasuhtaisin väline erilaisista kansallisista vaatimuksista johtuvien kaupan esteiden poistamiseksi olisi ottaa käyttöön kielto saattaa yhteisön markkinoille ja tuoda ja viedä kissan ja koiran turkista sekä tuotteita, jotka sisältävät tällaista turkista.(9) Merkintävaatimukset eivät olisi asianmukainen väline saman tuloksen saavuttamiseksi, koska ne rasittaisivat kohtuuttomasti kaikkia turkiskauppiaita riippumatta siitä, ovatko ne mukana kissan ja koiran turkiksen kaupassa. Merkintävaatimukset olisivat myös suhteettoman kallis väline niissä tapauksissa, joissa turkis edustaa vain pientä osaa tuotteesta.(10) Yhteisössä ei perinteisesti kasvateta kissoja ja koiria turkistuotantoa varten, eikä maahantuodusta kissan ja koiran turkiksesta valmisteta turkiksia. Vaikuttaa siltä, että pääosa yhteisön markkinoilla olevista kissojen ja koirien turkistuotteista on peräisin kolmansista maista. Siksi yhteisön sisäkauppaa koskevaa kieltoa on tehostettava kieltämällä myös kyseisten tuotteiden tuonti yhteisöön. Tällainen tuontikielto olisi lisäksi vastaus kansalaisten eettisiin huoliin siitä, että yhteisöön tuodaan kissan ja koiran turkista, erityisesti kun vaikuttaa siltä, että kyseisiä eläimiä saatetaan pitää ja teurastaa epäinhimillisissä oloissa.(11) Vientikiellon käyttöönotto varmistaisi lisäksi, että kissan ja koiran turkista sekä tällaista turkista sisältäviä tuotteita ei tuoteta yhteisössä vientiä varten.(12) On kuitenkin aiheellista antaa mahdollisuus poiketa kissan ja koiran turkista ja tällaista turkista sisältäviä tuotteita koskevasta yleisesti kiellosta saattaa niitä markkinoille, tuoda yhteisöön tai viedä yhteisöstä, jos voidaan varmistaa, että turkis on peräisin kissoista ja koirista, joita ei ole kasvatettu ja tapettu turkistuotantoa varten ja jos se on merkitty sellaiseksi, eikä sillä näin ollen ole kielteistä vaikutusta kuluttajan turkista ja turkistuotteita kohtaan tuntemaan luottamukseen. Lisäksi on aiheellista säätää mahdollisuudesta poiketa kiellosta siinä tapauksessa, että turkis tuodaan yhteisöön tai viedään sieltä ainoastaan yksityiseen käyttöön, minkä vuoksi voidaan katsoa, ettei sisämarkkinoiden joustava toiminta esty.(13) Toimenpiteitä kissojen ja koirien käytön kieltämisestä turkistuotannossa olisi valvottava yhdenmukaisesti yhteisössä. Kissan ja koiran turkiksen tunnistamiseen nykyisin käytettävät menetelmät, kuten DNA-testaus, mikroskopia ja MALDI-TOF-massaspekrometria, ovat eri jäsenvaltioissa erilaisia. On aiheellista toimittaa näitä tekniikoita koskevat tiedot komission saataville, jotta valvontaelimet pysyvät ajan tasalla alan innovaatiokehityksestä ja jotta mahdollisuutta säätää yhtenäisen tekniikan käyttöön ottamisesta voidaan arvioida.(14) Tämän asetuksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY[7] mukaisesti. On erityisesti tarpeen noudattaa tarkkaan uutta sääntelymenettelyä yleiseen soveltamisalaan kuuluvien toimenpiteiden osalta, joilla voidaan muuttaa tämän asetuksen muita kuin olennaisia osia, poistaa joitakin tällaisia osia tai täydentää tätä oikeudellista välinettä lisäämällä uusia muita kuin olennaisia osia.(15) Jäsenvaltioiden olisi annettava sääntöjä seuraamuksista, joita sovelletaan tämän asetuksen säännösten rikkomiseen, ja varmistettava, että ne pannaan täytäntöön. Seuraamusten olisi oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia.(16) Koska toteutettavien toimenpiteiden tavoitetta eli sisämarkkinoiden toimintaa haittaavien esteiden ehkäisemistä yhdenmukaistamalla yhteisön tasolla kissan ja koiran turkiksen ja tällaista turkista sisältävien tuotteiden kauppaa koskevat kansalliset kiellot ei voida riittävällä tavalla saavuttaa jäsenvaltioiden toimin, vaan se voidaan saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.OVAT ANTANEET TÄMÄN ASETUKSEN:1 artikla KiellotKielletään kissan ja koiran turkiksen ja tällaista turkista sisältävien tuotteiden saattaminen yhteisön markkinoille, tuonti yhteisöön ja vienti yhteisöstä.2 artikla MääritelmätTässä asetuksessa tarkoitetaan:-  ’kissalla’ felis catus -lajin eläintä-  ’koiralla’ canis familiaris -lajin eläintä.3 artikla Turkiksen alkuperälajin tunnistamismenetelmätJäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle turkiksen alkuperälajin tunnistamisessa käyttämänsä määritysmenetelmät viimeistään [30 päivänä maaliskuuta 2009] ja sen jälkeen vuosittain viimeistään [30 päivänä maaliskuuta].4 artikla TäytäntöönpanovaltaSeuraavat toimenpiteet voidaan toteuttaa 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen:1. säännökset turkiksen alkuperälajin tunnistamisessa käytettävistä määritysmenetelmistä,2. säännökset, joilla poiketaan 1 artiklassa säädetyistä turkista ja turkista sisältäviä tuotteita koskevista kielloista,-  jos turkikseen on merkitty, että se on peräisin kissoista tai koirista, joita ei ole kasvatettu tai tapettu turkistuotantoa varten tai-  jos turkis kuuluu henkilökohtaisiin tai kotitalouteen kuuluviin tavaroihin, jotka tuodaan yhteisöön tai jotka viedään yhteisöstä.5 artikla Komitea1. Komissiota avustaa elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevä pysyvä komitea, jäljempänä ’komitea’.2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklan 1–4 kohtaa ja 7 artiklaa ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.3. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.6 artikla SeuraamuksetJäsenvaltioiden on säädettävä tämän asetuksen rikkomiseen sovellettavista seuraamuksista ja toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että ne pannaan täytäntöön. Seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava näistä säännöksistä komissiolle viimeistään [...] päivänä […]kuuta […] ja ilmoitettava viipymättä niitä koskevista muutoksista.7 artikla Voimaantulo ja soveltaminenTämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä .Sitä sovelletaan [1 päivästä tammikuuta 2008].Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.Tehty BrysselissäEuroopan parlamentin puolesta Neuvoston puolestaPuheenjohtaja Puheenjohtaja [1] www-sivut: http://www.iftf.com/newhome.html[2] UNI-standardi 11007.[3] EUVL C [...], [...], s. [...].[4] EUVL C [...], [...], s. [...].[5] EUVL C [...], [...], s. [...].[6] Neuvoston asiakirja 10811/2006/ETY, annettu 22 päivänä kesäkuuta 2006.[7] EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23, sellaisena kuin se on muutettuna 17.heinäkuuta 2006 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2006/512/EY (EUVL L 200, 22.7.2006, s. 11).


title: Ehdotus: neuvoston asetus euron ja euron käyttöön ottavien jäsenvaltioiden valuuttojen välisistä muuntokursseista annetun asetuksen (EY) N:o 2866/98 muuttamisesta

text:
Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52006PC0320(02)

Ehdotus: Neuvoston asetus euron ja euron käyttöön ottavien jäsenvaltioiden valuuttojen välisistä muuntokursseista annetun asetuksen (EY) N:o 2866/98 muuttamisesta  /* KOM/2006/0320 lopull. - CNB 2006/0110 */

	[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |Bryssel 28.6.2006KOM(2006) 320 lopullinen2006/0109 (CNS)2006/0110 (CNB)KOMISSION TIEDONANTOEUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN KESKUSPANKILLEeuroon ja Sloveniaan liittyvä johdettu oikeusEhdotus:NEUVOSTON ASETUSeuron käyttöönotosta annetun asetuksen (EY) N:o 974/98 muuttamisestaEhdotus:NEUVOSTON ASETUSeuron ja euron käyttöön ottavien jäsenvaltioiden valuuttojen välisistä muuntokursseista annetun asetuksen (EY) N:o 2866/98 muuttamisesta(komission esittämät)KOMISSION TIEDONANTOEUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE JAEUROOPAN KESKUSPANKILLEeuroon ja Sloveniaan liittyvä johdettu oikeusKomissio antoi 16. toukokuuta 2006 perustamissopimuksen 122 artiklan 2 kohdan mukaisesti ehdotuksen neuvoston päätökseksi, jonka mukaan Slovenia täyttää yhtenäisvaluuttaan siirtymiseen vaadittavat edellytykset ja Sloveniaa koskeva poikkeus kumotaan 1. tammikuuta 2007 lähtien.Jos neuvosto tekee myönteisen päätöksen, sen on vahvistettava sen jälkeen euron ja Slovenian tolarin välinen muuntokurssi, joka tulee voimaan 1. tammikuuta 2007, ja toteutettava muut euron käyttöönoton edellyttämät toimet Sloveniassa.Komissio esittää asiaa koskevat ehdotukset ennen Slovenian poikkeuksen kumoamista koskevaa neuvoston päätöstä, jotta neuvoston asetusten antaminen voidaan ajoittaa joustavasti.Tiedonantoon sisältyvät seuraavat ehdotukset:-  neuvoston asetus euron käyttöönotosta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 974/98 muuttamisesta;-  neuvoston asetus euron ja euron käyttöön ottavien jäsenvaltioiden valuuttojen välisistä muuntokursseista annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2866/98 muuttamisesta.-  PERUSTELUT1. Ehdotuksen taustaKomissio antoi 16. toukokuuta 2006 perustamissopimuksen 122 artiklan 2 kohdan mukaisesti ehdotuksen neuvoston päätökseksi, jonka mukaan Slovenia täyttää yhtenäisvaluuttaan siirtymiseen vaadittavat edellytykset ja Sloveniaa koskeva poikkeus kumotaan 1. tammikuuta 2007 lähtien.Jos neuvosto tekee myönteisen päätöksen, sen on toteutettava muut euron käyttöönoton edellyttämät toimet Sloveniassa.Euron käyttöönotosta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 974/98[1] säännökset koskevat euron käyttöönottoa euroalueeseen ensimmäiseksi liittyneissä jäsenvaltioissa ja Kreikassa. Mainittua asetusta on mukautettu asetuksella (EY) N:o 2169/2005 euroalueen tulevien laajenemisten valmistelemiseksi. Jotta Slovenia voitaisiin sisällyttää asetuksen (EY) N:o 974/98 soveltamisalaan, on mainittuun asetukseen lisättävä viittaus kyseiseen jäsenvaltioon. Tässä aloitteessa ehdotetaan sen vuoksi muutoksia kyseiseen asetukseen.Slovenian siirtymäsuunnitelman mukaan ns. big bang -vaihtoehto olisi mahdollinen. Tämä tarkoittaa sitä, että euron käyttöönotto Slovenian valuuttana sekä euroseteleiden ja -kolikoiden käyttöönotto tapahtuvat samanaikaisesti.2. Oikeudelliset näkökohdat2.1. OikeusperustaTämän ehdotuksen oikeusperusta on EY:n perustamissopimuksen 123 artiklan 5 kohta, jossa annetaan lupa toteuttaa muut euron käyttöönoton edellyttämät toimet jäsenvaltiossa, jota koskeva poikkeus on kumottu perustamissopimuksen 122 artiklan 2 kohdan nojalla.Neuvosto tekee päätöksen yksimielisesti komission ehdotuksesta ja EKP:tä kuultuaan. Päätöksentekoon osallistuvat ne jäsenvaltiot, joihin ei sovelleta poikkeusta, ja se jäsenvaltio, jota asia koskee.2.2. Toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteetEhdotus kuuluu yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan. Tämän vuoksi toissijaisuusperiaatetta ei sovelleta.Tämä ehdotus rajoittuu siihen, mikä on tarpeen sille asetettujen tavoitteiden saavuttamiseksi, ja on sen vuoksi suhteellisuusperiaatteen mukainen.2.3. Sääntelytavan valintaAsetus on ainoa soveltuva sääntelytapa euron käyttöönottoa koskevan neuvoston asetuksen (EY) N:o 974/98 muuttamiseksi.3. TalousarviovaikutuksetEhdotuksella ei ole vaikutuksia yhteisön talousarvioon.4. Artikloja koskevat huomautukset4.1. 1 artiklaAsetuksen (EY) N:o 974/98 1 artiklan a alakohdan ja 1 a artiklan mukaisesti mainitun asetuksen liitteessä olevassa taulukossa luetellaan osallistuvat jäsenvaltiot ja mainitaan kaikkien näiden jäsenvaltioiden osalta euron käyttöönottopäivä, käteisrahan käyttöönottopäivä ja tarvittaessa asteittainen käytöstäpoistokausi. Asetuksen (EY) N:o 974/98 1 artiklan a alakohdan mukaisesti asteittaista käytöstäpoistokautta voidaan soveltaa ainoastaan jäsenvaltioihin, joissa euron käyttöönottopäivä ja käteisrahan käyttöönottopäivä ovat sama päivä. Vaikkei näin tapahtunut 12 nykyisen osallistuvan jäsenvaltion kohdalla, Slovenian siirtymäsuunnitelman mukaan euro ja käteisraha otetaan käyttöön samana päivänä. Slovenia ei kuitenkaan halua soveltaa asteittaista käytöstäpoistokautta.Tällä artiklalla asetuksen (EY) N:o 974/98 liitteessä olevaan taulukkoon lisätään protokollan mukaisessa järjestyksessä Slovenia ja kyseistä jäsenvaltiota koskevat seuraavat tiedot:Jäsenvaltio | Euron käyttöönotto-päivä | Käteisrahan käyttöönottopäivä | Jäsenvaltio, joka soveltaa asteittaista käytöstäpoistokautta |Slovenia | 1 päivänä tammikuuta 2007 | 1 päivänä tammikuuta 2007 | Ei sovellu |4.2. 2 artiklaTässä artiklassa säädetään, että asetus tulee voimaan 1. tammikuuta 2007, millä varmistetaan, että se on sovellettavissa siten, että se sopii ajoitukseltaan muihin neuvoston säädöksiin, jotka koskevat euron käyttöönottoa Sloveniassa, eli poikkeuksen kumoamisen ja Slovenian tolarin muuntokurssin voimaantulopäivään.2006/0110 (CNB)Ehdotus:NEUVOSTON ASETUSeuron käyttöönotosta annetun asetuksen (EY) N:o 974/98 muuttamisestaEUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 123 artiklan 5 kohdan,ottaa huomioon komission ehdotuksen[2],ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon[3],ottaa huomioon Euroopan keskuspankin lausunnon[4],sekä katsoo seuraavaa:(1) Euron käyttöönotosta 3 päivänä toukokuuta 1998 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 974/98[5] säädetään niiden jäsenvaltioiden valuuttojen korvaamisesta eurolla, jotka täyttivät yhtenäisvaluutan käyttöönoton edellytykset yhteisön siirtyessä talous- ja rahaliiton kolmanteen vaiheeseen.(2) Asetusta (EY) N:o 974/98 muutettiin neuvoston asetuksella (EY) N:o 2596/2000[6] lisäämällä siihen säännökset Kreikan valuutan korvaamisesta eurolla.(3) Asetusta (EY) N:o 974/98 muutettiin neuvoston asetuksella (EY) N:o 2169/2005[7] euron käyttöönoton valmistelemiseksi maissa, joita eivät ole vielä ottaneet euroa käyttöön yhtenäisvaluuttana.(4) Vuoden 2003 liittymisasiakirjan 4 artiklan mukaan Slovenia on jäsenvaltio, johon sovelletaan perustamissopimuksen 122 artiklassa määriteltyä poikkeusta.(5) Perustamissopimuksen 122 artiklan 2 kohdan mukaisesti yhtenäisvaluutan käyttöönottamisesta Sloveniassa 1 päivänä tammikuuta 2007 … päivänä …kuuta 2006 tehdyn neuvoston päätöksen 2006/…/EY[8] mukaan Slovenia täyttää yhtenäisvaluutan käyttöönottamiseksi vaadittavat edellytykset ja Sloveniaa koskeva poikkeus kumotaan 1 päivästä tammikuuta 2007 alkaen.(6) Euron käyttöönotto Sloveniassa edellyttää, että asetuksessa (EY) N:o 974/98 vahvistetut euron käyttöönottoa koskevat voimassa olevat säännökset ulotetaan koskemaan Sloveniaa.(7) Slovenian siirtymäsuunnitelman mukaan eurosetelit ja -kolikot saavat kyseisessä jäsenvaltiossa laillisen maksuvälineen aseman päivänä, jona euro otetaan käyttöön. Näin ollen euro ja käteisraha otetaan käyttöön 1 päivänä tammikuuta 2007. Asteittaista käytöstäpoistokautta ei sovelleta.(8) Asetusta (EY) N:o 974/98 olisi sen vuoksi muutettava,ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:1 artiklaMuutetaan asetuksen (EY) N:o 974/98 liite tämän asetuksen liitteen mukaisesti.2 artiklaTämä asetus tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 2007.Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa perustamissopimuksen mukaisesti, jollei pöytäkirjasta N:o 25, pöytäkirjasta N:o 26 tai perustamissopimuksen 122 artiklan 1 kohdasta muuta johdu.Tehty BrysselissäNeuvoston puolestaPuheenjohtajaLiiteLisätään asetuksen (EY) N:o 974/98 liitteeseen Portugalia ja Suomea koskevien kohtien väliin seuraava:Jäsenvaltio | Euron käyttöönotto-päivä | Käteisrahan käyttöönottopäivä | Jäsenvaltio, joka soveltaa asteittaista käytöstäpoistokautta |- - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - -”Slovenia | 1 päivänä tammikuuta 2007 | 1 päivänä tammikuuta 2007 | Ei sovellu” |PERUSTELUT1. EHDOTUKSEN TAUSTAKomissio antoi 16. toukokuuta 2006 perustamissopimuksen 122 artiklan 2 kohdan mukaisesti ehdotuksen neuvoston päätökseksi, jonka mukaan Slovenia täyttää yhtenäisvaluuttaan siirtymiseen vaadittavat edellytykset ja Sloveniaa koskeva poikkeus kumotaan 1. tammikuuta 2007 lähtien.Jos neuvosto tekee myönteisen päätöksen, sen on vahvistettava sen jälkeen euron ja Slovenian tolarin välinen muuntokurssi, joka tulee voimaan 1. tammikuuta 2007.Euron ja euron käyttöön ottavien jäsenvaltioiden valuuttojen välisistä muuntokursseista annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2866/98[9] säännökset koskevat euron käyttöönottoa euroalueeseen ensimmäiseksi liittyneissä jäsenvaltioissa ja Kreikassa. Jotta Slovenian tolari voitaisiin sisällyttää mainitun asetuksen soveltamisalaan, on asetukseen lisättävä viittaus kyseiseen valuuttaan. Tässä aloitteessa ehdotetaan sen vuoksi muutoksia kyseiseen asetukseen.2. Oikeudelliset näkökohdat2.1. OikeusperustaTämän ehdotuksen oikeusperusta on EY:n perustamissopimuksen 123 artiklan 5 kohta, jossa annetaan lupa hyväksyä vaihtokurssi, jolla euro korvaa sen jäsenvaltion valuutan, jota koskeva poikkeus on kumottu perustamissopimuksen 122 artiklan 2 kohdan nojalla.Neuvosto tekee päätöksen yksimielisesti komission ehdotuksesta ja EKP:tä kuultuaan. Päätöksentekoon osallistuvat ne jäsenvaltiot, joihin ei sovelleta poikkeusta, ja se jäsenvaltio, jota asia koskee.2.2. Toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteetEhdotus kuuluu yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan. Tämän vuoksi toissijaisuusperiaatetta ei sovelleta.Tämä ehdotus rajoittuu siihen, mikä on tarpeen sille asetettujen tavoitteiden saavuttamiseksi, ja on sen vuoksi suhteellisuusperiaatteen mukainen.2.3. Sääntelytavan valintaAsetus on ainoa soveltuva sääntelytapa euron ja euron käyttöön ottavien jäsenvaltioiden valuuttojen välisistä muuntokursseista annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2866/98 muuttamiseksi.3. TalousarviovaikutuksetEhdotuksella ei ole vaikutuksia yhteisön talousarvioon.4. Artikloja koskevat huomautukset4.1. 1 artiklaKurssiksi ehdotetaan tolarin tämänhetkistä keskuskurssia valuuttakurssimekanismissa (ERM II).Kuten muidenkin valuuttojen osalta, kurssi määritellään kuuden merkitsevän numeron tarkkuudella tietyistä euron käyttöön ottamiseen liittyvistä säännöksistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1103/97 mukaisesti.4.2. 2 artiklaTässä artiklassa säädetään, että asetus tulee voimaan 1. tammikuuta 2007, millä varmistetaan, että se on sovellettavissa siten, että se sopii ajoitukseltaan muihin neuvoston säädöksiin, jotka koskevat euron käyttöönottoa Sloveniassa, eli poikkeuksen kumoamisen ja muiden euron käyttöönoton edellyttämien toimien toteuttamisen voimaantulopäivään.(COD)Ehdotus:NEUVOSTON ASETUSeuron ja euron käyttöön ottavien jäsenvaltioiden valuuttojen välisistä muuntokursseista annetun asetuksen (EY) N:o 2866/98 muuttamisestaEUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 123 artiklan 5 kohdan,ottaa huomioon komission ehdotuksen[10],ottaa huomioon Euroopan keskuspankin lausunnon[11],sekä katsoo seuraavaa:1.  Euron ja euron käyttöön ottavien jäsenvaltioiden valuuttojen välisistä muuntokursseista 31 päivänä joulukuuta 1998 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2866/98[12] vahvistetaan muuntokurssit 1 päivästä tammikuuta 1999 alkaen.2.  Asetusta (EY) N:o 2866/98 muutettiin neuvoston asetuksella (EY) N:o 1478/2000[13] lisäämällä siihen säännökset Kreikan valuutan korvaamisesta eurolla.3.  Vuoden 2003 liittymisasiakirjan 4 artiklan mukaan Slovenia on jäsenvaltio, johon sovelletaan perustamissopimuksen 122 artiklassa määriteltyä poikkeusta.4.  Perustamissopimuksen 122 artiklan 2 kohdan mukaisesti yhtenäisvaluutan käyttöönottamisesta Sloveniassa 1 päivänä tammikuuta 2007 … päivänä …kuuta 2006 tehdyn neuvoston päätöksen 2006/…/EY[14] mukaan Slovenia täyttää yhtenäisvaluutan käyttöönottamiseksi vaadittavat edellytykset ja Sloveniaa koskeva poikkeus kumotaan 1 päivästä tammikuuta 2007 alkaen.5.  Euron käyttöönotto Sloveniassa edellyttää euron ja tolarin välisen muuntokurssin vahvistamista. Muuntokurssiksi vahvistetaan 239,640 Slovenian tolaria 1 euroa kohden, mikä vastaa tolarin tämänhetkistä keskuskurssia valuuttakurssimekanismissa (ERM II).6.  Asetusta (EY) N:o 2866/98 olisi sen vuoksi muutettava,ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:1 artiklaLisätään asetuksen (EY) N:o 2866/98 1 artiklaan Portugalin escudoon ja Suomen markkaan sovellettavien muuntokurssien väliin seuraava:”= 239,640 Slovenian tolaria,”2 artiklaTämä asetus tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 2007.Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.Tehty BrysselissäNeuvoston puolestaPuheenjohtaja [1] EYVL L 139, 11.5.1998, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 21 päivänä joulukuuta 2005 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 2169/2005 (EUVL L 346, 29.12.2005, s. 1).[2] EUVL C , , s. .[3] EUVL C , , s. .[4] EUVL C , , s. .[5] EYVL L 139, 11.5.1998, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 2169/2005 (EUVL L 346, 29.12.2005, s. 1).[6] EYVL L 300, 29.11.2000, s. 2.[7] EYVL L 346, 29.12.2005, s. 1.[8] EUVL L , , s. .[9] EYVL L 359, 31.12.1998, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 19 päivänä kesäkuuta 2000 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1478/2000 (EYVL L 167, 7.7.2000, s.1).[10] EUVL C , , s. .[11] EUVL C , , s. .[12] EYVL L 359, 31.12.1998, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna 19 päivänä kesäkuuta 2000 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1478/2000 (EYVL L 167, 7.7.2000, s. 1).[13] EYVL L 167, 7.7.2000, s. 1.[14] …


				|

		52012PC0041

			Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 30 päivänä marraskuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1225/2009 muuttamisesta /* COM/2012/041 final - 2012/0019 (COD) */

			   	PERUSTELUT
1.           EHDOTUKSEN TAUSTA
Maailman kauppajärjestön WTO:n
riitojenratkaisuelin hyväksyi 28. heinäkuuta 2011 asiassa ”European Communities
— Definitive Anti-Dumping Measures on Certain Iron or Steel Fasteners from
China” (Euroopan yhteisöt – tiettyjä Kiinasta peräisin olevia rauta- ja
teräskiinnittimiä koskevat polkumyyntitoimenpiteet)[1] pysyvän valituselimen raportin
ja paneeliraportin, sellaisena kuin se on muutettuna pysyvän valituselimen
raportilla, jäljempänä ’raportit’.
Näissä raporteissa todettiin muun muassa, että
polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta
tuonnilta suojautumisesta 30. marraskuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY)
N:o 1225/2009[2],
jäljempänä ’polkumyyntiä koskeva perusasetus’, 9 artiklan 5 kohta on
ristiriidassa WTO:n polkumyyntisopimuksen 6 artiklan 10 kohdan, 9 artiklan
2 kohdan ja 18 artiklan 4 kohdan sekä WTO-sopimuksen XVI artiklan 4 kohdan
kanssa. Polkumyyntiä koskevan perusasetuksen 9 artiklan 5 kohdassa säädetään,
että sellaisiin muussa kuin markkinatalousmaassa toimiviin yksittäisiin vientiä
harjoittaviin tuottajiin, joille ei ole polkumyyntiä koskevan perusasetuksen 2
artiklan 7 kohdan c alakohdan mukaisesti myönnetty markkinatalouskohtelua,
sovelletaan koko maata koskevaa tullia, elleivät kyseiset viejät pysty
osoittamaan, että ne täyttävät polkumyyntiä koskevan perusasetuksen 9 artiklan
5 kohdassa säädetyt yksilöllisen kohtelun edellytykset, jäljempänä
’polkumyyntiä koskevan perusasetuksen 9 artiklan 5 kohtaa koskeva riitojenratkaisuelimen
päätös’.
Euroopan unioni ilmoitti 18. elokuuta 2011
riitojenratkaisuelimelle, että se aikoo panna riitojenratkaisuelimen tässä
riidassa esittämät suositukset ja päätökset täytäntöön WTO-velvoitteitaan
kunnioittaen.
Euroopan unioni ja Kiina sopivat 19.
tammikuuta 2012, että kohtuullinen aikataulu riitojenratkaisuelimen suositusten
ja päätösten täytäntöönpanolle olisi 14 kuukautta ja kaksi viikkoa siitä
päivästä, jona riitojenratkaisuelin hyväksyi raportit. Kohtuullinen määräaika
umpeutuu näin ollen 12. lokakuuta 2012.
Tämän säädösehdotuksen tarkoituksena on panna
täytäntöön polkumyyntiä koskevan perusasetuksen 9 artiklan 5 kohtaa koskevat
riitojenratkaisuelimen suositukset ja päätökset.
2.           KUULEMISTEN JA
VAIKUTUSTENARVIOINTIEN TULOKSET
Ei
sovelleta.
3.           EHDOTUKSEN OIKEUDELLINEN
SISÄLTÖ
·
Oikeusperusta
Tämän ehdotuksen oikeusperusta on Euroopan
unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 207 artiklan 2 kohta, jonka nojalla
Euroopan parlamentti ja neuvosto säätävät tavallista lainsäätämisjärjestystä
noudattaen annetuilla asetuksilla toimenpiteistä, joilla määritellään puitteet
yhteisen kauppapolitiikan toteuttamiseksi.
Ehdotuksella muutetaan polkumyyntiä koskevaa
perusasetusta eli neuvoston asetusta (EY) N:o 1225/2009, joka perustuu Euroopan
yhteisön perustamissopimuksen vastaavaan määräykseen eli 133 artiklaan.
·
Toissijaisuusperiaate
Ehdotus kuuluu Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen 3 artiklan 1 kohdan e alakohdan nojalla unionin
yksinomaiseen toimivaltaan. Sen vuoksi siihen ei sovelleta toissijaisuusperiaatetta.
·
Suhteellisuusperiaate
Ehdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen.
·
Sääntelytavan valinta
Ehdotettu sääntelytapa: Euroopan parlamentin
ja neuvoston asetus.
Muut sääntelytavat eivät soveltuisi
seuraavasta syystä: asetusta on muutettava asetuksella.
4.           TALOUSARVIOVAIKUTUKSET
Ei sovelleta.
5.           LISÄTIEDOT
Ei sovelleta.
2012/0019 (COD)
Ehdotus
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS
polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön
jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 30 päivänä marraskuuta
2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1225/2009 muuttamisesta
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN
UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 207 artiklan,
ottavat huomioon toimenpiteistä, joita yhteisö
voi toteuttaa polkumyyntitoimenpiteitä ja tukien vastaisia toimenpiteitä
koskevan WTO:n riitojenratkaisuelimen hyväksymän raportin johdosta, annetun
neuvoston asetuksen (EY) N:o 1515/2001,
ottavat huomioon Euroopan komission
ehdotuksen,
sen jälkeen, kun säädösehdotus on toimitettu
kansallisille parlamenteille,
noudattavat tavallista
lainsäätämisjärjestystä,
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Maailman kauppajärjestön WTO:n riitojenratkaisuelin
hyväksyi 28 päivänä heinäkuuta 2011 asiassa ”European Communities — Definitive
Anti-Dumping Measures on Certain Iron or Steel Fasteners from China” (Euroopan
yhteisöt – tiettyjä Kiinasta peräisin olevia rauta- ja teräskiinnittimiä
koskevat polkumyyntitoimenpiteet)[3]
pysyvän valituselimen raportin ja paneeliraportin, sellaisena kuin se on
muutettuna pysyvän valituselimen raportilla, jäljempänä ’raportit’.
(2)
Näissä raporteissa todettiin muun muassa, että
polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta
tuonnilta suojautumisesta 30 päivänä marraskuuta 2009 annetun neuvoston
asetuksen (EY) N:o 1225/2009[4],
jäljempänä ’polkumyyntiä koskeva perusasetus’, 9 artiklan 5 kohta on
ristiriidassa WTO:n polkumyyntisopimuksen 6 artiklan 10 kohdan, 9 artiklan 2
kohdan ja 18 artiklan 4 kohdan sekä WTO-sopimuksen XVI artiklan 4 kohdan
kanssa, jäljempänä ’polkumyyntiä koskevan perusasetuksen 9 artiklan
5 kohtaa koskeva riitojenratkaisuelimen päätös’. Polkumyyntiä koskevan
perusasetuksen 9 artiklan 5 kohdassa säädetään, että sellaisiin muussa kuin
markkinatalousmaassa toimiviin yksittäisiin vientiä harjoittaviin tuottajiin,
joille ei ole polkumyyntiä koskevan perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan
c alakohdan mukaisesti myönnetty markkinatalouskohtelua, sovelletaan koko
maata koskevaa tullia, elleivät kyseiset viejät pysty osoittamaan, että ne
täyttävät polkumyyntiä koskevan perusasetuksen 9 artiklan 5 kohdassa
säädetyt yksilöllisen kohtelun edellytykset.
(3)
Pysyvä valituselin katsoi, että polkumyyntiä
koskevan perusasetuksen 9 artiklan 5 kohdassa vahvistetaan olettamus, jonka
mukaan muissa kuin markkinatalousmaissa toimivat vientiä harjoittavat tuottajat
eivät ole oikeutettuja yksilölliseen kohteluun, vaan niiden vastuulla on, jotta
ne täyttäisivät yksilöllisen kohtelun edellytykset, osoittaa, että ne täyttävät
yksilöllisen kohtelun vaatimukset. Pysyvän valituselimen mukaan WTO:n piiriin
kuuluviin sopimuksiin ei sisälly oikeusperustaa tällaiselle olettamukselle.
(4)
Pysyvä valituselin kuitenkin selvensi, että se,
katsotaanko yhden polkumyyntimarginaalin ja yhden polkumyyntitullin määräämisen
useille viejille olevan ristiriidassa WTO:n polkumyyntisopimuksen 6 artiklan 10
kohdan ja 9 artiklan 2 kohdan kanssa, riippuu siitä toteutuvatko erinäiset
tilanteet, jotka osoittaisivat että vaikka kaksi tai useampi viejää ovat
oikeudellisesti erillisiä, niiden suhde on sellainen, että niitä olisi
kohdeltava yhtenä yksikkönä. Näihin tilanteisiin voivat kuulua: i)
yhtiöoikeudelliset ja rakenteelliset yhteydet viejien välillä, kuten yhteinen
valvonta, osakkeenomistus ja johto; ii) yhtiöoikeudelliset ja rakenteelliset
yhteydet valtion ja viejien välillä, kuten yhteinen valvonta, osakkeenomistus
ja johto; sekä iii) valtion valvonta tai olennainen vaikutus hinnoittelun ja
tuotannon osalta. Näitä tilanteita ilmentäviä ehdotettuihin muutoksiin sisältyviä
käsitteitä olisi tältä osin sovellettava pysyvän valituselimen selvennysten
pohjalta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta sellaisten käsitteiden käyttöä,
joita käytetään polkumyyntiä koskevan perusasetuksen muissa säännöksissä
samassa tai samankaltaisessa sanamuodossa.
(5)
Euroopan unioni ilmoitti 18 päivänä elokuuta 2011
riitojenratkaisuelimelle, että se aikoo panna riitojenratkaisuelimen tässä
riidassa esittämät suositukset ja päätökset täytäntöön WTO-velvoitteitaan
kunnioittaen.
(6)
Tästä syystä on tarpeen muuttaa polkumyyntiä
koskevan perusasetuksen 9 artiklan 5 kohdan säännöksiä,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Muutetaan asetus (EY) N:o 1225/2009
seuraavasti:
1. Korvataan 9 artiklan 5 kohta seuraavasti:
”5. Sellaisen mistä tahansa tulevan tuonnin
osalta, jonka on todettu tapahtuvan polkumyynnillä ja aiheuttavan vahinkoa,
otetaan syrjimättömällä tavalla käyttöön kussakin tapauksessa määrältään
asianmukainen polkumyyntitulli, lukuun ottamatta tuontia, joka tulee sellaisen
toimittajan kautta, jonka sitoumus on tämän asetuksen mukaisesti hyväksytty.
Asetuksessa, jolla polkumyyntitoimenpiteet otetaan
käyttöön, määritetään kunkin toimittajan osalta käyttöön otettava tulli tai,
jos tämä ei ole käytännöllistä, kyseisen toimittajamaan osalta. Toimittajia,
jotka ovat oikeudellisesti erillisiä muista toimittajista tai jotka ovat
oikeudellisesti erillisiä valtiosta, voidaan kuitenkin pitää tullin
määrittämisen kannalta yhtenä yksikkönä. Tämän kohdan soveltamiseksi voidaan
ottaa huomioon sellaiset tekijät, kuten toimittajien väliset ja valtion tai
toimittajien väliset rakenteelliset tai yhtiöoikeudelliset yhteydet, valtion
valvonta tai olennainen vaikutus hinnoittelun ja tuotannon osalta tai kyseisen
toimittajamaan talouden rakenne.”
2 artikla
Tämä asetus tulee voimaan […] päivänä sen
jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan kaikkiin tutkimuksiin, jotka
pannaan sen voimaantulon jälkeen vireille asetuksen (EY) N:o 1225/2009
mukaisesti.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan
velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä
Euroopan parlamentin puolesta                    Neuvoston
puolesta
Puhemies                                                       Puheenjohtaja
[1]               WTO, Report of the Appellate Body, AB-2011-2,
WT/DS397/AB/R, 15. heinäkuuta 2011. WTO, Report of the Panel,
WT/DS397/R, 29. syyskuuta 2010. Nämä raportit voi ladata WTO:n verkkosivustolta
(http://www.wto.org/english/tratop_e/dispu_e/cases_e/ds397_e.htm).
[2]               EUVL L 343, 22.12.2009, s. 51.
[3]               WTO, Report of the Appellate Body, AB-2011-2,
WT/DS397/AB/R, 15. heinäkuuta 2011. WTO, Report of the Panel,
WT/DS397/R, 29. syyskuuta 2010. Nämä raportit voi ladata WTO:n verkkosivustolta
(http://www.wto.org/english/tratop_e/dispu_e/cases_e/ds397_e.htm).
[4]               EUVL L 343, 22.12.2009, s. 51.


Avis juridique important

|

52000PC0340

Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus, lentoliikenteen harjoittajien korvausvastuusta onnettomuustapauksissa annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2027/97 muuttamisesta  /* KOM/2000/0340 lopull. - COD 2000/0145 */

Virallinen lehti nro C 337 E , 28/11/2000 s. 0068 - 0070

Ehdotus: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS, lentoliikenteen harjoittajien korvausvastuusta onnettomuustapauksissa annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2027/97 muuttamisesta(komission esittämä)PERUSTELUT1. Ehdotuksen tarkoitus1. Komissio ehdottaa yhteisön lainsäädännön mukauttamista sen varmistamiseksi, että EY:n lentoliikenteen harjoittajat noudattavat täydellisesti ja samanaikaisesti tiettyjen kansainvälistä ilmakuljetusta koskevien sääntöjen yhtenäistämisestä 28. toukokuuta 1999 tehdyn uuden yleissopimuksen (Montrealin yleissopimuksen) määräyksiä [1].[1]  Komissio ehdottaa samanaikaisesti neuvoston päätöstä, jolla yhteisö valtuutetaan hyväksymään Montrealin yleissopimus.2. Montrealin yleissopimuksessa vahvistetaan nykyaikaistettu ja yhtenäinen oikeudellinen kehys, jolla hallinnoidaan lentoyhtiöiden korvausvastuuta matkustajille, matkatavaroille ja rahdille kansainvälisten kuljetusten aikana sattuneista vahingoista. Se on huomattava parannus alan nykyiseen kansainväliseen järjestelyyn, joka perustuu vuodelta 1929 peräisin olevaan Varsovan yleissopimukseen, ja ajan myötä sillä korvataan vanha järjestely kokonaan.3. Neuvoston asetuksella (EY) N:o 2027/97 Euroopan yhteisön lentoyhtiöille vahvistettiin nykyaikainen korvausvastuujärjestely matkustajien kuolemantapausten ja loukkaantumisten varalta. Asetuksen (EY) N:o 2027/97 muuttamisella varmistetaan, että uudet kansainväliset säännöt ja yhteisön järjestelmä vastaavat täysin toisiaan. Sillä myös taataan, että kaikissa EY:n lentoliikenteen harjoittajien kuljetuksissa sovelletaan Montrealin sääntöjä yhtenevällä tavalla. Ilman tällaista asetusta vaarana olisi, että yhteisön sisäisessä liikenteessä sovellettaisiin varsinaista sääntöjen kirjoa, sillä Montrealin yleissopimus kattaa kansainväliset ilmakuljetukset ja asetus (EY) N:o 2027/97 Euroopan lentoyhtiöiden kaiken matkustajaliikenteen myös jäsenvaltioiden sisäisillä reiteillä. Asetuksen ehdotetuilla muutoksilla taattaisiin, että korvausvastuun rajat ja oikeuskeinojen käyttö yhdenmukaistetaan Montrealin standardien mukaisiksi kaikessa Euroopan lentoliikenteen harjoittajien liikenteessä riippumatta siitä, millä reitillä onnettomuus on tapahtunut. Näin tilanne saadaan pitkälti yhdenmukaistettua yhteisössä.4. Ainoastaan matkatavaroiden ja myöhästymisten osalta on ehdotettu huomattavaa lisäystä nykyiseen yhteisön järjestelyyn. Ehdotetun muutoksen mukaan matkatavaroiden katoamista, vahingoittumista tai tuhoutumista sekä myöhästymisestä aiheutuvaa vahinkoa koskevat Montrealin yleissopimuksen määräykset sisällytettäisiin yhteisön järjestelmään. Tämän ansiosta yhteisön lainsäädäntö kattaa kaikki matkustajien kannalta oleelliset ja tärkeät korvausvastuukysymykset.5. Yhteisön lentoliikenteen harjoittajien korvausvastuuseen sovellettaisiin matkatavaroiden osalta 1000 erityisnosto-oikeuden [2] eli noin 1440 euron suuruista yleistä rajaa. Kuten Montrealin yleissopimuksessa todetaan, tätä enimmäismäärää ei sovellettaisi, jos matkustaja tekisi lähtöselvityksen yhteydessä erityisen ilmoituksen, josta käy ilmi, että matkatavaroiden saapuminen määränpäähän on erityisen tärkeää.Hänen olisi mahdollisesti kuitenkin maksettava lentoyhtiölle lisäsumma ylimääräisen riskin kattamiseksi.[2]  Erityisnosto-oikeus (SDR) on Kansainvälisen valuuttarahaston määrittämä kansainvälinen valuuttayksikkö. 1 SDR = 1,44 euroa (26. huhtikuuta 2000).6. Matkatavaroiden katoaminen tai vahingoittuminen on tavallisempaa kuin muunlaiset vahingot tai onnettomuudet. Näin ollen on syytä varmistaa, että eurooppalaiset matkustajat ja lentoyhtiöt voivat turvata Montrealin yleissopimuksen periaatteisiin perustuvaan yhtenäiseen korvausvastuujärjestelmään. Koska Montrealissa sovittu 1000 erityisnosto-oikeuden suuruinen korvausvastuun raja on varsin alhainen, ehdotuksessa edellytetään, että EY:n lentoliikenteen harjoittajien järjestelyt kyseistä rajaa arvokkaamman matkatavaran kuljettamiseksi ovat oikeudenmukaiset ja avoimet.7. Ehdotuksessa laajennettaisiin myöhästymisestä johtuvista vahingoista maksettava Montrealin yleissopimuksen mukainen 4150 erityisnosto-oikeuden (noin 6000 euron) suuruinen korvaus matkustajaa kohden koskemaan kaikkia yhteisön lentoliikenteen harjoittajien kuljetuksia. Samoin kuin Montrealin yleissopimuksen mukaan, EY:n lentoliikenteen harjoittajat eivät ole vastuussa tällaisista vahingoista, jos ne voivat todistaa, ettei vahinko ollut vältettävissä tai ettei sen suhteen voinut toteuttaa minkäänlaisia toimia.2. Taustaa8. Kansainväliset säännöt lentoliikenteen harjoittajien korvausvastuun hallinnoimisesta matkustajien loukkaantumisen tai kuoleman sekä matkatavaroiden ja rahdin katoamisen tai vahingoittumisen varalta sovittiin ensimmäisen kerran Varsovan yleissopimuksessa vuonna 1929.Yleissopimus laadittiin aikana, jolloin ilmailuala oli lapsenkengissään. Sen turvallisuustilastot olivat varsin kyseenalaiset, joten alalla tarvittiin suojaa liian suurilta korvausvaatimuksilta.Niinpä Varsovan yleissopimuksessa vahvistettiin useita lentoliikenteen harjoittajien korvausvastuuta koskevia ylärajoja. Nykyisten mittapuiden mukaan rajat ovat kovin alhaiset, ja vaikka niitä on korjattu useita kertoja eri sopimuksilla, jotka muodostavat niin kutsutun Varsovan järjestelmän, onnettomuuksien uhreille ja heidän omaisilleen maksettavat korvaukset ovat usein riittämättömiä.9. Tietyt maat, mukana eräitä EY:n jäsenvaltioita, alkoivat 1980-luvulla vastareaktiona yhä pahemmin vanhentuneelle Varsovan järjestelmälle vaatia huomattavasti korkeampien rajojen noudattamista joko omilta kansallisilta lentoliikenteen harjoittajiltaan tai joissakin tapauksessa kaikilta kansallisilla markkinoillaan toimivilta lentoliikenteen harjoittajilta. Ilmailuala alkoi itse tunnustaa 1990-luvulla Varsovan järjestelmän riittämättömyyden matkustajille maksettavien korvausten suhteen, ja Kansainvälinen lentokuljetusliitto IATA laati vapaaehtoisen järjestelyn, jonka avulla yksittäiset lentoyhtiöt saattoivat ottaa käyttöön rajoittamattoman vastuun järjestelmän.10. Yhteisö antoi edellä esitetyssä tilanteessa asetuksen (EY) N:o 2027/97 lentoliikenteen harjoittajien korvausvastuusta onnettomuustapauksissa saadakseen aikaan Euroopan lentoliikenteen harjoittajille (myös tilauslentoyhtiöille, jotka eivät kuulu IATA:n järjestelyyn) yhdenmukaisen järjestelmän. Asetuksen tultua voimaan 9. lokakuuta 1998 yhteisön lentoliikenteen harjoittajat eivät ole saaneet käyttää onnettumuuksista johtuneissa matkustajien kuolemantapauksissa tai loukkaantumisissa Varsovan järjestelmän matalia korvausvastuurajoja. Asetuksessa otettiin käyttöön rajoittamattoman korvausvastuun järjestelmä tällaisissa tapauksissa.Lisäksi siinä vaaditaan yhteisön lentoliikenteen harjoittajia maksamaan onnettomuuden uhreille ja näiden perheille ennakkomaksu välittömistä taloudellisista tarpeista huolehtimiseksi. Asetuksessa estetään yhteisön lentoliikenteen harjoittajia vetoamasta 100 000 erityisnosto-oikeuden suuruisten ja sitä pienempien vaatimusten osalta siihen, että ne ovat toteuttaneet kaikki tarpeelliset toimenpiteet vahingon välttämiseksi. Tämän tarkoituksena on helpottaa pienemmistä vaatimuksista sopimista, sillä niiden oikeustoimikustannukset voivat muuten muodostaa suuren osan maksetusta korvauksesta. Yhteisön ulkopuolisten lentoliikenteen harjoittajien ei tarvitse noudattaa järjestelyä. Jos ne päättävät olla noudattamatta järjestelyä, niiden on kuitenkin ilmoitettava eurooppalaisille asiakkailleen tästä lentolipun ostamisen yhteydessä sen varmistamiseksi, että kuluttajat ovat tietoisia oikeuksistaan.11. Koska Varsovan järjestelmän muuttamiseksi annettiin nopeaan tahtiin erilaisia aloitteita, päätettiin kehittää uusi maailmanlaajuinen väline vuodelta 1929 peräisin olevan sopimuksen ja sen lukuisten muutosten korvaamiseksi. Neuvottelut johtivat tulokseen 28. toukokuuta 1999 Montrealissa pidetyssä kansainvälisessä diplomaattikonferenssissa, jossa päästiin sopimukseen uudesta tiettyjen kansainvälistä ilmakuljetusta koskevien sääntöjen yhtenäistämisestä tehtävästä yleissopimuksesta.12. Sopimuksessa vahvistetaan uusi maailmanlaajuinen oikeudellinen kehys lentoliikenteen harjoittajien korvausvastuulle kansainvälisessä lentoliikenteessä tapahtuneiden vahinkojen yhteydessä. Se tunnetaan "Montrealin yleissopimuksena" ja sillä korvataan aikanaan 70-vuotias Varsovan yleissopimus kokonaan. Siinä otetaan erityisesti käyttöön rajoittamaton korvausvastuu matkustajien kuolemantapausten ja loukkaantumisten varalta sekä korkeammat korvausvastuun rajat matkatavaroille ja rahdille. Rajoittamattoman korvausvastuun suhteen järjestelmä on verrattavissa yhteisössä asetuksella (EY) N:o 2027/97 käyttöön otettuun järjestelmään. Yhteisön järjestelmään voidaan verrata myös Montrealin yleissopimuksessa luodun ensimmäisen korvausvastuutason, jonka sisällä lentoyhtiöt eivät voi rajoittaa tai kieltää korvausvastuutaan, vahvistamista enintään 100 000 erityisnosto-oikeuden suuruisille vaatimuksille. Lisäksi yleissopimuksessa nimenomaisesti sallitaan sen yksittäisten sopimuspuolten edellyttävän, että niiden omat lentoliikenteen harjoittajat maksavat onnettomuuksien uhreille tai näiden huollettaville ennakkokorvauksen kiireellisistä taloudellisista tarpeista huolehtimiseksi välittömästi onnettomuuden jälkeisenä aikana. Näin ollen yhteisö voi edelleen vaatia samaa omilta lentoyhtiöiltään.3. Lentoliikenteen harjoittajien korvausvastuusta onnettomuustapauksissa annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2027/97 tarkistus13. Asetuksella (EY) N:o 2027/97 yhteisön lentoliikenteen harjoittajien matkustajille otettiin käyttöön Varsovan järjestelmää selvästi korkeampi suojelun taso. Asetuksen antamisen aikaan Varsovan järjestelmään ei ollut suunnitteilla välittömiä parannuksia, ja yhteisössä haluttiin varmistaa mahdollisimman nopeasti, että eurooppalaiset matkustajat saavat onnettomuustapauksissa kunnollisen korvauksen. Asetus sitoo kaikkia Euroopan yhteisön lentoliikenteen harjoittajia riippumatta lennettävästä reitistä, joten sääntöjä sovelletaan sekä jäsenvaltioiden ja Euroopan sisäiseen että kansainväliseen matkustajaliikenteeseen. Tämä on tärkeä piirre asetuksessa, sillä yhteisön sisäisillä ilmailumarkkinoilla ei pitäisi erotella EU:n sisäisiä kansainvälisiä reittejä ja kunkin jäsenvaltion sisäisiä kotimaan reittejä. Asetuksella varmistetaan sääntöjen yhdenmukaisuus reiteillä kaikkialla yhteisössä. Siinä otettiin myös käyttöön ajatus lentoliikenteen harjoittajien ennakolta maksamista korvauksista onnettomuuksien uhrien ja näiden huollettavien välittömistä taloudellisista tarpeista huolehtimiseksi.14. Montrealin yleissopimus ja asetus (EY) N:o 2027/97 sisältävät saman korvausvastuuta koskevan perusjärjestelmän matkustajien kuoleman tai loukkaantumisen varalta. Molemmissa perussääntönä on rajoittamaton korvausvastuu. Sen mukaan lentoliikenteen harjoittajan on maksettava korvauksena mikä tahansa rahamäärä, joka määrätään korvaukseen oikeutetulle henkilölle. Enintään 100 000 erityisnosto-oikeuden suuruisissa vaatimuksissa lentoliikenteen harjoittaja voi kieltää vastuunsa tai rajoittaa sitä ainoastaan osoittamalla, että kyseinen matkustaja on aiheuttanut tapahtuneen vahingon tai osallistunut sen aiheuttamiseen. Tämän vuoksi Montrealin yleissopimuksen määräysten käyttöön ottamisella yhteisössä ei ole kielteisiä vaikutuksia eurooppalaisille standardeille. Yksityiskohtaisemmalla tasolla yhteisön sääntöjä on kuitenkin tarkistettava seuraavien muutosten tekemiseksi:i) Niihin on lisättävä viittaus Montrealin yleissopimukseen nykyisen Varsovan yleissopimusta koskevan viittauksen lisäksi siten, että uudesta yleissopimuksesta tulee normi, johon verrataan, ja asetus pysyy ajan tasalla.ii) Kuolemantapauksiin ja loukkaantumisiin liittyvää korvausvastuuta, vapautuksia ja korvauksia koskevien säännösten tarkka yhdenmukaistaminen Montrealin yleissopimuksen vastaavien määräysten kanssa siten, että yhteisön lentoliikenteen harjoittajaan sovellettava järjestely on yhtenäinen riippumatta siitä, onko lennettävä reitti kansainvälinen, yhteisön sisäinen tai jäsenvaltion sisäinen. Tarkkaa yhdenmukaistamista varten menetelmäksi on valittu ristiinviittaukset Montrealin yleissopimuksen vastaaviin asiaa koskeviin artikloihin.iii) Ennakolta maksettavia korvauksia koskevan säännöksen ajantasaistaminen siten, että sanamuoto on Montrealin yleissopimuksen mukainen, ja matkustajan kuoleman yhteydessä maksettavan määrän ajantasaistaminen asetuksen (EY) N:o 2027/97 antamisen jälkeen tapahtuneen inflaation huomioon ottamiseksi.iv) Matkustajille annettavia tietoja koskevien säännösten tehostaminen ja yksinkertaistaminen siten, että keskitytään matkustajia todella kiinnostaviin kysymyksiin. Kaikkien EY:ssä lentolippuja ostavien matkustajien olisi saatava asianmukaista tietoa mahdollisista korvausvastuun rajoista. Tiedottamisen tavoite on loppujen lopuksi kuitenkin antaa matkustajalle ennakkovaroitus ja mahdollisuus tehdä tarvittaessa vaihtoehtoisia vakuutusjärjestelyjä. Lentolipuissa nykyisin olevien matkustajille suunnattujen mainintojen laajuus aiheuttaa enemmän hämmennystä kuin antaa tietoa.Näin ollen asetusehdotuksessa on pyritty yleiseen yksinkertaistamiseen. Ehdotuksen mukaan matkustajalle olisi tiedotettava ainoastaan tärkeimmistä rajoituksista, mutta hänen saamiensa tietojen olisi pidettävä tarkalleen paikkansa ja niiden olisi liityttävä oleellisesti hänen lentoonsa. Matkustajaa ei saisi jättää epätietoisuuteen sen suhteen, mitä rajoja sovelletaan.15. Asetus (EY) N:o 2027/97 ei kata Montrealin yleissopimukseen kuuluvaa korvausvastuuta matkatavaroiden ja myöhästymisten aiheuttamien vahinkojen yhteydessä. Yhdenmukainen kaikkien Euroopan lentoliikenteen harjoittajien matkustajia ja näiden tavaroita koskeva korvausvastuujärjestelmä sekä sisäisessä että ulkoisessa liikenteessä edellyttää, että asetuksen soveltamisalaa on laajennettava ja nämä seikat on otettava mukaan. Tämän ansiosta matkustajat voivat olla varmempia oikeuksistaan samalla kun varmistetaan, että yhteisön järjestely sopii saumattomasti Montrealin yleissopimuksessa määrättyihin uusiin yleisiin sääntöihin.16. Komission mieleistä tämä on täysin toissijaisuusperiaatteen mukaista:- Yhteisössä toimivat sisäiset ilmailualan markkinat, joilla lentoliikenteen harjoittajat tarjoavat palveluja yhdenmukaistettujen sääntöjen mukaisesti. Säännöt lentoyhtiön korvausvastuusta matkustajiaan kohtaan ovat oleellisen tärkeä osa kuluttajan ja lentoliikenteen harjoittajan välistä sopimusta ja ne yhdenmukaistettiin asetuksella (EY) N:o 2027/97. Kyseisessä asetuksessa vahvistetaan kaikkia Euroopan lentoliikenteen harjoittajia ja kaikkia EY:n sisäisiä ja kansainvälisiä reittejä koskeva yhtenäinen järjestelmä. Tässä ehdotuksessa nykyinen yhteisön järjestelmä saatetaan täysin uuden vuonna 1999 Montrealin yleissopimuksessa käyttöön otetun järjestelmän mukaiseksi ja säädetään yhteisön liittymisestä sopimukseen.- Koska yhteisön sisällä ei erotella kotimaan liikennettä ja kansainvälistä liikennettä eikä lentoliikenteen harjoittajien toiminnassa katsota olevan yhteisön sisäisiä rajoja, kysymys voidaan hoitaa tehokkaimmin yhteisön tasolla.- Alalla toteutettavalla yhteisön toimella taataan matkustajiin ja heidän matkatavaroihinsa liittyvän korvausvastuun yhtenäiset säännöt kaikilla Euroopan yhteisön lentoliikenteen harjoittajien lentomatkoilla, niin kansainvälisillä, yhteisön sisäisillä kuin kotimaankin lennoilla ja sekä reitti- että tilauslennoilla.17. Komissio suosisi muutetun asetuksen voimaantulon osalta aikaisinta mahdollista ajankohtaa, joka olisi yhteisön lainsäädäntömenettelyn ja alalla edellytetyn mukauttamisajan mukainen. Se myöntää kuitenkin, että asetuksen voimaantulo ennen Montrealin yleissopimuksen voimaantuloa saattaisi luoda epätietoisuutta yhteisön lentoliikenteen harjoittajien velvollisuuksista. Tämän vuoksi se ehdottaa, että asiassa ponnistellaan samanaikaisuuden varmistamiseksi niin pitkälti kuin tämä on tarkoituksenmukaista.2000/0145 (COD)Ehdotus: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS, lentoliikenteen harjoittajien korvausvastuusta onnettomuustapauksissa annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2027/97 muuttamisesta(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotkaottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 80 artiklan 2 kohdan,ottavat huomioon komission ehdotuksen [3],[3]  EYVL C , , s. .ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon [4],[4]  EYVL C , , s. .ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon [5],[5]  EYVL C , , s. .noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä [6],[6]  EYVL C , , s. .sekä katsovat seuraavaa:(1) Lento-onnettomuuksiin joutuneille matkustajille maksettavien korvausten asianmukainen taso on tarpeen varmistaa osana yhteistä liikennepolitiikkaa.(2) Montrealissa sovittiin 28 päivänä toukokuuta 1999 tiettyjen kansainvälistä ilmakuljetusta koskevien sääntöjen yhtenäistämisestä tehtävästä yleissopimuksesta, jossa vahvistetaan uudet maailmanlaajuiset säännöt korvausvastuusta kansainvälisissä ilmakuljetuksissa tapahtuvien onnettomuuksien yhteydessä. Näillä säännöillä korvataan vuonna 1929 tehdyn Varsovan yleissopimuksen ja sen myöhempien muutosten säännöt.(3) Edellä mainitussa Montrealin yleissopimuksessa määrätään rajoittamattomasta korvausvastuusta lentomatkustajien kuolemantapausten ja loukkaantumisten yhteydessä.(4) Yhteisö on allekirjoittanut Montrealin yleissopimuksen ja ilmaissut aikomuksensa tulla sen sopimuspuoleksi.(5) Lentoliikenteen harjoittajien korvausvastuusta onnettomuustapauksissa annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2027/97 [7] on muutettava sen saattamiseksi Montrealin yleissopimuksen mukaiseksi ja luotava näin korvausvastuuta kansainvälisissä ilmakuljetuksissa koskeva yhtenäinen järjestelmä.[7]  EYVL L 285, 17.10.1997, s. 1.(6) Sisäisillä ilmailumarkkinoilla ei enää erotella kansallisia ja kansainvälisiä kuljetuksia, minkä vuoksi Euroopan yhteisön sisällä on aiheellista soveltaa samantasoista ja -luonteista korvausvastuuta sekä kansainvälisissä että kansallisissa kuljetuksissa.(7) Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti on toivottavaa toteuttaa toimia yhteisön tasolla yhtenäisten sääntöjen luomiseksi kaikille yhteisön lentoliikenteen harjoittajille.(8) Turvallisessa ja nykyaikaisessa ilmakuljetusjärjestelmässä matkustajan kuolemantapausten ja loukkaantumisten yhteydessä on aiheellista soveltaa rajoittamattoman korvausvastuun järjestelmää.(9) Matkatavaroiden katoamiseen, vahingoittumiseen tai tuhoutumiseen ja myöhästymisestä johtuviin vahinkoihin liittyvillä yhtenäisillä korvausvastuun rajoilla, joita sovelletaan kaikkiin yhteisön lentoliikenteen harjoittajien toteuttamiin matkoihin, varmistetaan yksinkertaiset säännöt sekä matkustajille että lentoyhtiöille, ja niiden avulla matkustajat voivat todeta, milloin tarvitaan lisävakuutuksia.(10) Yhteisön lentoliikenteen harjoittajien olisi epäkäytännöllistä soveltaa erilaisia korvausvastuujärjestelmiä verkostojensa eri reiteillä, ja tämä olisi myös matkustajien kannalta monimutkaista.(11) Onnettomuuksien uhrien ja heidän huollettaviensa lyhyen aikavälin taloudellista tilannetta on toivottavaa helpottaa välittömästi onnettomuuden jälkeen.(12) Montrealin yleissopimuksen 50 artiklassa edellytetään sopimuspuolten varmistavan, että lentoliikenteen harjoittajat ovat riittävästi vakuutettuja.Tätä säännöstä noudatettaessa on tarpeen ottaa huomioon 23 päivänä heinäkuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2407/92 [8] 7 artikla.[8]  EYVL L 240, 24.8.1992, s. 1.(13) Kaikkien lentoyhtiöiden kuljetusehtoihin olisi sisällyttävä onnettomuustapauksissa sovellettavat korvausvastuusäännöt ja kyseisten tietojen olisi aiheellista olla matkustajien helposti saataville.(14) Kaikille matkustajille on toivottavaa toimittaa perustiedot heihin sovellettavista korvausvastuusäännöistä, jotta he voivat tarvittaessa tehdä lisävakuutusjärjestelyjä ennen matkaa.(15) Tässä asetuksessa vahvistettavia rahamääriä on tarpeen tarkistaa inflaation ja Montrealin yleissopimuksen korvausvastuun rajojen mahdollisten tarkistusten mukaisesti,OVAT ANTANEET TÄMÄN ASETUKSEN:1 artiklaMuutetaan asetus (EY) N:o 2027/97 seuraavasti:1. Korvataan otsikko seuraavasti:"Neuvoston asetus (EY) N:o 2027/97 lentoliikenteen harjoittajien korvausvastuusta"2. Korvataan 1 artikla seuraavasti:"1 artikla1. Tässä asetuksessa säädetään yhteisön lentoliikenteen harjoittajien velvollisuudesta suorittaa korvausta matkustajan kuolemasta tai fyysisestä loukkaantumisesta silloin, kun kuoleman tai loukkaantumisen aiheuttanut onnettomuus on tapahtunut ilma-aluksessa tai ilma-alukseen nousemisen tai siitä poistumisen yhteydessä.2. Tässä asetuksessa laajennetaan tiettyjen kansainvälistä ilmakuljetusta koskevien sääntöjen yhtenäistämisestä tehdyn Montrealin yleissopimuksen tietyt määräykset koskemaan kaikkia yhteisön lentoliikenteen harjoittajien maksua vastaan suorittamia henkilöiden ja näiden matkatavaroiden kuljetuksia yhden jäsenvaltion sisällä sijaitsevien kohteiden väliset kuljetukset mukaan luettuina. Tätä asetusta sovelletaan myös kaikkiin yhteisön lentoliikenteen harjoittajien maksutta suorittamiin henkilöiden ja matkatavaroiden kuljetuksiin."3. Muutetaan 2 artikla seuraavasti:i) Korvataan c alakohta seuraavasti:"c) 'korvaukseen oikeutetulla henkilöllä' matkustajaa tai luonnollista henkilöä, joka sovellettavan lainsäädännön mukaisesti on matkustajan sijaan oikeutettu korvaukseen"ii) Poistetaan d alakohta.iii) Korvataan f alakohta seuraavasti:"f) 'Varsovan yleissopimuksella' Varsovassa 12 päivänä lokakuuta 1929 allekirjoitettua eräiden kansainvälistä ilmakuljetusta koskevien sääntöjen yhtenäistämisestä tehtyä yleissopimusta, Varsovan yleissopimusta, sellaisena kuin se on muutettuna Haagissa 28 päivänä syyskuuta 1955 ja Guadalajarassa 18 päivänä syyskuuta 1961 tehtyä Varsovan yleissopimusta täydentävää yleissopimusta;"iv) Lisätään g alakohta seuraavasti:"g) 'Montrealin yleissopimuksella' Montrealissa 28 päivänä toukokuuta 1999 allekirjoitettua tiettyjen kansainvälistä ilmakuljetusta koskevien sääntöjen yhtenäistämisestä tehtyä yleissopimusta."v) Korvataan 2 kohta seuraavasti:"2. Tässä asetuksessa olevat käsitteet, joita ei määritellä 1 kohdassa, ovat samat kuin Montrealin yleissopimuksessa käytetyt käsitteet."4. Korvataan 3 artikla seuraavasti:"3 artikla1. Matkustajan kuolemasta tai loukkaantumisesta aiheutuvaa yhteisön lentoliikenteen harjoittajan korvausvastuuta hallinnoidaan Montrealin yleissopimuksen 17, 20 ja 21 artiklan määräysten mukaisesti.2. Asetuksen (ETY) N:o 2407/92 7 artiklassa tarkoitetun vakuutusvelvollisuuden käsitetään edellyttävän, että yhteisön lentoliikenteen harjoittaja on vakuutettu lisäksi sellaiseen rajaan saakka, joka riittää varmistamaan, että kaikki korvaukseen oikeutetut luonnolliset henkilöt saavat täydellisenä sen määrän, johon he ovat oikeutettuja tämän asetuksen mukaisesti."5. Lisätään 3 a artikla seuraavasti:"3 a artikla1. Myöhästymisestä johtuvasta vahingosta ja matkatavaroiden tuhoutumisesta, katoamisesta, vahingoittumisesta tai viivästymisestä kuljettamisen yhteydessä aiheutuvaa yhteisön lentoliikenteen harjoittajan korvausvastuuta hallinnoidaan Montrealin yleissopimuksen 19, 20, 22 (1, 2, 5 ja 6 kohta) ja 31 artiklan määräysten mukaisesti.2. Lisämaksu, jonka yhteisön lentoliikenteen harjoittaja voi pyytää Montrealin yleissopimuksen 22 artiklan 2 kohdan mukaisesti matkustajan tehdessä erityisen ilmoituksen perille toimittamiseen liittyvästä etuudesta, perustuu tariffiin, joka liittyy kyseisten matkatavaroiden kuljetuksesta ja vakuuttamisesta aiheutuviin, enintään korvausvastuun rajan mukaiseksi arvioidun matkatavaran kustannukset ylittäviin ylimääräisiin kustannuksiin. Tariffi annetaan pyynnöstä matkustajien saataville.3. Yhteisön lentoliikenteen harjoittajan on ilmoitettava matkustajalle neljäntoista päivän kuluessa tämän artiklan säännöksiä koskevan valituksen vastaanottamisesta, että tämän valitus on vastaanotettu ja sitä arvioidaan parhaillaan."6. Korvataan 4 artikla seuraavasti:"4 artiklaTämä asetus ei- merkitse, että yhteisön lentoliikenteen harjoittaja olisi ainoa korvausvastuussa oleva osapuoli- rajoita sitä, onko tämän asetuksen säännösten mukaisesti korvausvelvollisella henkilöllä oikeutta esittää vaatimuksia muiden henkilöiden suhteen."7. Korvataan 5 artiklan 2 kohta seuraavasti:"2. Kuolemantapauksessa kyseisen ennakkomaksun on oltava vähintään 16 000 erityistä nosto-oikeutta vastaava määrä euroina matkustajaa kohti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 1 kohdan soveltamista."8. Korvataan 6 artikla seuraavasti:"6 artikla1. Yhteisön lentoliikenteen harjoittajan kuljetusehdoissa on otettava huomioon 3, 3 a ja 5 artiklan säännökset.2. Lentoliikenteen harjoittajien on varmistettava, että matkustajille annetaan pyydettäessä riittävästi tietoa 3, 3 a ja 5 artiklan säännöksistä yhteisön lentoliikenteen harjoittajien toimipaikoissa, matkatoimistoissa ja lähtöselvityspisteissä sekä myyntipisteissä.3. Varsovan ja Montrealin yleissopimusten mukaisten tietovaatimusten lisäksi lentoliikenteen harjoittajien on toimitettava yhteisössä lentoliikennepalveluja ostaville kuluttajille kirjallinen ilmoitus, jossa selostetaan yksinkertaisesti ja ymmärrettävästi- kyseisellä lennolla sovellettava lentoliikenteen harjoittajan korvausvastuun raja kuolemantapauksessa tai loukkaantumisen yhteydessä, jos tällainen raja on olemassa- kyseisellä lennolla sovellettava lentoliikenteen harjoittajan korvausvastuun raja matkatavaran tuhoutumisen, katoamisen tai vahingoittumisen yhteydessä sekä varoitus, että kyseistä määrää arvokkaammista matkatavaroista olisi mainittava lentoyhtiölle lähtöselvityksessä tai niiden olisi oltava matkustajan ennen matkaa vakuuttamia- kyseisellä lennolla sovellettava lentoliikenteen harjoittajan korvausvastuun raja myöhästymisen yhteydessä.4. Jos yhteisön lentoliikenteen harjoittajat huolehtivat kaikista kuljetuksista, kirjallisessa ilmoituksessa mainittujen rajojen on oltava ne, jotka vahvistetaan tässä asetuksessa.5. Tämän artiklan 3 kohdan noudattamatta jättäminen ei vaikuta kuljetussopimuksen olemassaoloon tai voimassaoloon, mutta sopimukseen sovelletaan joka tapauksessa tämän asetuksen sääntöjä."9. Korvataan 7 artikla seuraavasti:"7 artiklaKomissio laatii kuuden vuoden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta kertomuksen asetuksen soveltamisesta. Komissio tarkastelee erityisesti tarvetta tarkistaa Montrealin yleissopimuksen asiaa koskevissa artikloissa mainittuja määriä taloudellisen kehityksen mukaan."2 artiklaTämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Sitä sovelletaan siitä päivästä, jona se tulee voimaan tai siitä päivästä, jona Montrealin yleissopimus tulee voimaan, sen mukaan, kumpi näistä on myöhemmin.Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.Tehty BrysselissäEuroopan parlamentin puolesta Neuvoston puolestaPuhemies PuheenjohtajaEHDOTUKSEN VAIKUTUS YRITYSTOIMINTAAN JA ERITYISESTI PIENIIN JA KESKISUURIIN YRITYKSIIN (PK-YRITYKSET)Ehdotuksen nimiEhdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi lentoliikenteen harjoittajien korvausvastuusta onnettomuustapauksissa annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2027/97 muuttamisesta ja konsolidoinnistaAsiakirjan viitenumeroEhdotus1. Lentoliikenteen harjoittajien korvausvastuusta onnettomuustapauksissa annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2027/97 vahvistetaan kaikille yhteisön lentoliikenteen harjoittajille yhteinen korvausvastuujärjestelmä. Sekä matkustajat että EY:n lentoliikenteen harjoittajat hyötyvät yhtenäisestä järjestelmästä, joka luo varmuutta. Ehdotuksessa säädetään kyseisen järjestelmän tarkistamisesta kansainvälisen lainsäädännön viimeaikaisen kehityksen huomioon ottamiseksi.Vaikutukset liiketoimintaan2. Kaikkien yhteisön lentoliikenteen harjoittajien on noudatettava uutta asetusta. Lentoliikennealalle on tyypillistä, että on muutamat suuret yhtiöt hoitavat suurimman osan matkustajien kuljetuksista.3. Yhteisön lentoliikenteen harjoittajien on otettava uuden järjestelyn yksityiskohdat huomioon kuljetusehdoissaan. Kustannusvaikutuksia on vähän, sillä yhteisön lentoliikenteen harjoittajien on jo nyt oltava vakuutettuja sellaiseen tasoon asti, joka vastaa ehdotusten keskeisiä säännöksiä. Kaikkien yhteisössä kuluttajille palveluja myyvien lentoliikenteen harjoittajien on annettava matkustajilleen täsmälliset tiedot sovellettavista korvausvastuun rajoista. Tästä ei aiheudu taloudellisesti merkittävää lisätaakkaa, koska niiden on jo nyt annettava matkustajilleen tietoja lipussa.4. Ehdotuksilla ei pitäisi olla haitallisia vaikutuksia työllisyyteen, toimintaan tai kilpailukykyyn.5. Ehdotuksissa ei ole erityisiä säännöksiä, jotka koskevat pieniä ja keskisuuria yrityksiä. Matkustajilla on oikeus samaan suojatasoon riippumatta heitä kuljettavan yhtiön koosta.Neuvottelut6. Luettelo ehdotuksen valmistelussa kuulluista tahoista ja niiden esittämien kantojen pääpiirteetN/A