title: Ehdotus neuvoston päätökseksi luvan antamisesta Itävallan tasavallalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä

text:
               EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO
                                                    Bryssel, 05.02.1997
                                                    KOM(97) 42 lopull.
                                       Fhdotukset:
                           NEUVOSTON PÄÄTÖKSIKSI
luvan antamisesta kaikille 15 jäsenvaltiolle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön
 yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta
                            poikkeavaa toimenpidettä
                                (Komission esittämät)
 ---pagebreak---  ---pagebreak---                               (Komission esittämä)
                                   ehdotus:
                            NEUVOSTON PÄÄTÖS
luvan antamisesta Belgian kuningaskunnalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön
 yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta
                           poikkeavaa toimenpidettä
                                  - z-
 ---pagebreak---                                           PERUSTELUT
Komission pääsihteeristössä 10 päivänä syyskuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä
Belgian kuningaskunta pyysi jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistami-
sesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste1, 17 päivänä
toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan mukaisesti
lupaa voida soveltaa kyseisen direktiivin 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä.
Toisille jäsenvaltioille on ilmoitettu kuudennen direktiivin 27 artiklan 3 kohdan mukaisesti
Belgian kuningaskunnan pyynnöstä 20 päivänä joulukuuta 1996 päivätyllä kirjeellä.
Tämä pyyntö liittyy telepalvelujen suorittamisen verotuspaikkaa koskevien sääntöjen
muuttamiseen.
Sovellettaessa voimassaolevaa lainsäädäntöä kuudennen direktiivin 9 artiklan 1 kohdan
mukaisesti pidetään telepalvelujen suorituspaikkana sitä paikkaa, jossa suorittajalla on
liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, josta palvelu suoritetaan, taikka jos tällaista
kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, suorittajan kotipaikkaa tai pysyvää asuinpaikkaa.
Tästä säännöstä aiheutuu ongelmia yhteisössä käytettävien telepalvelujen verotukseen. Tämän
säännön soveltamisesta seuraa itse asiassa, että Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneen
palvelujen suorittajan tarjoamat telepalvelut eivät kuulu veron soveltamisalaan, vaikka nämä
palvelut todellisuudessa kulutettaisiin unionissa. Yhä useammat kuluttajat ovat turvautuneet
Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneisiin palvelujen suorittajiin välttääkseen alv:n
maksamisen. Telepalvelujen tehokasta verottamista koskeva ongelma syntyi näiden palvelujen
tarjoamiseen liittyvien teknisten mahdollisuuksien kehityttyä sellaisiksi, että palvelujen
suorittaja ei enää tarvitse omaa verkkoa tai muuta kiinteää toimipaikkaa asiakkaan kotimaassa.
Tämä kehitys johtaa jäsenvaltioiden julkisessa taloudessa verotulojen menetyksiin vaikuttaen
samanaikaisesti Euroopan televiestintäalan yhtiöiden kilpailukykyyn; tilannetta tällä alalla
voidaan parhaiten kuvailla siten, että kysymyksessä on veron kiertäminen.
Tämän tilanteen parantamiseksi Belgian kuningaskunta haluaa soveltaa erilaisia sääntöjä
verotuspaikan osalta ja haluaa verotuspaikkana pidettävän paikkaa, jossa asiakkaalla, jolle
palvelu tarjotaan, on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, taikka jos tällaista
kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, asiakkaan kotipaikka tai pysyvä asuinpaikka. Tällä
tavoin alv:n tavoite eli verottaa kaikkea yhteisössä tapahtuvaa kulutusta voitaisiin toteuttaa
telepalvelujen osalta kokonaisuudessaan.
Koska pyydetyn poikkeuksen tarkoituksena on verotuspaikan muuttaminen ja samaa
poikkeusta vaativat kaikki jäsenvaltiot, neuvoston myöntämällä luvalla olisi vastaavanlainen
vaikutus kuin kuudennen direktiivin muuttamisella. Tällainen muutos voidaan kuitenkin tehdä
ainoastaan perustamissopimuksen sääntöjen mukaisesti, joissa turvataan erityisesti Euroopan
parlamentin ja talous- ja sosiaalikomitean oikeudet. Näiden olosuhteiden vallitessa
         EYVL No L 145, I3.6.1')77, s. I. Sellaisena kuin direktiivi on viimeksi muutettuna direktiivillä'
         %/95/EY (EYVL N:o L 338. 28.12%, s.89).
                                                 ~ S~
 ---pagebreak--- suunnitellulle toimenpiteelle voidaan myöntää lupa ainoastaan väliaikaisena toimenpiteenä, joka
kunnioittaa jäsenvaltioiden oikeutettuja etuja eli ehkäisee veron kiertämistä, odotettaessa
neuvostolle samaan aikaan esitettävän ehdotuksen hyväksymistä kuudetta direktiiviä
muuttavaksi direktiiviksi. Samasta syystä poikkeuksen kesto on rajattava ottaen huomioon
yhteisön säännöksen antamiseen ja sen saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä tarvittava
aika. Tässä suhteessa noin kahden vuoden määräaika vaikuttaa riittävältä, mikä rajaisi
poikkeuksen voimassaoloajan 31 päivään joulukuuta 1998.
Koska kysymys on turvaavasta toimenpiteestä, on rajoituttava siihen, mikä on ehdottoman
välttämätöntä veron kiertämisen estämiseksi, ja sen estämättä, mitä kuudetta direktiiviä
muuttavassa ehdotuksessa direktiiviksi säädetään, on turvauduttava jo hyvin tunnettuun ja siten
helposti sovellettavaan verotusmenetelmään.
Näin ollen on ensiksi rajattava luvan vaikutus ainoastaan yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneen
palvelujen suorittajan tarjoamiin palveluihin, koska ainoastaan nämä palvelut eivät tällä hetkellä
kuulu verotuksen piiriin ja aiheuttavat veron kiertämistä.
Verotuspaikan määrittelemisen osalta olisi valittava menetelmä, joka luo mahdollisimman
vähän erityisiä verotuksellisia velvoitteita yhteisön ulkopuolisille palvelujen suorittajille ja näin
ollen ei päätetä kuudennen direktiivin muuttamisen yhteydessä                       vahvistettavaa
verotusjärjestelmään etukäteen. Tavoitteet voidaan saavuttaa parhaiten nojautumalla
kuudennen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohtaan, jossa säädetään palvelujen
vastaanottajana olevan verovelvollisen kuulumisesta veron piiriin.
Ei kuitenkaan riitä, että tarjotaan verotusratkaisu, joka koskee ainoastaan verovelvollisille
toimitettuja palveluja. Tällaisella ratkaisulla katettaisiin ainoastaan niiden verovelvollisten
lopullinen kulutus, jotka eivät hyödy täydestä vähennysoikeudesta, eli erityisesti pankit ja
vakuutusyhtiöt, mutta se ei koskisi yksityishenkilöiden ostamia palveluja. Tämän puutteen
korjaamiseksi on säädettävä 9 artiklan 3 kohdan b alakohdan pakollisesta soveltamisesta
telepalveluihin, joita toimitaan niille, jotka eivät ole verovelvollisia.
Jotta voidaan ottaa käyttöön erityinen yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden telepalvelujen
tarjoajien palvelujen paikkaa koskeva sääntö, on välttämätöntä määritellä kyseessä olevat
palvelut. Paras ratkaisu on nojautua jo kansainvälisesti vakiintuneeseen määritelmään, jollainen
löytyy Melbournen yleissopimuksesta.
Vaikka tällä hetkellä yhä useampia palveluja, kuten mainonta-, tieto-, virkistys- ja vapaa-
ajanpalveluja tarjotaan televerkkojen välityksellä, ei kuitenkaan ole suotavaa sisällyttää niitä
telepalvelujen määritelmään. Näitä muita palveluja voidaan itse asiassa tarjota myös muiden
kanavien kuin televerkkojen kautta ja erilaisten verotussääntöjen kehittäminen käytettävän
välityskanavan perusteella uhkaisi vääristää kilpailua. On siis parempi tehdä ero viestien
kuljettamisen ja viestien sisällön välillä.
Tämä ehdotus neuvoston päätökseksi on samanlainen kuin komission samana päivänä
neljäntoista muun jäsenvaltion osalta neuvostolle esittämät ehdotukset.
                                                    H-
 ---pagebreak---                                              ehdotus:
                                   NEUVOSTON PÄÄTÖS
      luvan antamisesta Belgian kuningaskunnalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön
       yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta
                                   poikkeavaa toimenpidettä
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen
arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste, 17 päivänä toukokuuta 1977
annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, ja erityisesti sen 27 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,
sekä katsoo, että
neuvosto voi direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan 1 kohdan mukaisesti yksimielisesti komission
ehdotuksesta antaa jäsenvaltioille luvan ottaa käyttöön tästä direktiivistä poikkeavia
erityistoimenpiteitä veronkannon yksinkertaistamiseksi tai tietyntyyppisten veropetosten ja
veron kiertämisen estämiseksi,
komissiossa 10 päivänä syyskuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä Belgian kuningaskunta
pyysi lupaa ottaa käyttöön direktiivin 9 artiklasta poikkeava toimenpide,
muille jäsenvaltioille on ilmoitettu 20 päivänä joulukuuta 1996 Belgian kuningaskunnan
esittämästä pyynnöstä,
toimenpide on tarpeen veron kiertämisestä aiheutuvien vaikutusten vastustamiseksi, jotka ovat
johtaneet siihen, että yhä useampi yhteisön verovelvollinen ja yhteisön verovelvollisuuden
piiriin kuulumaton hankkii telepalveluja yhteisön ulkopuolelta ainoastaan välttääkseen alv:n
maksamisen,
on suotavaa, että poikkeuslupa myönnetään 31 päivään joulukuuta 1998, jotta neuvosto voi
vahvistaa yleisen ja lopullisen ratkaisun yhteisön tasolla komission esittämän ehdotuksen
perusteella,
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
                                                  s-
 ---pagebreak---                                      1 artikla
Belgian kuningaskunnalle annetaan direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan 1 kohdasta
poiketen lupa sisällyttää kyseisen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohdan
soveltamisalaan yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden suorittajien yhteisöön
sijoittautuneille asiakkaille tarjoamat telepalvelut. Jos jäsenvaltio hyödyntää tätä
mahdollisuutta, sen on myös sovellettava näihin palveluihin direktiivin 77/388/ETY 9
artiklan 3 kohdan b alakohdan säännöksiä.
Telepalveluina pidetään palveluja, joiden tarkoituksena on signaalien, kirjoitettujen,
kuvallisten ja ääniviestien tai eri tyyppisten tietojen välittäminen, lähettäminen ja
vastaanottaminen johtimella, radioteitse, optisesti tai muulla sähkömagneettisella
menetelmällä, mukaan luettuna tällaisen välittämisen, lähettämisen tai vastaanottamisen
menetelmän käyttöoikeuden siirto tai käyttöluvan myöntäminen.
                                     2 artikla
Tässä päätöksessä tarkoitetun luvan voimassaoloaika päättyy 31 päivänä joulukuuta
1998.
                                     3 artikla
Tämä päätös on osoitettu Belgian kuningaskunnalle.
Tehty Brysselissä
                                                        Neuvoston puolesta
                                                        Puheenjohtaja
                                        &
 ---pagebreak--- RAHOITUSSELVITYS
Kun tämä ehdotus neuvoston päätökseksi hyväksytään, siitä aiheutuu korotus yhteisön alv:sta
peräisin oleviin omiin varoihin, koska telepalvelujen verotuspaikan muuttaminen kattaa
paremmin näiden palvelujen kulutuksen Euroopan unionissa.
On kuitenkin mahdotonta arvioida määrällisesti kyseinen omien varojen kasvu.
                                              T-
 ---pagebreak---                               (Komission esittämä)
                                   ehdotus:
                           NEUVOSTON PÄÄTÖS
luvan antamisesta Tanskan kuningaskunnalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön
  yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta
                           poikkeavaa toimenpidettä
                                      8
 ---pagebreak---                                          PERUSTELUT
Komission pääsihteeristössä 6 päivänä joulukuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä
Tanskan kuningaskunta pyysi jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaista-
misesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste , 17 päivänä
toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan mukaisesti
lupaa voida soveltaa kyseisen direktiivin 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä.
Toisille jäsenvaltioille on ilmoitettu kuudennen direktiivin 27 artiklan 3 kohdan mukaisesti
Tanskan kuningaskunnan pyynnöstä 20 päivänä joulukuuta 1996 päivätyllä kirjeellä.
Tämä pyyntö liittyy telepalvelujen         suorittamisen verotuspaikkaa koskevien           sääntöjen
muuttamiseen.
Sovellettaessa voimassaolevaa lainsäädäntöä kuudennen direktiivin 9 artiklan 1 kohdan
mukaisesti pidetään telepalvelujen suorituspaikkana sitä paikkaa, jossa suorittajalla on
liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, josta palvelu suoritetaan, taikka jos tällaista
kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, suorittajan kotipaikkaa tai pysyvää asuinpaikkaa.
Tästä säännöstä aiheutuu ongelmia yhteisössä käytettävien telepalvelujen verotukseen. Tämän
säännön soveltamisesta seuraa itse asiassa, että Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneen
palvelujen suorittajan tarjoamat telepalvelut eivät kuulu veron soveltamisalaan, vaikka nämä
palvelut todellisuudessa kulutettaisiin unionissa. Yhä useammat kuluttajat ovat turvautuneet
Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneisiin palvelujen suorittajiin välttääkseen alv:n
maksamisen. Telepalvelujen tehokasta verottamista koskeva ongelma syntyi näiden palvelujen
tarjoamiseen liittyvien teknisten mahdollisuuksien kehityttyä sellaisiksi, että palvelujen
suorittaja ei enää tarvitse omaa verkkoa tai muuta kiinteää toimipaikkaa asiakkaan kotimaassa.
Tämä kehitys johtaa jäsenvaltioiden julkisessa taloudessa verotulojen menetyksiin vaikuttaen
samanaikaisesti Euroopan televiestintäalan yhtiöiden kilpailukykyyn; tilannetta tällä alalla
voidaan parhaiten kuvailla siten, että kysymyksessä on veron kiertäminen.
Tämän tilanteen parantamiseksi Tanskan kuningaskunta haluaa soveltaa erilaisia sääntöjä
verotuspaikan osalta ja haluaa verotuspaikkana pidettävän paikkaa, jossa asiakkaalla, jolle
palvelu tarjotaan, on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, taikka jos tällaista
kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, asiakkaan kotipaikka tai pysyvä asuinpaikka. Tällä
tavoin alv:n tavoite eli verottaa kaikkea yhteisössä tapahtuvaa kulutusta voitaisiin toteuttaa
telepalvelujen osalta kokonaisuudessaan.
Koska pyydetyn poikkeuksen tarkoituksena on verotuspaikan muuttaminen ja samaa
poikkeusta vaativat kaikki jäsenvaltiot, neuvoston myöntämällä luvalla olisi vastaavanlainen
vaikutus kuin kuudennen direktiivin muuttamisella. Tällainen muutos voidaan kuitenkin tehdä
ainoastaan perustamissopimuksen sääntöjen mukaisesti, joissa turvataan erityisesti Euroopan
parlamentin ja talous- ja sosiaalikomitean oikeudet. Näiden olosuhteiden vallitessa
         EYVL N:o L 145, 13.6.1977, s.l. Sellaisena kuin direktiivi on viimeksi muutettuna direktiivillä
         96/95/EY (EYVL N:o L 338, 28.12.96, s.89).
                                                  ^
 ---pagebreak--- suunnitellulle toimenpiteelle voidaan myöntää lupa ainoastaan väliaikaisena toimenpiteenä, joka
kunnioittaa jäsenvaltioiden oikeutettuja etuja eli ehkäisee veron kiertämistä, odotettaessa
neuvostolle samaan aikaan esitettävän ehdotuksen hyväksymistä kuudetta direktiiviä
muuttavaksi direktiiviksi. Samasta syystä poikkeuksen kesto on rajattava ottaen huomioon
yhteisön säännöksen antamiseen ja sen saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä tarvittava
aika. Tässä suhteessa noin kahden vuoden määräaika vaikuttaa riittävältä, mikä rajaisi
poikkeuksen voimassaoloajan 31 päivään joulukuuta 1998.
Koska kysymys on turvaavasta toimenpiteestä, on rajoituttava siihen, mikä on ehdottoman
välttämätöntä veron kiertämisen estämiseksi, ja sen estämättä, mitä kuudetta direktiiviä
muuttavassa ehdotuksessa direktiiviksi säädetään, on turvauduttava jo hyvin tunnettuun ja siten
helposti sovellettavaan verotusmenetelmään.
Näin ollen on ensiksi rajattava luvan vaikutus ainoastaan yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneen
palvelujen suorittajan tarjoamiin palveluihin, koska ainoastaan nämä palvelut eivät tällä hetkellä
kuulu verotuksen piiriin ja aiheuttavat veron kiertämistä.
Verotuspaikan määrittelemisen osalta olisi valittava menetelmä, joka luo mahdollisimman
vähän erityisiä verotuksellisia velvoitteita yhteisön ulkopuolisille palvelujen suorittajille ja näin
ollen ei päätetä kuudennen direktiivin muuttamisen yhteydessä vahvistettavaa
verotusjärjestelmään etukäteen. Tavoitteet voidaan saavuttaa parhaiten nojautumalla
kuudennen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohtaan, jossa säädetään palvelujen
vastaanottajana olevan verovelvollisen kuulumisesta veron piiriin.
Ei kuitenkaan riitä, että tarjotaan verotusratkaisu, joka koskee ainoastaan verovelvollisille
toimitettuja palveluja. Tällaisella ratkaisulla katettaisiin ainoastaan niiden verovelvollisten
lopullinen kulutus, jotka eivät hyödy täydestä vähennysoikeudesta, eli erityisesti pankit ja
vakuutusyhtiöt, mutta se ei koskisi yksityishenkilöiden ostamia palveluja. Tämän puutteen
korjaamiseksi on säädettävä 9 artiklan 3 kohdan b alakohdan pakollisesta soveltamisesta
telepalveluihin, joita toimitaan niille, jotka eivät ole verovelvollisia.
Jotta voidaan ottaa käyttöön erityinen yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden telepalvelujen
tarjoajien palvelujen paikkaa koskeva sääntö, on välttämätöntä määritellä kyseessä olevat
palvelut. Paras ratkaisu on nojautua jo kansainvälisesti vakiintuneeseen määritelmään, jollainen
löytyy Melbournen yleissopimuksesta.
Vaikka tällä hetkellä yhä useampia palveluja, kuten mainonta-, tieto-, virkistys- ja vapaa-
ajanpalveluja tarjotaan televerkkojen välityksellä, ei kuitenkaan ole suotavaa sisällyttää niitä
telepalvelujen määritelmään. Näitä muita palveluja voidaan itse asiassa tarjota myös muiden
kanavien kuin televerkkojen kautta ja erilaisten verotussääntöjen kehittäminen käytettävän
välityskanavan perusteella uhkaisi vääristää kilpailua. On siis parempi tehdä ero viestien
kuljettamisen ja viestien sisällön välillä.
Tämä ehdotus neuvoston päätökseksi on samanlainen kuin komission samana päivänä
neljäntoista muun jäsenvaltion osalta neuvostolle esittämät ehdotukset.
                                                    \o
 ---pagebreak---                                      (Komission esittämä)
                                          ehdotus:
                                   NEUVOSTON PÄÄTÖS
     luvan antamisesta Tanskan kuningaskunnalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön
       yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta
                                  poikkeavaa toimenpidettä
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen
arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste, 17 päivänä toukokuuta 1977
annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, ja erityisesti sen 27 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,
sekä katsoo, että
neuvosto voi direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan 1 kohdan mukaisesti yksimielisesti komission
ehdotuksesta antaa jäsenvaltioille luvan ottaa käyttöön tästä direktiivistä poikkeavia
erityistoimenpiteitä veronkannon yksinkertaistamiseksi tai tietyntyyppisten veropetosten ja
veron kiertämisen estämiseksi,
komissiossa 6 päivänä joulukuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä Tanskan
kuningaskunta pyysi lupaa ottaa käyttöön direktiivin 9 artiklasta poikkeava toimenpide,
muille jäsenvaltioille on ilmoitettu 20 päivänä joulukuuta 1996 Tanskan kuningaskunnan
esittämästä pyynnöstä,
toimenpide on tarpeen veron kiertämisestä aiheutuvien vaikutusten vastustamiseksi, jotka ovat
johtaneet siihen, että yhä useampi yhteisön verovelvollinen ja yhteisön verovelvollisuuden
piiriin kuulumaton hankkii telepalveluja yhteisön ulkopuolelta ainoastaan välttääkseen alv:n
maksamisen,
on suotavaa, että poikkeuslupa myönnetään 31 päivään joulukuuta 1998, jotta neuvosto voi
vahvistaa yleisen ja lopullisen ratkaisun yhteisön tasolla komission esittämän ehdotuksen
perusteella,
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
                                              \\~
 ---pagebreak---                                      1 artikla
Tanskan kuningaskunnalle annetaan direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan 1 kohdasta
poiketen lupa sisällyttää kyseisen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohdan
soveltamisalaan yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden suorittajien yhteisöön
sijoittautuneille asiakkaille tarjoamat telepalvelut. Jos jäsenvaltio hyödyntää tätä
mahdollisuutta, sen on myös sovellettava näihin palveluihin direktiivin 77/388/ETY 9
artiklan 3 kohdan b alakohdan säännöksiä.
Telepalveluina pidetään palveluja, joiden tarkoituksena on signaalien, kirjoitettujen,
kuvallisten ja ääniviestien tai eri tyyppisten tietojen välittäminen, lähettäminen ja
vastaanottaminen johtimella, radioteitse, optisesti tai muulla sähkömagneettisella
menetelmällä, mukaan luettuna tällaisen välittämisen, lähettämisen tai vastaanottamisen
menetelmän käyttöoikeuden siirto tai käyttöluvan myöntäminen.
                                     2 artikla
Tässä päätöksessä tarkoitetun luvan voimassaoloaika päättyy 31 päivänä joulukuuta
1998.
                                     3 artikla
Tämä päätös on osoitettu Tanskan kuningaskunnalle.
Tehty Brysselissä
                                                        Neuvoston puolesta
                                                        Puheenjohtaja
                                         12-
 ---pagebreak--- RAHOITUSSELVITYS
Kun tämä ehdotus neuvoston päätökseksi hyväksytään, siitä aiheutuu korotus yhteisön alv:sta
peräisin oleviin omiin varoihin, koska telepalvelujen verotuspaikan muuttaminen kattaa
paremmin näiden palvelujen kulutuksen Euroopan unionissa.
On kuitenkin mahdotonta arvioida määrällisesti kyseinen omien varojen kasvu.
                                              i'2>-
 ---pagebreak---                               (Komission esittämä)
                                    ehdotus:
                           NEUVOSTON PÄÄTÖS
luvan antamisesta Saksan liittotasavallalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön
yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta
                           poikkeavaa toimenpidettä
                                   - V4:
 ---pagebreak---                                           PERUSTELUT
 Komission pääsihteeristössä 6 päivänä joulukuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä Saksan
 liittotasavalta pyysi jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta -
yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste1, 17 päivänä
toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan mukaisesti
lupaa voida soveltaa kyseisen direktiivin 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä.
Toisille jäsenvaltioille on ilmoitettu kuudennen direktiivin 27 artiklan 3 kohdan mukaisesti
 Saksan liittotasavallan pyynnöstä 20 päivänä joulukuuta 1996 päivätyllä kirjeellä.
Tämä pyyntö liittyy telepalvelujen         suorittamisen verotuspaikkaa koskevien             sääntöjen
muuttamiseen.
 Sovellettaessa voimassaolevaa lainsäädäntöä kuudennen direktiivin 9 artiklan 1 kohdan
mukaisesti pidetään telepalvelujen suorituspaikkana sitä paikkaa, jossa suorittajalla on
liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, josta palvelu suoritetaan, taikka jos tällaista
kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, suorittajan kotipaikkaa tai pysyvää asuinpaikkaa.
Tästä säännöstä aiheutuu ongelmia yhteisössä käytettävien telepalvelujen verotukseen. Tämän
säännön soveltamisesta seuraa itse asiassa, että Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneen
palvelujen suorittajan tarjoamat telepalvelut eivät kuulu veron soveltamisalaan, vaikka nämä
palvelut todellisuudessa kulutettaisiin unionissa. Yhä useammat kuluttajat ovat turvautuneet
Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneisiin palvelujen suorittajiin välttääkseen alv:n
maksamisen. Telepalvelujen tehokasta verottamista koskeva ongelma syntyi näiden palvelujen
tarjoamiseen liittyvien teknisten mahdollisuuksien kehityttyä sellaisiksi, että palvelujen
suorittaja ei enää tarvitse omaa verkkoa tai muuta kiinteää toimipaikkaa asiakkaan kotimaassa.
Tämä kehitys johtaa jäsenvaltioiden julkisessa taloudessa verotulojen menetyksiin vaikuttaen
samanaikaisesti Euroopan televiestintäalan yhtiöiden kilpailukykyyn; tilannetta tällä alalla
voidaan parhaiten kuvailla siten, että kysymyksessä on veron kiertäminen.
Tämän tilanteen parantamiseksi Saksan liittotasavalta haluaa soveltaa erilaisia sääntöjä
verotuspaikan osalta ja haluaa verotuspaikkana pidettävän paikkaa, jossa asiakkaalla, jolle
palvelu tarjotaan, on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, taikka jos tällaista
kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, asiakkaan kotipaikka tai pysyvä asuinpaikka. Tällä
tavoin alv:n tavoite eli verottaa kaikkea yhteisössä tapahtuvaa kulutusta voitaisiin toteuttaa
telepalvelujen osalta kokonaisuudessaan.
Koska pyydetyn poikkeuksen tarkoituksena on verotuspaikan muuttaminen ja samaa
poikkeusta vaativat kaikki jäsenvaltiot, neuvoston myöntämällä luvalla olisi vastaavanlainen
vaikutus kuin kuudennen direktiivin muuttamisella. Tällainen muutos voidaan kuitenkin tehdä
ainoastaan perustamissopimuksen sääntöjen mukaisesti, joissa turvataan erityisesti Euroopan
          EYVL N:o L 145, 13.6.1977, s.l. Sellaisena kuin direktiivi on viimeksi muutettuna direktiivillä
          96/95/EY (EYVL N:o L 338, 28.12.96, s.89).
                                                   \b
 ---pagebreak--- parlamentin ja talous- ja sosiaalikomitean oikeudet. Näiden olosuhteiden vallitessa
suunnitellulle toimenpiteelle voidaan myöntää lupa ainoastaan väliaikaisena toimenpiteenä, joka
kunnioittaa jäsenvaltioiden oikeutettuja etuja eli ehkäisee veron kiertämistä, odotettaessa
neuvostolle samaan aikaan esitettävän ehdotuksen hyväksymistä kuudetta direktiiviä
muuttavaksi direktiiviksi. Samasta syystä poikkeuksen kesto on rajattava ottaen huomioon
yhteisön säännöksen antamiseen ja sen saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä tarvittava
aika. Tässä suhteessa noin kahden vuoden määräaika vaikuttaa riittävältä, mikä rajaisi
poikkeuksen voimassaoloajan 31 päivään joulukuuta 1998.
Koska kysymys on turvaavasta toimenpiteestä, on rajoituttava siihen, mikä on ehdottoman
välttämätöntä veron kiertämisen estämiseksi, ja sen estämättä, mitä kuudetta direktiiviä
muuttavassa ehdotuksessa direktiiviksi säädetään, on turvauduttava jo hyvin tunnettuun ja siten
helposti sovellettavaan verotusmenetelmään.
Näin ollen on ensiksi rajattava luvan vaikutus ainoastaan yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneen
palvelujen suorittajan tarjoamiin palveluihin, koska ainoastaan nämä palvelut eivät tällä hetkellä
kuulu verotuksen piiriin ja aiheuttavat veron kiertämistä.
Verotuspaikan määrittelemisen osalta olisi valittava menetelmä, joka luo mahdollisimman
vähän erityisiä verotuksellisia velvoitteita yhteisön ulkopuolisille palvelujen suorittajille ja näin
ollen ei päätetä kuudennen direktiivin muuttamisen yhteydessä vahvistettavaa
verotusjärjestelmään etukäteen. Tavoitteet voidaan saavuttaa parhaiten nojautumalla
kuudennen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohtaan, jossa säädetään palvelujen
vastaanottajana olevan verovelvollisen kuulumisesta veron piiriin.
Ei kuitenkaan riitä, että tarjotaan verotusratkaisu, joka koskee ainoastaan verovelvollisille
toimitettuja palveluja. Tällaisella ratkaisulla katettaisiin ainoastaan niiden verovelvollisten
lopullinen kulutus, jotka eivät hyödy täydestä vähennysoikeudesta, eli erityisesti pankit ja
vakuutusyhtiöt, mutta se ei koskisi yksityishenkilöiden ostamia palveluja. Tämän puutteen
korjaamiseksi on säädettävä 9 artiklan 3 kohdan b alakohdan pakollisesta soveltamisesta
telepalveluihin, joita toimitaan niille, jotka eivät ole verovelvollisia.
Jotta voidaan ottaa käyttöön erityinen yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden telepalvelujen
tarjoajien palvelujen paikkaa koskeva sääntö, on välttämätöntä määritellä kyseessä olevat
palvelut. Paras ratkaisu on nojautua jo kansainvälisesti vakiintuneeseen määritelmään, jollainen
löytyy Melbournen yleissopimuksesta.
Vaikka tällä hetkellä yhä useampia palveluja, kuten mainonta-, tieto-, virkistys- ja vapaa-
ajanpalveluja tarjotaan televerkkojen välityksellä, ei kuitenkaan ole suotavaa sisällyttää niitä
telepalvelujen määritelmään. Näitä muita palveluja voidaan itse asiassa tarjota myös muiden
kanavien kuin televerkkojen kautta ja erilaisten verotussääntöjen kehittäminen käytettävän
välityskanavan perusteella uhkaisi vääristää kilpailua. On siis parempi tehdä ero viestien
kuljettamisen ja viestien sisällön välillä.
Tämä ehdotus neuvoston päätökseksi on samanlainen kuin komission samana päivänä
neljäntoista muun jäsenvaltion osalta neuvostolle esittämät ehdotukset.
                                                     lk
 ---pagebreak---                                       (Komission esittämä)
                                             ehdotus:
                                   NEUVOSTON PÄÄTÖS
       luvan antamisesta Saksan liittotasavallalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön
       yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta
                                   poikkeavaa toimenpidettä
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen
arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste, 17 päivänä toukokuuta 1977
annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, ja erityisesti sen 27 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,
sekä katsoo, että
neuvosto voi direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan 1 kohdan mukaisesti yksimielisesti komission
ehdotuksesta antaa jäsenvaltioille luvan ottaa käyttöön tästä direktiivistä poikkeavia
erityistoimenpiteitä veronkannon yksinkertaistamiseksi tai tietyntyyppisten veropetosten ja
veron kiertämisen estämiseksi,
komissiossa 6 päivänä joulukuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä Saksan liittotasavalta
pyysi lupaa ottaa käyttöön direktiivin 9 artiklasta poikkeava toimenpide,
muille jäsenvaltioille on ilmoitettu 20 päivänä joulukuuta 1996 Saksan liittotasavallan
esittämästä pyynnöstä,
toimenpide on tarpeen veron kiertämisestä aiheutuvien vaikutusten vastustamiseksi, jotka ovat
johtaneet siihen, että yhä useampi yhteisön verovelvollinen ja yhteisön verovelvollisuuden
piiriin kuulumaton hankkii telepalveluja yhteisön ulkopuolelta ainoastaan välttääkseen alv:n
maksamisen,
on suotavaa, että poikkeuslupa myönnetään 31 päivään joulukuuta 1998, jotta neuvosto voi
vahvistaa yleisen ja lopullisen ratkaisun yhteisön tasolla komission esittämän ehdotuksen
perusteella,
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN.
                                                  IV
 ---pagebreak---                                      1 artikla
Saksan liittotasavallalle annetaan direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan 1 kohdasta
poiketen lupa sisällyttää kyseisen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohdan
soveltamisalaan yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden suorittajien yhteisöön
sijoittautuneille asiakkaille tarjoamat telepalvelut. Jos jäsenvaltio hyödyntää tätä
mahdollisuutta, sen on myös sovellettava näihin palveluihin direktiivin 77/388/ETY 9
artiklan 3 kohdan b alakohdan säännöksiä.
Telepalveluina pidetään palveluja, joiden tarkoituksena on signaalien, kirjoitettujen,
kuvallisten ja ääniviestien tai eri tyyppisten tietojen välittäminen, lähettäminen ja
vastaanottaminen johtimella, radioteitse, optisesti tai muulla sähkömagneettisella
menetelmällä, mukaan luettuna tällaisen välittämisen, lähettämisen tai vastaanottamisen
menetelmän käyttöoikeuden siirto tai käyttöluvan myöntäminen.
                                     2 artikla
Tässä päätöksessä tarkoitetun luvan voimassaoloaika päättyy 31 päivänä joulukuuta
1998.
                                     3 artikla
Tämä päätös on osoitettu Saksan liittotasavallalle.
Tehty Brysselissä
                                                        Neuvoston puolesta
                                                        Puheenjohtaja
                                         t&
 ---pagebreak--- RAHOITUSSELVITYS
Kun tämä ehdotus neuvoston päätökseksi hyväksytään, siitä aiheutuu korotus yhteisön alv:sta
peräisin oleviin omiin varoihin, koska telepalvelujen verotuspaikan muuttaminen kattaa
paremmin näiden palvelujen kulutuksen Euroopan unionissa.
On kuitenkin mahdotonta arvioida määrällisesti kyseinen omien varojen kasvu.
                                         -     i°i-
 ---pagebreak---                               (Komission esittämä)
                                    ehdotus:
                            NEUVOSTON PÄÄTÖS
 luvan antamisesta Helleenien tasavallalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön
yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta
                           poikkeavaa toimenpidettä
                                  - Zo
 ---pagebreak---                                           PERUSTELUT
Komission pääsihteeristössä 2 päivänä syyskuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä
Helleenien tasavalta pyysi jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta -
yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste1,                     17 päivänä
toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan mukaisesti
lupaa voida soveltaa kyseisen direktiivin 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä.
Toisille jäsenvaltioille on ilmoitettu kuudennen direktiivin 27 artiklan 3 kohdan mukaisesti
Helleenien tasavallan pyynnöstä 20 päivänä joulukuuta 1996 päivätyllä kirjeellä.
Tämä pyyntö       liittyy telepalvelujen    suorittamisen    verotuspaikkaa      koskevien    sääntöjen
muuttamiseen.
Sovellettaessa voimassaolevaa lainsäädäntöä kuudennen direktiivin 9 artiklan 1 kohdan
mukaisesti pidetään telepalvelujen suorituspaikkana sitä paikkaa, jossa suorittajalla on
liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, josta palvelu suoritetaan, taikka jos tällaista
kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, suorittajan kotipaikkaa tai pysyvää asuinpaikkaa.
Tästä säännöstä aiheutuu ongelmia yhteisössä käytettävien telepalvelujen verotukseen. Tämän
säännön soveltamisesta seuraa itse asiassa, että Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneen
palvelujen suorittajan tarjoamat telepalvelut eivät kuulu veron soveltamisalaan, vaikka nämä
palvelut todellisuudessa kulutettaisiin unionissa. Yhä useammat kuluttajat ovat turvautuneet
Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneisiin palvelujen suorittajiin välttääkseen alv:n
maksamisen. Telepalvelujen tehokasta verottamista koskeva ongelma syntyi näiden palvelujen
tarjoamiseen liittyvien teknisten mahdollisuuksien kehityttyä sellaisiksi, että palvelujen
suorittaja ei enää tarvitse omaa verkkoa tai muuta kiinteää toimipaikkaa asiakkaan kotimaassa.
Tämä kehitys johtaa jäsenvaltioiden julkisessa taloudessa verotulojen menetyksiin vaikuttaen
samanaikaisesti Euroopan televiestintäalan yhtiöiden kilpailukykyyn; tilannetta tällä alalla
voidaan parhaiten kuvailla siten, että kysymyksessä on veron kiertäminen.
Tämän tilanteen parantamiseksi Helleenien tasavalta haluaa soveltaa erilaisia sääntöjä
verotuspaikan osalta ja haluaa verotuspaikkana pidettävän paikkaa, jossa asiakkaalla, jolle
palvelu tarjotaan, on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, taikka jos tällaista
kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, asiakkaan kotipaikka tai pysyvä asuinpaikka. Tällä
tavoin alv:n tavoite eli verottaa kaikkea yhteisössä tapahtuvaa kulutusta voitaisiin toteuttaa
telepalvelujen osalta kokonaisuudessaan.
Koska pyydetyn poikkeuksen tarkoituksena on verotuspaikan muuttaminen ja samaa
poikkeusta vaativat kaikki jäsenvaltiot, neuvoston myöntämällä luvalla olisi vastaavanlainen
vaikutus kuin kuudennen direktiivin muuttamisella. Tällainen muutos voidaan kuitenkin tehdä
ainoastaan perustamissopimuksen sääntöjen mukaisesti, joissa turvataan erityisesti Euroopan
         EYVL N:o L 145, 13.6.1977, s. 1. Sellaisena kuin direktiivi on viimeksi muutettuna direktiivillä
         96/95/EY (EYVL N:o L 338, 28.12.96, s.89).
                                                   2\
 ---pagebreak--- parlamentin ja talous- ja sosiaalikomitean oikeudet. Näiden olosuhteiden vallitessa
suunnitellulle toimenpiteelle voidaan myöntää lupa ainoastaan väliaikaisena toimenpiteenä, joka
kunnioittaa jäsenvaltioiden oikeutettuja etuja eli ehkäisee veron kiertämistä, odotettaessa
neuvostolle samaan aikaan esitettävän ehdotuksen hyväksymistä kuudetta direktiiviä
muuttavaksi direktiiviksi. Samasta syystä poikkeuksen kesto on rajattava ottaen huomioon
yhteisön säännöksen antamiseen ja sen saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä tarvittava
aika. Tässä suhteessa noin kahden vuoden määräaika vaikuttaa riittävältä, mikä rajaisi
poikkeuksen voimassaoloajan 31 päivään joulukuuta 1998.
Koska kysymys on turvaavasta toimenpiteestä, on rajoituttava siihen, mikä on ehdottoman
välttämätöntä veron kiertämisen estämiseksi, ja sen estämättä, mitä kuudetta direktiiviä
muuttavassa ehdotuksessa direktiiviksi säädetään, on turvauduttava jo hyvin tunnettuun ja siten
helposti sovellettavaan verotusmenetelmään.
Näin ollen on ensiksi rajattava luvan vaikutus ainoastaan yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneen
palvelujen suorittajan tarjoamiin palveluihin, koska ainoastaan nämä palvelut eivät tällä hetkellä
kuulu verotuksen piiriin ja aiheuttavat veron kiertämistä.
Verotuspaikan määrittelemisen osalta olisi valittava menetelmä, joka luo mahdollisimman
vähän erityisiä verotuksellisia velvoitteita yhteisön ulkopuolisille palvelujen suorittajille ja näin
ollen ei päätetä kuudennen direktiivin muuttamisen yhteydessä vahvistettavaa
verotusjärjestelmään etukäteen. Tavoitteet voidaan saavuttaa parhaiten nojautumalla
kuudennen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohtaan, jossa säädetään palvelujen
vastaanottajana olevan verovelvollisen kuulumisesta veron piiriin.
Ei kuitenkaan riitä, että tarjotaan verotusratkaisu, joka koskee ainoastaan verovelvollisille
toimitettuja palveluja. Tällaisella ratkaisulla katettaisiin ainoastaan niiden verovelvollisten
lopullinen kulutus, jotka eivät hyödy täydestä vähennysoikeudesta, eli erityisesti pankit ja
vakuutusyhtiöt, mutta se ei koskisi yksityishenkilöiden ostamia palveluja. Tämän puutteen
korjaamiseksi on säädettävä 9 artiklan 3 kohdan b alakohdan pakollisesta soveltamisesta
telepalveluihin, joita toimitaan niille, jotka eivät ole verovelvollisia.
Jotta voidaan ottaa käyttöön erityinen yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden telepalvelujen
tarjoajien palvelujen paikkaa koskeva sääntö, on välttämätöntä määritellä kyseessä olevat
palvelut. Paras ratkaisu on nojautua jo kansainvälisesti vakiintuneeseen määritelmään, jollainen
löytyy Melbournen yleissopimuksesta.
Vaikka tällä hetkellä yhä useampia palveluja, kuten mainonta-, tieto-, virkistys- ja vapaa-
ajanpalveluja tarjotaan televerkkojen välityksellä, ei kuitenkaan ole suotavaa sisällyttää niitä
telepalvelujen määritelmään. Näitä muita palveluja voidaan itse asiassa tarjota myös muiden
kanavien kuin televerkkojen kautta ja erilaisten verotussääntöjen kehittäminen käytettävän
välityskanavan perusteella uhkaisi vääristää kilpailua. On siis parempi tehdä ero viestien
kuljettamisen ja viestien sisällön välillä.
Tämä ehdotus neuvoston päätökseksi on samanlainen kuin komission samana päivänä
neljäntoista muun jäsenvaltion osalta neuvostolle esittämät ehdotukset.
                                                   22.
 ---pagebreak---                                       (Komission esittämä)
                                             ehdotus:
                                   NEUVOSTON PÄÄTÖS
        luvan antamisesta Helleenien tasavallalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön
       yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta
                                   poikkeavaa toimenpidettä
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen
arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste, 17 päivänä toukokuuta 1977
annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, ja erityisesti sen 27 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,
sekä katsoo, että
neuvosto voi direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan 1 kohdan mukaisesti yksimielisesti komission
ehdotuksesta antaa jäsenvaltioille luvan ottaa käyttöön tästä direktiivistä poikkeavia
erityistoimenpiteitä veronkannon yksinkertaistamiseksi tai tietyntyyppisten veropetosten ja
veron kiertämisen estämiseksi,
komissiossa 2 päivänä syyskuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä Helleenien tasavalta
pyysi lupaa ottaa käyttöön direktiivin 9 artiklasta poikkeava toimenpide,
muille jäsenvaltioille on ilmoitettu 20 päivänä joulukuuta 1996 Helleenien tasavallan
esittämästä pyynnöstä,
toimenpide on tarpeen veron kiertämisestä aiheutuvien vaikutusten vastustamiseksi, jotka ovat
johtaneet siihen, että yhä useampi yhteisön verovelvollinen ja yhteisön verovelvollisuuden
piiriin kuulumaton hankkii telepalveluja yhteisön ulkopuolelta ainoastaan välttääkseen alv:n
maksamisen,
on suotavaa, että poikkeuslupa myönnetään 31 päivään joulukuuta 1998, jotta neuvosto voi
vahvistaa yleisen ja lopullisen ratkaisun yhteisön tasolla komission esittämän ehdotuksen
perusteella,
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
                                                  23>-
 ---pagebreak---                                      1 artikla
Helleenien tasavallalle annetaan direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan 1 kohdasta poiketen
lupa sisällyttää kyseisen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohdan soveltamisalaan
yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden suorittajien yhteisöön sijoittautuneille asiakkaille
tarjoamat telepalvelut. Jos jäsenvaltio hyödyntää tätä mahdollisuutta, sen on myös
sovellettava näihin palveluihin direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan 3 kohdan b alakohdan
säännöksiä.
Telepalveluina pidetään palveluja, joiden tarkoituksena on signaalien, kirjoitettujen,
kuvallisten ja ääniviestien tai eri tyyppisten tietojen välittäminen, lähettäminen ja
vastaanottaminen johtimella, radioteitse, optisesti tai muulla sähkömagneettisella
menetelmällä, mukaan luettuna tällaisen välittämisen, lähettämisen tai vastaanottamisen
menetelmän käyttöoikeuden siirto tai käyttöluvan myöntäminen.
                                     2 artikla
Tässä päätöksessä tarkoitetun luvan voimassaoloaika päättyy 31 päivänä joulukuuta
1998.
                                     3 artikla
Tämä päätös on osoitettu Helleenien tasavallalle.
Tehty Brysselissä
                                                          Neuvoston puolesta
                                                          Puheenjohtaja
                                         2H-
 ---pagebreak--- RAHOITUSSELVITYS
Kun tämä ehdotus neuvoston päätökseksi hyväksytään, siitä aiheutuu korotus yhteisön alv:sta
peräisin oleviin omiin varoihin, koska telepalvelujen verotuspaikan muuttaminen kattaa
paremmin näiden palvelujen kulutuksen Euroopan unionissa.
On kuitenkin mahdotonta arvioida määrällisesti kyseinen omien varojen kasvu.
                                              2ST-
 ---pagebreak---                                (Komission esittämä)
                                    ehdotus:
                            NEUVOSTON PÄÄTÖS
luvan antamisesta Espanjan kuningaskunnalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön
  yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta
                            poikkeavaa toimenpidettä
                                         - 2<c
 ---pagebreak---                                          PERUSTELUT
Komission pääsihteeristössä 6 päivänä joulukuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä
Espanjan kuningaskunta pyysi jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaista-
misesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste1, 17 päivänä
toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan mukaisesti
lupaa voida soveltaa kyseisen direktiivin 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä.
Toisille jäsenvaltioille on ilmoitettu kuudennen direktiivin 27 artiklan 3 kohdan mukaisesti
Espanjan kuningaskunnan pyynnöstä 20 päivänä joulukuuta 1996 päivätyllä kirjeellä.
Tämä pyyntö liittyy telepalvelujen         suorittamisen verotuspaikkaa koskevien           sääntöjen
muuttamiseen.
Sovellettaessa voimassaolevaa lainsäädäntöä kuudennen direktiivin 9 artiklan 1 kohdan
mukaisesti pidetään telepalvelujen suorituspaikkana sitä paikkaa, jossa suorittajalla on
liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, josta palvelu suoritetaan, taikka jos tällaista
kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, suorittajan kotipaikkaa tai pysyvää asuinpaikkaa.
Tästä säännöstä aiheutuu ongelmia yhteisössä käytettävien telepalvelujen verotukseen. Tämän
säännön soveltamisesta seuraa itse asiassa, että Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneen
palvelujen suorittajan tarjoamat telepalvelut eivät kuulu veron soveltamisalaan, vaikka nämä
palvelut todellisuudessa kulutettaisiin unionissa. Yhä useammat kuluttajat ovat turvautuneet
Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneisiin palvelujen suorittajiin välttääkseen alv:n
maksamisen. Telepalvelujen tehokasta verottamista koskeva ongelma syntyi näiden palvelujen
tarjoamiseen liittyvien teknisten mahdollisuuksien kehityttyä sellaisiksi, että palvelujen
suorittaja ei enää tarvitse omaa verkkoa tai muuta kiinteää toimipaikkaa asiakkaan kotimaassa.
Tämä kehitys johtaa jäsenvaltioiden julkisessa taloudessa verotulojen menetyksiin vaikuttaen
samanaikaisesti Euroopan televiestintäalan yhtiöiden kilpailukykyyn; tilannetta tällä alalla
voidaan parhaiten kuvailla siten, että kysymyksessä on veron kiertäminen.
Tämän tilanteen parantamiseksi Espanjan kuningaskunta haluaa soveltaa erilaisia sääntöjä
verotuspaikan osalta ja haluaa verotuspaikkana pidettävän paikkaa, jossa asiakkaalla, jolle
palvelu tarjotaan, on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, taikka jos tällaista
kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, asiakkaan kotipaikka tai pysyvä asuinpaikka. Tällä
tavoin alv.n tavoite eli verottaa kaikkea yhteisössä tapahtuvaa kulutusta voitaisiin toteuttaa
telepalvelujen osalta kokonaisuudessaan.
Koska pyydetyn poikkeuksen tarkoituksena on verotuspaikan muuttaminen ja samaa
poikkeusta vaativat kaikki jäsenvaltiot, neuvoston myöntämällä luvalla olisi vastaavanlainen
vaikutus kuin kuudennen direktiivin muuttamisella. Tällainen muutos voidaan kuitenkin tehdä
ainoastaan perustamissopimuksen sääntöjen mukaisesti, joissa turvataan erityisesti Euroopan
         EYVL N:o L 145, 13.6.1977, s.l. Sellaisena kuin direktiivi on viimeksi muutettuna direktiivillä
         96/95/EY (EYVL N:o L 338, 28.12.96, s.89).
                                               - Z\
 ---pagebreak--- parlamentin ja talous- ja sosiaalikomitean oikeudet. Näiden olosuhteiden vallitessa
suunnitellulle toimenpiteelle voidaan myöntää lupa ainoastaan väliaikaisena toimenpiteenä, joka
kunnioittaa jäsenvaltioiden oikeutettuja etuja eli ehkäisee veron kiertämistä, odotettaessa
neuvostolle samaan aikaan esitettävän ehdotuksen hyväksymistä kuudetta direktiiviä
muuttavaksi direktiiviksi. Samasta syystä poikkeuksen kesto on rajattava ottaen huomioon
yhteisön säännöksen antamiseen ja sen saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä tarvittava
aika. Tässä suhteessa noin kahden vuoden määräaika vaikuttaa riittävältä, mikä rajaisi
poikkeuksen voimassaoloajan 31 päivään joulukuuta 1998.
Koska kysymys on turvaavasta toimenpiteestä, on rajoituttava siihen, mikä on ehdottoman
välttämätöntä veron kiertämisen estämiseksi, ja sen estämättä, mitä kuudetta direktiiviä
muuttavassa ehdotuksessa direktiiviksi säädetään, on turvauduttava jo hyvin tunnettuun ja siten
helposti sovellettavaan verotusmenetelmään.
Näin ollen on ensiksi rajattava luvan vaikutus ainoastaan yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneen
palvelujen suorittajan tarjoamiin palveluihin, koska ainoastaan nämä palvelut eivät tällä hetkellä
kuulu verotuksen piiriin ja aiheuttavat veron kiertämistä.
Verotuspaikan määrittelemisen osalta olisi valittava menetelmä, joka luo mahdollisimman
vähän erityisiä verotuksellisia velvoitteita yhteisön ulkopuolisille palvelujen suorittajille ja näin
ollen ei päätetä kuudennen direktiivin muuttamisen yhteydessä vahvistettavaa
verotusjärjestelmään etukäteen. Tavoitteet voidaan saavuttaa parhaiten nojautumalla
kuudennen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohtaan, jossa säädetään palvelujen
vastaanottajana olevan verovelvollisen kuulumisesta veron piiriin.
Ei kuitenkaan riitä, että tarjotaan verotusratkaisu, joka koskee ainoastaan verovelvollisille
toimitettuja palveluja. Tällaisella ratkaisulla katettaisiin ainoastaan niiden verovelvollisten
lopullinen kulutus, jotka eivät hyödy täydestä vähennysoikeudesta, eli erityisesti pankit ja
vakuutusyhtiöt, mutta se ei koskisi yksityishenkilöiden ostamia palveluja. Tämän puutteen
korjaamiseksi on säädettävä 9 artiklan 3 kohdan b alakohdan pakollisesta soveltamisesta
telepalveluihin, joita toimitaan niille, jotka eivät ole verovelvollisia.
Jotta voidaan ottaa käyttöön erityinen yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden telepalvelujen
tarjoajien palvelujen paikkaa koskeva sääntö, on välttämätöntä määritellä kyseessä olevat
palvelut. Paras ratkaisu on nojautua jo kansainvälisesti vakiintuneeseen määritelmään, jollainen
löytyy Melbournen yleissopimuksesta.
Vaikka tällä hetkellä yhä useampia palveluja, kuten mainonta-, tieto-, virkistys- ja vapaa-
ajanpalveluja tarjotaan televerkkojen välityksellä, ei kuitenkaan ole suotavaa sisällyttää niitä
telepalvelujen määritelmään. Näitä muita palveluja voidaan itse asiassa tarjota myös muiden
kanavien kuin televerkkojen kautta ja erilaisten verotussääntöjen kehittäminen käytettävän
välityskanavan perusteella uhkaisi vääristää kilpailua. On siis parempi tehdä ero viestien
kuljettamisen ja viestien sisällön välillä.
Tämä ehdotus neuvoston päätökseksi on samanlainen kuin komission samana päivänä
neljäntoista muun jäsenvaltion osalta neuvostolle esittämät ehdotukset.
                                                    Ä -
 ---pagebreak---                                        (Komission esittämä)
                                            ehdotus:
                                    NEUVOSTON PÄÄTÖS
     luvan antamisesta Espanjan kuningaskunnalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön
       yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta
                                    poikkeavaa toimenpidettä
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen
arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste, 17 päivänä toukokuuta 1977
annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, ja erityisesti sen 27 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,
sekä katsoo, että
neuvosto voi direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan 1 kohdan mukaisesti yksimielisesti komission
ehdotuksesta antaa jäsenvaltioille luvan ottaa käyttöön tästä direktiivistä poikkeavia
erityistoimenpiteitä veronkannon yksinkertaistamiseksi tai tietyntyyppisten veropetosten ja
veron kiertämisen estämiseksi,
komissiossa 6 päivänä joulukuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä Espanjan
kuningaskunta pyysi lupaa ottaa käyttöön direktiivin 9 artiklasta poikkeava toimenpide,
 muille jäsenvaltioille on ilmoitettu 20 päivänä joulukuuta 1996 Espanjan kuningaskunnan
esittämästä pyynnöstä,
toimenpide on tarpeen veron kiertämisestä aiheutuvien vaikutusten vastustamiseksi, jotka ovat
johtaneet siihen, että yhä useampi yhteisön verovelvollinen ja yhteisön verovelvollisuuden
piiriin kuulumaton hankkii telepalveluja yhteisön ulkopuolelta ainoastaan välttääkseen alv:n
maksamisen,
on suotavaa, että poikkeuslupa myönnetään 31 päivään joulukuuta 1998, jotta neuvosto voi
vahvistaa yleisen ja lopullisen ratkaisun yhteisön tasolla komission esittämän ehdotuksen
perusteella,
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN
                                                2-c\
 ---pagebreak---                                      1 artikla
Espanjan kuningaskunnalle annetaan direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan 1 kohdasta
poiketen lupa sisällyttää kyseisen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohdan
soveltamisalaan yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden suorittajien yhteisöön
sijoittautuneille asiakkaille tarjoamat telepalvelut. Jos jäsenvaltio hyödyntää tätä
mahdollisuutta, sen on myös sovellettava näihin palveluihin direktiivin 77/388/ETY 9
artiklan 3 kohdan b alakohdan säännöksiä.
Telepalveluina pidetään palveluja, joiden tarkoituksena on signaalien, kirjoitettujen,
kuvallisten ja ääniviestien tai eri tyyppisten tietojen välittäminen, lähettäminen ja
vastaanottaminen johtimella, radioteitse, optisesti tai muulla sähkömagneettisella
menetelmällä, mukaan luettuna tällaisen välittämisen, lähettämisen tai vastaanottamisen
menetelmän käyttöoikeuden siirto tai käyttöluvan myöntäminen.
                                     2 artikla
Tässä päätöksessä tarkoitetun luvan voimassaoloaika päättyy 31 päivänä joulukuuta
1998.
                                     3 artikla
Tämä päätös on osoitettu Espanjan kuningaskunnalle.
Tehty Brysselissä
                                                        Neuvoston puolesta
                                                        Puheenjohtaja
                                         äo-
 ---pagebreak--- RAHOITUSSELVITYS
Kun tämä ehdotus neuvoston päätökseksi hyväksytään, siitä aiheutuu korotus yhteisön alv:sta
peräisin oleviin omiin varoihin, koska telepalvelujen verotuspaikan muuttaminen kattaa
paremmin näiden palvelujen kulutuksen Euroopan unionissa.
On kuitenkin mahdotonta arvioida määrällisesti kyseinen omien varojen kasvu.
                                               i\
 ---pagebreak---                             (Komission esittämä)
                                  ehdotus:
                         NEUVOSTON PÄÄTÖS
 luvan antamisesta Ranskan tasavallalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön
yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta
                         poikkeavaa toimenpidettä
                               - £2-
 ---pagebreak---                                          PERUSTELUT
Komission pääsihteeristössä 6 päivänä joulukuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä
Ranskan tasavalta pyysi jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta -
yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste1,                    17 päivänä
toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan mukaisesti
lupaa voida soveltaa kyseisen direktiivin 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä.
Toisille jäsenvaltioille on ilmoitettu kuudennen direktiivin 27 artiklan 3 kohdan mukaisesti
Ranskan tasavallan pyynnöstä 20 päivänä joulukuuta 1996 päivätyllä kirjeellä.
Tämä pyyntö liittyy telepalvelujen         suorittamisen verotuspaikkaa         koskevien    sääntöjen
muuttamiseen.
Sovellettaessa voimassaolevaa lainsäädäntöä kuudennen direktiivin 9 artiklan 1 kohdan
mukaisesti pidetään telepalvelujen suorituspaikkana sitä paikkaa, jossa suorittajalla on
liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, josta palvelu suoritetaan, taikka jos tällaista
kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, suorittajan kotipaikkaa tai pysyvää asuinpaikkaa.
Tästä säännöstä aiheutuu ongelmia yhteisössä käytettävien telepalvelujen verotukseen. Tämän
säännön soveltamisesta seuraa itse asiassa, että Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneen
palvelujen suorittajan tarjoamat telepalvelut eivät kuulu veron soveltamisalaan, vaikka nämä
palvelut todellisuudessa kulutettaisiin unionissa. Yhä useammat kuluttajat ovat turvautuneet
Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneisiin palvelujen suorittajiin välttääkseen alv:n
maksamisen. Telepalvelujen tehokasta verottamista koskeva ongelma syntyi näiden palvelujen
tarjoamiseen liittyvien teknisten mahdollisuuksien kehityttyä sellaisiksi, että palvelujen
suorittaja ei enää tarvitse omaa verkkoa tai muuta kiinteää toimipaikkaa asiakkaan kotimaassa.
Tämä kehitys johtaa jäsenvaltioiden julkisessa taloudessa verotulojen menetyksiin vaikuttaen
samanaikaisesti Euroopan televiestintäalan yhtiöiden kilpailukykyyn; tilannetta tällä alalla
voidaan parhaiten kuvailla siten, että kysymyksessä on veron kiertäminen.
Tämän tilanteen parantamiseksi Ranskan tasavalta haluaa soveltaa erilaisia sääntöjä
verotuspaikan osalta ja haluaa verotuspaikkana pidettävän paikkaa, jossa asiakkaalla, jolle
palvelu tarjotaan, on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, taikka jos tällaista
kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, asiakkaan kotipaikka tai pysyvä asuinpaikka. Tällä
tavoin alv:n tavoite eli verottaa kaikkea yhteisössä tapahtuvaa kulutusta voitaisiin toteuttaa
telepalvelujen osalta kokonaisuudessaan.
Koska pyydetyn poikkeuksen tarkoituksena on verotuspaikan muuttaminen ja samaa
poikkeusta vaativat kaikki jäsenvaltiot, neuvoston myöntämällä luvalla olisi vastaavanlainen
vaikutus kuin kuudennen direktiivin muuttamisella. Tällainen muutos voidaan kuitenkin tehdä
ainoastaan perustamissopimuksen sääntöjen mukaisesti, joissa turvataan erityisesti Euroopan
         EYVL N:o L 145, 13.6.1977, s. 1. Sellaisena kuin direktiivi on viimeksi muutettuna direktiivillä
         96/95/EY (EYVL N:o L 338, 28.12.96, s.89).
                                                  33-
 ---pagebreak---  parlamentin ja talous- ja sosiaalikomitean oikeudet. Näiden olosuhteiden vallitessa
 suunnitellulle toimenpiteelle voidaan myöntää lupa ainoastaan väliaikaisena toimenpiteenä, joka
 kunnioittaa jäsenvaltioiden oikeutettuja etuja eli ehkäisee veron kiertämistä, odotettaessa
 neuvostolle samaan aikaan esitettävän ehdotuksen hyväksymistä kuudetta direktiiviä
 muuttavaksi direktiiviksi. Samasta syystä poikkeuksen kesto on rajattava ottaen huomioon
 yhteisön säännöksen antamiseen ja sen saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä tarvittava
 aika. Tässä suhteessa noin kahden vuoden määräaika vaikuttaa riittävältä, mikä rajaisi
 poikkeuksen voimassaoloajan 31 päivään joulukuuta 1998.
Koska kysymys on turvaavasta toimenpiteestä, on rajoituttava siihen, mikä on ehdottoman
välttämätöntä veron kiertämisen estämiseksi, ja sen estämättä, mitä kuudetta direktiiviä
muuttavassa ehdotuksessa direktiiviksi säädetään, on turvauduttava jo hyvin tunnettuun ja siten
helposti sovellettavaan verotusmenetelmään.
Näin ollen on ensiksi rajattava luvan vaikutus ainoastaan yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneen
palvelujen suorittajan tarjoamiin palveluihin, koska ainoastaan nämä palvelut eivät tällä hetkellä
kuulu verotuksen piiriin ja aiheuttavat veron kiertämistä.
Verotuspaikan määrittelemisen osalta olisi valittava menetelmä, joka luo mahdollisimman
vähän erityisiä verotuksellisia velvoitteita yhteisön ulkopuolisille palvelujen suorittajille ja näin
ollen ei päätetä kuudennen direktiivin muuttamisen yhteydessä vahvistettavaa
verotusjärjestelmään etukäteen. Tavoitteet voidaan saavuttaa parhaiten nojautumalla
kuudennen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohtaan, jossa säädetään palvelujen
vastaanottajana olevan verovelvollisen kuulumisesta veron piiriin.
Ei kuitenkaan riitä, että tarjotaan verotusratkaisu, joka koskee ainoastaan verovelvollisille
toimitettuja palveluja. Tällaisella ratkaisulla katettaisiin ainoastaan niiden verovelvollisten
lopullinen kulutus, jotka eivät hyödy täydestä vähennysoikeudesta, eli erityisesti pankit ja
vakuutusyhtiöt, mutta se ei koskisi yksityishenkilöiden ostamia palveluja. Tämän puutteen
korjaamiseksi on säädettävä 9 artiklan 3 kohdan b alakohdan pakollisesta soveltamisesta
telepalveluihin, joita toimitaan niille, jotka eivät ole verovelvollisia.
Jotta voidaan ottaa käyttöön erityinen yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden telepalvelujen
tarjoajien palvelujen paikkaa koskeva sääntö, on välttämätöntä määritellä kyseessä olevat
palvelut. Paras ratkaisu on nojautua jo kansainvälisesti vakiintuneeseen määritelmään, jollainen
löytyy Melbournen yleissopimuksesta.
Vaikka tällä hetkellä yhä useampia palveluja, kuten mainonta-, tieto-, virkistys- ja vapaa-
ajanpalveluja tarjotaan televerkkojen välityksellä, ei kuitenkaan ole suotavaa sisällyttää niitä
telepalvelujen määritelmään. Näitä muita palveluja voidaan itse asiassa tarjota myös muiden
kanavien kuin televerkkojen kautta ja erilaisten verotussääntöjen kehittäminen käytettävän
välityskanavan perusteella uhkaisi vääristää kilpailua. On siis parempi tehdä ero viestien
kuljettamisen ja viestien sisällön välillä.
Tämä ehdotus neuvoston päätökseksi on samanlainen kuin komission samana päivänä
neljäntoista muun jäsenvaltion osalta neuvostolle esittämät ehdotukset.
                                                    ^ \
 ---pagebreak---                                        (Komission esittämä)
                                             ehdotus:
                                     NEUVOSTON PÄÄTÖS
        luvan antamisesta Ranskan tasavallalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön
       yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta
                                    poikkeavaa toimenpidettä
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen
arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste, 17 päivänä toukokuuta 1977
annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, ja erityisesti sen 27 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,
sekä katsoo, että
neuvosto voi direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan 1 kohdan mukaisesti yksimielisesti komission
ehdotuksesta antaa jäsenvaltioille luvan ottaa käyttöön tästä direktiivistä poikkeavia
erityistoimenpiteitä veronkannon yksinkertaistamiseksi tai tietyntyyppisten veropetosten ja
veron kiertämisen estämiseksi,
komissiossa 6 päivänä joulukuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä Ranskan tasavalta
pyysi lupaa ottaa käyttöön direktiivin 9 artiklasta poikkeava toimenpide,
muille jäsenvaltioille on ilmoitettu 20 päivänä joulukuuta 1996 Ranskan tasavallan esittämästä
pyynnöstä,
toimenpide on tarpeen veron kiertämisestä aiheutuvien vaikutusten vastustamiseksi, jotka ovat
johtaneet siihen, että yhä useampi yhteisön verovelvollinen ja yhteisön verovelvollisuuden
piiriin kuulumaton hankkii telepalveluja yhteisön ulkopuolelta ainoastaan välttääkseen alv:n
maksamisen,
on suotavaa, että poikkeuslupa myönnetään 31 päivään joulukuuta 1998, jotta neuvosto voi
vahvistaa yleisen ja lopullisen ratkaisun yhteisön tasolla komission esittämän ehdotuksen
perusteella,
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
                                                  3S-
 ---pagebreak---                                      1 artikla
Ranskan tasavallalle annetaan direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan I kohdasta poiketen
lupa sisällyttää kyseisen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohdan soveltamisalaan
yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden suorittajien yhteisöön sijoittautuneille asiakkaille
tarjoamat telepalvelut. Jos jäsenvaltio hyödyntää tätä mahdollisuutta, sen on myös
sovellettava näihin palveluihin direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan 3 kohdan b alakohdan
säännöksiä.
Telepalveluina pidetään palveluja, joiden tarkoituksena on signaalien, kirjoitettujen,
kuvallisten ja ääniviestien tai eri tyyppisten tietojen välittäminen, lähettäminen ja
vastaanottaminen johtimella, radioteitse, optisesti tai muulla sähkömagneettisella
menetelmällä, mukaan luettuna tällaisen välittämisen, lähettämisen tai vastaanottamisen
menetelmän käyttöoikeuden siirto tai käyttöluvan myöntäminen.
                                     2 artikla
Tässä päätöksessä tarkoitetun luvan voimassaoloaika päättyy 31 päivänä joulukuuta
1998.
                                     3 artikla
Tämä päätös on osoitettu Ranskan tasavallalle.
Tehty Brysselissä
                                                          Neuvoston puolesta
                                                          Puheenjohtaja
                                        3fc-
 ---pagebreak--- RAHOITUSSELVITYS
Kun tämä ehdotus neuvoston päätökseksi hyväksytään, siitä aiheutuu korotus yhteisön alv:sta
peräisin oleviin omiin varoihin, koska telepalvelujen verotuspaikan muuttaminen kattaa
paremmin näiden palvelujen kulutuksen Euroopan unionissa.
On kuitenkin mahdotonta arvioida määrällisesti kyseinen omien varojen kasvu.
                                              3.T-
 ---pagebreak---                                     (Komission esittämä)
                                          ehdotus.
                                 NEUVOSTON PÄÄTÖS
luvan antamisesta Irlannille soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta
   annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä
                                              S8 '
 ---pagebreak---                                           PERUSTELUT
Komission pääsihteeristössä 6 päivänä joulukuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä Irlanti
pyysi jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen
arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste1, 17 päivänä toukokuuta 1977
annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan mukaisesti lupaa voida
soveltaa kyseisen direktiivin 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä.
Toisille jäsenvaltioille on ilmoitettu kuudennen direktiivin 27 artiklan 3 kohdan mukaisesti
Irlannin pyynnöstä 20 päivänä joulukuuta 1996 päivätyllä kirjeellä.
Tämä pyyntö liittyy telepalvelujen         suorittamisen verotuspaikkaa koskevien            sääntöjen
muuttamiseen.
Sovellettaessa voimassaolevaa lainsäädäntöä kuudennen direktiivin 9 artiklan I kohdan
mukaisesti pidetään telepalvelujen suorituspaikkana sitä paikkaa, jossa suorittajalla on
liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, josta palvelu suoritetaan, taikka jos tällaista
kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, suorittajan kotipaikkaa tai pysyvää asuinpaikkaa.
Tästä säännöstä aiheutuu ongelmia yhteisössä käytettävien telepalvelujen verotukseen. Tämän
säännön soveltamisesta seuraa itse asiassa, että Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneen
palvelujen suorittajan tarjoamat telepalvelut eivät kuulu veron soveltamisalaan, vaikka nämä
palvelut todellisuudessa kulutettaisiin unionissa. Yhä useammat kuluttajat ovat turvautuneet
Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneisiin palvelujen suorittajiin välttääkseen alv:n
maksamisen. Telepalvelujen tehokasta verottamista koskeva ongelma syntyi näiden palvelujen
tarjoamiseen liittyvien teknisten mahdollisuuksien kehityttyä sellaisiksi, että palvelujen
suorittaja ei enää tarvitse omaa verkkoa tai muuta kiinteää toimipaikkaa asiakkaan kotimaassa.
Tämä kehitys johtaa jäsenvaltioiden julkisessa taloudessa verotulojen menetyksiin vaikuttaen
samanaikaisesti Euroopan televiestintäalan yhtiöiden kilpailukykyyn; tilannetta tällä alalla
voidaan parhaiten kuvailla siten, että kysymyksessä on veron kiertäminen.
Tämän tilanteen parantamiseksi Irlanti haluaa soveltaa erilaisia sääntöjä verotuspaikan osalta ja
haluaa verotuspaikkana pidettävän paikkaa, jossa asiakkaalla, jolle palvelu tarjotaan, on
liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, taikka jos tällaista kotipaikkaa tai kiinteää
toimipaikkaa ei ole, asiakkaan kotipaikka tai pysyvä asuinpaikka. Tällä tavoin alv:n tavoite eli
verottaa kaikkea yhteisössä tapahtuvaa kulutusta voitaisiin toteuttaa telepalvelujen osalta
kokonaisuudessaan.
Koska pyydetyn poikkeuksen tarkoituksena on verotuspaikan muuttaminen ja samaa
poikkeusta vaativat kaikki jäsenvaltiot, neuvoston myöntämällä luvalla olisi vastaavanlainen
vaikutus kuin kuudennen direktiivin muuttamisella. Tällainen muutos voidaan kuitenkin tehdä
ainoastaan perustamissopimuksen sääntöjen mukaisesti, joissa turvataan erityisesti Euroopan
         EYVL N:o L 145, 13.6.1977, s. 1. Sellaisena kuin direktiivi on viimeksi muutettuna direktiivillä
         96/95/EY (EYVL N:o L 338, 28.12.96, s.89).
                                                   3TÏ-
 ---pagebreak--- parlamentin ja talous- ja sosiaalikomitean oikeudet. Näiden olosuhteiden vallitessa
suunnitellulle toimenpiteelle voidaan myöntää lupa ainoastaan väliaikaisena toimenpiteenä, joka
kunnioittaa jäsenvaltioiden oikeutettuja etuja eli ehkäisee veron kiertämistä, odotettaessa
neuvostolle samaan aikaan esitettävän ehdotuksen hyväksymistä kuudetta direktiiviä
muuttavaksi direktiiviksi. Samasta syystä poikkeuksen kesto on rajattava ottaen huomioon
yhteisön säännöksen antamiseen ja sen saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä tarvittava
aika. Tässä suhteessa noin kahden vuoden määräaika vaikuttaa riittävältä, mikä rajaisi
poikkeuksen voimassaoloajan 31 päivään joulukuuta 1998.
Koska kysymys on turvaavasta toimenpiteestä, on rajoituttava siihen, mikä on ehdottoman
välttämätöntä veron kiertämisen estämiseksi, ja sen estämättä, mitä kuudetta direktiiviä
muuttavassa ehdotuksessa direktiiviksi säädetään, on turvauduttava jo hyvin tunnettuun ja siten
helposti sovellettavaan verotusmenetelmään.
Näin ollen on ensiksi rajattava luvan vaikutus ainoastaan yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneen
palvelujen suorittajan tarjoamiin palveluihin, koska ainoastaan nämä palvelut eivät tällä hetkellä
kuulu verotuksen piiriin ja aiheuttavat veron kiertämistä.
Verotuspaikan määrittelemisen osalta olisi valittava menetelmä, joka luo mahdollisimman
vähän erityisiä verotuksellisia velvoitteita yhteisön ulkopuolisille palvelujen suorittajille ja näin
ollen ei päätetä kuudennen direktiivin muuttamisen yhteydessä                       vahvistettavaa
verotusjärjestelmään etukäteen. Tavoitteet voidaan saavuttaa parhaiten nojautumalla
kuudennen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohtaan, jossa säädetään palvelujen
vastaanottajana olevan verovelvollisen kuulumisesta veron piiriin.
Ei kuitenkaan riitä, että tarjotaan verotusratkaisu, joka koskee ainoastaan verovelvollisille
toimitettuja palveluja. Tällaisella ratkaisulla katettaisiin ainoastaan niiden verovelvollisten
lopullinen kulutus, jotka eivät hyödy täydestä vähennysoikeudesta, eli erityisesti pankit ja
vakuutusyhtiöt, mutta se ei koskisi yksityishenkilöiden ostamia palveluja. Tämän puutteen
korjaamiseksi on säädettävä 9 artiklan 3 kohdan b alakohdan pakollisesta soveltamisesta
telepalveluihin, joita toimitaan niille, jotka eivät ole verovelvollisia.
Jotta voidaan ottaa käyttöön erityinen yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden telepalvelujen
tarjoajien palvelujen paikkaa koskeva sääntö, on välttämätöntä määritellä kyseessä olevat
palvelut. Paras ratkaisu on nojautua jo kansainvälisesti vakiintuneeseen määritelmään, jollainen
löytyy Melbournen yleissopimuksesta.
Vaikka tällä hetkellä yhä useampia palveluja, kuten mainonta-, tieto-, virkistys- ja vapaa-
ajanpalveluja tarjotaan televerkkojen välityksellä, ei kuitenkaan ole suotavaa sisällyttää niitä
telepalvelujen määritelmään. Näitä muita palveluja voidaan itse asiassa tarjota myös muiden
kanavien kuin televerkkojen kautta ja erilaisten verotussääntöjen kehittäminen käytettävän
välityskanavan perusteella uhkaisi vääristää kilpailua. On siis parempi tehdä ero viestien
kuljettamisen ja viestien sisällön välillä.
Tämä ehdotus neuvoston päätökseksi on samanlainen kuin komission samana päivänä
neljäntoista muun jäsenvaltion osalta neuvostolle esittämät ehdotukset.
                                                    i\-0-
 ---pagebreak---                                               ehdotus:
                                     NEUVOSTON PÄÄTÖS
  luvan antamisesta Irlannille soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta
     annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä
 EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
 ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
 ottaa huomioon jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen
 arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste, 17 päivänä toukokuuta 1977
 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, ja erityisesti sen 27 artiklan,
 ottaa huomioon komission ehdotuksen,
 sekä katsoo, että
neuvosto voi direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan 1 kohdan mukaisesti yksimielisesti komission
ehdotuksesta antaa jäsenvaltioille luvan ottaa käyttöön tästä direktiivistä poikkeavia
erityistoimenpiteitä veronkannon yksinkertaistamiseksi tai tietyntyyppisten veropetosten ja
veron kiertämisen estämiseksi,
komissiossa 6 päivänä joulukuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä Irlanti pyysi lupaa ottaa
käyttöön direktiivin 9 artiklasta poikkeava toimenpide,
muille jäsenvaltioille on ilmoitettu 20 päivänä joulukuuta 1996 Irlannin esittämästä pyynnöstä,
toimenpide on tarpeen veron kiertämisestä aiheutuvien vaikutusten vastustamiseksi, jotka ovat
johtaneet siihen, että yhä useampi yhteisön verovelvollinen ja yhteisön verovelvollisuuden
piiriin kuulumaton hankkii telepalveluja yhteisön ulkopuolelta ainoastaan välttääkseen alv:n
maksamisen,
on suotavaa, että poikkeuslupa myönnetään 31 päivään joulukuuta 1998, jotta neuvosto voi
vahvistaa yleisen ja lopullisen ratkaisun yhteisön tasolla komission esittämän ehdotuksen
perusteella,
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
                                                  H-l -
 ---pagebreak---                                         1 artikla
Irlannille annetaan direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan 1 kohdasta poiketen lupa
sisällyttää kyseisen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohdan soveltamisalaan yhteisön
ulkopuolelle sijoittautuneiden suorittajien yhteisöön sijoittautuneille asiakkaille
tarjoamat telepalvelut. Jos jäsenvaltio hyödyntää tätä mahdollisuutta, sen on myös
sovellettava näihin palveluihin direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan 3 kohdan b alakohdan
säännöksiä.
Telepalveluina pidetään palveluja, joiden tarkoituksena on signaalien, kirjoitettujen,
kuvallisten ja ääniviestien tai eri tyyppisten tietojen välittäminen, lähettäminen ja
vastaanottaminen johtimella, radioteitse, optisesti tai muulla sähkömagneettisella
menetelmällä, mukaan luettuna tällaisen välittämisen, lähettämisen tai vastaanottamisen
menetelmän käyttöoikeuden siirto tai käyttöluvan myöntäminen.
                                       2 artikla
Tässä päätöksessä tarkoitetun luvan voimassaoloaika päättyy 31 päivänä joulukuuta
 1998.
                                       3 artikla
Tämä päätös on osoitettu Irlannille.
Tehty Brysselissä
                                                           Neuvoston puolesta
                                                           Puheenjohtaja
                                           H-2-
 ---pagebreak--- RAHOITUSSELVITYS
Kun tämä ehdotus neuvoston päätökseksi hyväksytään, siitä aiheutuu korotus yhteisön alv:sta
peräisin oleviin omiin varoihin, koska telepalvelujen verotuspaikan muuttaminen kattaa
paremmin näiden palvelujen kulutuksen Euroopan unionissa.
On kuitenkin mahdotonta arvioida määrällisesti kyseinen omien varojen kasvu.
                                           - MrS
 ---pagebreak---                               (Komission esittämä)
                                     ehdotus:
                           NEUVOSTON PÄÄTÖS
  luvan antamisesta Italian tasavallalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön
yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta
                           poikkeavaa toimenpidettä
                                            Mr^-
 ---pagebreak---                                           PERUSTELUT
Komission pääsihteeristössä 6 päivänä joulukuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä Italian
tasavalta pyysi jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen
arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste1, 17 päivänä toukokuuta 1977
annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan mukaisesti lupaa voida
soveltaa kyseisen direktiivin 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä.
Toisille jäsenvaltioille on ilmoitettu kuudennen direktiivin 27 artiklan 3 kohdan mukaisesti
Italian tasavallan pyynnöstä 20 päivänä joulukuuta 1996 päivätyllä kirjeellä.
Tämä pyyntö liittyy telepalvelujen         suorittamisen verotuspaikkaa koskevien            sääntöjen
muuttamiseen.
Sovellettaessa voimassaolevaa lainsäädäntöä kuudennen direktiivin 9 artiklan 1 kohdan
mukaisesti pidetään telepalvelujen suorituspaikkana sitä paikkaa, jossa suorittajalla on
liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, josta palvelu suoritetaan, taikka jos tällaista
kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, suorittajan kotipaikkaa tai pysyvää asuinpaikkaa.
Tästä säännöstä aiheutuu ongelmia yhteisössä käytettävien telepalvelujen verotukseen. Tämän
säännön soveltamisesta seuraa itse asiassa, että Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneen
palvelujen suorittajan tarjoamat telepalvelut eivät kuulu veron soveltamisalaan, vaikka nämä
palvelut todellisuudessa kulutettaisiin unionissa. Yhä useammat kuluttajat ovat turvautuneet
Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneisiin palvelujen suorittajiin välttääkseen alv:n
maksamisen. Telepalvelujen tehokasta verottamista koskeva ongelma syntyi näiden palvelujen
tarjoamiseen liittyvien teknisten mahdollisuuksien kehityttyä sellaisiksi, että palvelujen
suorittaja ei enää tarvitse omaa verkkoa tai muuta kiinteää toimipaikkaa asiakkaan kotimaassa.
Tämä kehitys johtaa jäsenvaltioiden julkisessa taloudessa verotulojen menetyksiin vaikuttaen
samanaikaisesti Euroopan televiestintäalan yhtiöiden kilpailukykyyn; tilannetta tällä alalla
voidaan parhaiten kuvailla siten, että kysymyksessä on veron kiertäminen.
Tämän tilanteen parantamiseksi Italian tasavalta haluaa soveltaa erilaisia sääntöjä verotuspaikan
osalta ja haluaa verotuspaikkana pidettävän paikkaa, jossa asiakkaalla, jolle palvelu tarjotaan,
on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, taikka jos tällaista kotipaikkaa tai
kiinteää toimipaikkaa ei ole, asiakkaan kotipaikka tai pysyvä asuinpaikka. Tällä tavoin alv:n
tavoite eli verottaa kaikkea yhteisössä tapahtuvaa kulutusta voitaisiin toteuttaa telepalvelujen
osalta kokonaisuudessaan.
Koska pyydetyn poikkeuksen tarkoituksena on verotuspaikan muuttaminen ja samaa
poikkeusta vaativat kaikki jäsenvaltiot, neuvoston myöntämällä luvalla olisi vastaavanlainen
vaikutus kuin kuudennen direktiivin muuttamisella. Tällainen muutos voidaan kuitenkin tehdä
ainoastaan perustamissopimuksen sääntöjen mukaisesti, joissa turvataan erityisesti Euroopan
         EYVL N:o L 145, 13.6.1977, s. 1. Sellaisena kuin direktiivi on viimeksi muutettuna direktiivillä
         96/95/EY (EYVL N:o L 338, 28.12.96, s.89).
 ---pagebreak---  parlamentin ja talous- ja sosiaalikomitean oikeudet. Näiden olosuhteiden vallitessa
 suunnitellulle toimenpiteelle voidaan myöntää lupa ainoastaan väliaikaisena toimenpiteenä, joka
 kunnioittaa jäsenvaltioiden oikeutettuja etuja eli ehkäisee veron kiertämistä, odotettaessa
 neuvostolle samaan aikaan esitettävän ehdotuksen hyväksymistä kuudetta direktiiviä
 muuttavaksi direktiiviksi. Samasta syystä poikkeuksen kesto on rajattava ottaen huomioon
 yhteisön säännöksen antamiseen ja sen saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä tarvittava
 aika. Tässä suhteessa noin kahden vuoden määräaika vaikuttaa riittävältä, mikä rajaisi
 poikkeuksen voimassaoloajan 31 päivään joulukuuta 1998.
 Koska kysymys on turvaavasta toimenpiteestä, on rajoituttava siihen, mikä on ehdottoman
 välttämätöntä veron kiertämisen estämiseksi, ja sen estämättä, mitä kuudetta direktiiviä
 muuttavassa ehdotuksessa direktiiviksi säädetään, on turvauduttava jo hyvin tunnettuun ja siten
 helposti sovellettavaan verotusmenetelmään.
 Näin ollen on ensiksi rajattava luvan vaikutus ainoastaan yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneen
palvelujen suorittajan tarjoamiin palveluihin, koska ainoastaan nämä palvelut eivät tällä hetkellä
kuulu verotuksen piiriin ja aiheuttavat veron kiertämistä.
Verotuspaikan määrittelemisen osalta olisi valittava menetelmä, joka luo mahdollisimman
vähän erityisiä verotuksellisia velvoitteita yhteisön ulkopuolisille palvelujen suorittajille ja näin
ollen ei päätetä kuudennen direktiivin muuttamisen yhteydessä vahvistettavaa
verotusjärjestelmään etukäteen. Tavoitteet voidaan saavuttaa parhaiten nojautumalla
kuudennen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohtaan, jossa säädetään palvelujen
vastaanottajana olevan verovelvollisen kuulumisesta veron piiriin.
Ei kuitenkaan riitä, että tarjotaan verotusratkaisu, joka koskee ainoastaan verovelvollisille
toimitettuja palveluja. Tällaisella ratkaisulla katettaisiin ainoastaan niiden verovelvollisten
lopullinen kulutus, jotka eivät hyödy täydestä vähennysoikeudesta, eli erityisesti pankit ja
vakuutusyhtiöt, mutta se ei koskisi yksityishenkilöiden ostamia palveluja. Tämän puutteen
korjaamiseksi on säädettävä 9 artiklan 3 kohdan b alakohdan pakollisesta soveltamisesta
telepalveluihin, joita toimitaan niille, jotka eivät ole verovelvollisia.
Jotta voidaan ottaa käyttöön erityinen yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden telepalvelujen
tarjoajien palvelujen paikkaa koskeva sääntö, on välttämätöntä määritellä kyseessä olevat
palvelut. Paras ratkaisu on nojautua jo kansainvälisesti vakiintuneeseen määritelmään, jollainen
löytyy Melbournen yleissopimuksesta.
Vaikka tällä hetkellä yhä useampia palveluja, kuten mainonta-, tieto-, virkistys- ja vapaa-
ajanpalveluja tarjotaan televerkkojen välityksellä, ei kuitenkaan ole suotavaa sisällyttää niitä
telepalvelujen määritelmään. Näitä muita palveluja voidaan itse asiassa tarjota myös muiden
kanavien kuin televerkkojen kautta ja erilaisten verotussääntöjen kehittäminen käytettävän
välityskanavan perusteella uhkaisi vääristää kilpailua. On siis parempi tehdä ero viestien
kuljettamisen ja viestien sisällön välillä.
Tämä ehdotus neuvoston päätökseksi on samanlainen kuin komission samana päivänä
neljäntoista muun jäsenvaltion osalta neuvostolle esittämät ehdotukset.
                                                     LV<o-
 ---pagebreak---                                       (Komission esittämä)
                                             ehdotus:
                                    NEUVOSTON PÄÄTÖS
         luvan antamisesta Italian tasavallalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön
       yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta
                                   poikkeavaa toimenpidettä
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen
arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste, 17 päivänä toukokuuta 1977
annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, ja erityisesti sen 27 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,
sekä katsoo, että
neuvosto voi direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan 1 kohdan mukaisesti yksimielisesti komission
ehdotuksesta antaa jäsenvaltioille luvan ottaa käyttöön tästä direktiivistä poikkeavia
erityistoimenpiteitä veronkannon yksinkertaistamiseksi tai tietyntyyppisten veropetosten ja
veron kiertämisen estämiseksi,
komissiossa 6 päivänä joulukuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä Italian tasavalta pyysi
lupaa ottaa käyttöön direktiivin 9 artiklasta poikkeava toimenpide,
muille jäsenvaltioille on ilmoitettu 20 päivänä joulukuuta 1996 Italian tasavallan esittämästä
pyynnöstä,
toimenpide on tarpeen veron kiertämisestä aiheutuvien vaikutusten vastustamiseksi, jotka ovat
johtaneet siihen, että yhä useampi yhteisön verovelvollinen ja yhteisön verovelvollisuuden
piiriin kuulumaton hankkii telepalveluja yhteisön ulkopuolelta ainoastaan välttääkseen alv:n
maksamisen,
on suotavaa, että poikkeuslupa myönnetään 31 päivään joulukuuta 1998, jotta neuvosto voi
vahvistaa yleisen ja lopullisen ratkaisun yhteisön tasolla komission esittämän ehdotuksen
perusteella,
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
                                                    H^"
 ---pagebreak---                                         1 artikla
Italian tasavallalle annetaan direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan 1 kohdasta poiketen lupa
sisällyttää kyseisen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohdan soveltamisalaan yhteisön
ulkopuolelle sijoittautuneiden suorittajien yhteisöön sijoittautuneille asiakkaille
tarjoamat telepalvelut. Jos jäsenvaltio hyödyntää tätä mahdollisuutta, sen on myös
sovellettava näihin palveluihin direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan 3 kohdan b alakohdan
säännöksiä.
Telepalveluina pidetään palveluja, joiden tarkoituksena on signaalien, kirjoitettujen,
kuvallisten ja ääniviestien tai eri tyyppisten tietojen välittäminen, lähettäminen ja
vastaanottaminen johtimella, radioteitse, optisesti tai muulla sähkömagneettisella
menetelmällä, mukaan luettuna tällaisen välittämisen, lähettämisen tai vastaanottamisen
menetelmän käyttöoikeuden siirto tai käyttöluvan myöntäminen.
                                       2 artikla
Tässä päätöksessä tarkoitetun luvan voimassaoloaika päättyy 31 päivänä joulukuuta
1998.
                                       3 artikla
Tämä päätös on osoitettu Italian tasavallalle.
Tehty Brysselissä
                                                           Neuvoston puolesta
                                                           Puheenjohtaja
                                              «+s
 ---pagebreak--- RAHOITUSSELVITYS
Kun tämä ehdotus neuvoston päätökseksi hyväksytään, siitä aiheutuu korotus yhteisön alv:sta
peräisin oleviin omiin varoihin, koska telepalvelujen verotuspaikan muuttaminen kattaa
paremmin näiden palvelujen kulutuksen Euroopan unionissa.
On kuitenkin mahdotonta arvioida määrällisesti kyseinen omien varojen kasvu.
                                                 «+•1 -
 ---pagebreak---                                  (Komission esittämä)
                                       ehdotus:
                              NEUVOSTON PÄÄTÖS
luvan antamisesta Luxemburgin suurherttuakunnalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön
     yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta
                              poikkeavaa toimenpidettä
                                        -   Sö-
 ---pagebreak---                                           PERUSTELUT
Komission pääsihteeristössä 6 päivänä joulukuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä
 Luxemburgin suurherttuakunta pyysi jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhden-
 mukaistamisesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste , 17
 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan
 mukaisesti lupaa voida soveltaa kyseisen direktiivin 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä.
Toisille jäsenvaltioille on ilmoitettu kuudennen direktiivin 27 artiklan 3 kohdan mukaisesti
Luxemburgin suurherttuakunnan pyynnöstä 20 päivänä joulukuuta 1996 päivätyllä kirjeellä.
Tämä pyyntö liittyy telepalvelujen         suorittamisen verotuspaikkaa koskevien            sääntöjen
muuttamiseen.
 Sovellettaessa voimassaolevaa lainsäädäntöä kuudennen direktiivin 9 artiklan 1 kohdan
mukaisesti pidetään telepalvelujen suorituspaikkana sitä paikkaa, jossa suorittajalla on
liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, josta palvelu suoritetaan, taikka jos tällaista
kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, suorittajan kotipaikkaa tai pysyvää asuinpaikkaa.
Tästä säännöstä aiheutuu ongelmia yhteisössä käytettävien telepalvelujen verotukseen. Tämän
säännön soveltamisesta seuraa itse asiassa, että Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneen
palvelujen suorittajan tarjoamat telepalvelut eivät kuulu veron soveltamisalaan, vaikka nämä
palvelut todellisuudessa kulutettaisiin unionissa. Yhä useammat kuluttajat ovat turvautuneet
Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneisiin palvelujen suorittajiin välttääkseen alv:n
maksamisen. Telepalvelujen tehokasta verottamista koskeva ongelma syntyi näiden palvelujen
tarjoamiseen liittyvien teknisten mahdollisuuksien kehityttyä sellaisiksi, että palvelujen
 suorittaja ei enää tarvitse omaa verkkoa tai muuta kiinteää toimipaikkaa asiakkaan kotimaassa.
Tämä kehitys johtaa jäsenvaltioiden julkisessa taloudessa verotulojen menetyksiin vaikuttaen
samanaikaisesti Euroopan televiestintäalan yhtiöiden kilpailukykyyn; tilannetta tällä alalla
voidaan parhaiten kuvailla siten, että kysymyksessä on veron kiertäminen.
Tämän tilanteen parantamiseksi Luxemburgin suurherttuakunta haluaa soveltaa erilaisia
sääntöjä verotuspaikan osalta ja haluaa verotuspaikkana pidettävän paikkaa, jossa asiakkaalla,
jolle palvelu tarjotaan, on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, taikka jos tällaista
kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, asiakkaan kotipaikka tai pysyvä asuinpaikka. Tällä
tavoin alv:n tavoite eli verottaa kaikkea yhteisössä tapahtuvaa kulutusta voitaisiin toteuttaa
telepalvelujen osalta kokonaisuudessaan.
Koska pyydetyn poikkeuksen tarkoituksena on verotuspaikan muuttaminen ja samaa
poikkeusta vaativat kaikki jäsenvaltiot, neuvoston myöntämällä luvalla olisi vastaavanlainen
vaikutus kuin kuudennen direktiivin muuttamisella. Tällainen muutos voidaan kuitenkin tehdä
ainoastaan perustamissopimuksen sääntöjen mukaisesti, joissa turvataan erityisesti Euroopan
parlamentin ja talous- ja sosiaalikomitean oikeudet. Näiden olosuhteiden vallitessa
          EYVL N:o L 145, 13.6.1977, s.l. Sellaisena kuin direktiivi on viimeksi muutettuna direktiivillä
          96/95/EY (EYVL N:o L 338, 28.12.96, s.89).
                                                - St
 ---pagebreak--- suunnitellulle toimenpiteelle voidaan myöntää lupa ainoastaan väliaikaisena toimenpiteenä, joka
kunnioittaa jäsenvaltioiden oikeutettuja etuja eli ehkäisee veron kiertämistä, odotettaessa
neuvostolle samaan aikaan esitettävän ehdotuksen hyväksymistä kuudetta direktiiviä
muuttavaksi direktiiviksi. Samasta syystä poikkeuksen kesto on rajattava ottaen huomioon
yhteisön säännöksen antamiseen ja sen saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä tarvittava
aika. Tässä suhteessa noin kahden vuoden määräaika vaikuttaa riittävältä, mikä rajaisi
poikkeuksen voimassaoloajan 31 päivään joulukuuta 1998.
Koska kysymys on turvaavasta toimenpiteestä, on rajoituttava siihen, mikä on ehdottoman
välttämätöntä veron kiertämisen estämiseksi, ja sen estämättä, mitä kuudetta direktiiviä
muuttavassa ehdotuksessa direktiiviksi säädetään, on turvauduttava jo hyvin tunnettuun ja siten
helposti sovellettavaan verotusmenetelmään.
fräin ollen on ensiksi rajattava luvan vaikutus ainoastaan yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneen
palvelujen suorittajan tarjoamiin palveluihin, koska ainoastaan nämä palvelut eivät tällä hetkellä
kuulu verotuksen piiriin ja aiheuttavat veron kiertämistä.
Verotuspaikan määrittelemisen osalta olisi valittava menetelmä, joka luo mahdollisimman
vähän erityisiä verotuksellisia velvoitteita yhteisön ulkopuolisille palvelujen suorittajille ja näin
ollen ei päätetä kuudennen direktiivin muuttamisen yhteydessä vahvistettavaa
verotusjärjestelmään etukäteen. Tavoitteet voidaan saavuttaa parhaiten nojautumalla
kuudennen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohtaan, jossa säädetään palvelujen
vastaanottajana olevan verovelvollisen kuulumisesta veron piiriin.
Ei kuitenkaan riitä, että tarjotaan verotusratkaisu, joka koskee ainoastaan verovelvollisille
toimitettuja palveluja. Tällaisella ratkaisulla katettaisiin ainoastaan niiden verovelvollisten
lopullinen kulutus, jotka eivät hyödy täydestä vähennysoikeudesta, eli erityisesti pankit ja
vakuutusyhtiöt, mutta se ei koskisi yksityishenkilöiden ostamia palveluja. Tämän puutteen
korjaamiseksi on säädettävä 9 artiklan 3 kohdan b alakohdan pakollisesta soveltamisesta
telepalveluihin, joita toimitaan niille, jotka eivät ole verovelvollisia.
Jotta voidaan ottaa käyttöön erityinen yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden telepalvelujen
tarjoajien palvelujen paikkaa koskeva sääntö, on välttämätöntä määritellä kyseessä olevat
palvelut. Paras ratkaisu on nojautua jo kansainvälisesti vakiintuneeseen määritelmään, jollainen
löytyy Melbournen yleissopimuksesta.
Vaikka tällä hetkellä yhä useampia palveluja, kuten mainonta-, tieto-, virkistys- ja vapaa-
ajanpalveluja tarjotaan televerkkojen välityksellä, ei kuitenkaan ole suotavaa sisällyttää niitä
telepalvelujen määritelmään. Näitä muita palveluja voidaan itse asiassa tarjota myös muiden
kanavien kuin televerkkojen kautta ja erilaisten verotussääntöjen kehittäminen käytettävän
välityskanavan perusteella uhkaisi vääristää kilpailua. On siis parempi tehdä ero viestien
kuljettamisen ja viestien sisällön välillä.
Tämä ehdotus neuvoston päätökseksi on samanlainen kuin komission samana päivänä
neljäntoista muun jäsenvaltion osalta neuvostolle esittämät ehdotukset.
                                                   -     £Z-
 ---pagebreak---                                      (Komission esittämä)
                                          ehdotus:
                                  NEUVOSTON PÄÄTÖS
luvan antamisesta Luxemburgin suurherttuakunnalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön
       yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta
                                  poikkeavaa toimenpidettä
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen
arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste, 17 päivänä toukokuuta 1977
annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, ja erityisesti sen 27 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,
sekä katsoo, että
neuvosto voi direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan 1 kohdan mukaisesti yksimielisesti komission
ehdotuksesta antaa jäsenvaltioille luvan ottaa käyttöön tästä direktiivistä poikkeavia
erityistoimenpiteitä veronkannon yksinkertaistamiseksi tai tietyntyyppisten veropetosten ja
veron kiertämisen estämiseksi,
komissiossa 6 päivänä joulukuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä Luxemburgin
suurherttuakunta pyysi lupaa ottaa käyttöön direktiivin 9 artiklasta poikkeava toimenpide,
muille jäsenvaltioille on ilmoitettu 20          päivänä    joulukuuta     1996    Luxemburgin
suurherttuakunnan esittämästä pyynnöstä,
toimenpide on tarpeen veron kiertämisestä aiheutuvien vaikutusten vastustamiseksi, jotka ovat
johtaneet siihen, että yhä useampi yhteisön verovelvollinen ja yhteisön verovelvollisuuden
piiriin kuulumaton hankkii telepalveluja yhteisön ulkopuolelta ainoastaan välttääkseen alv:n
maksamisen,
on suotavaa, että poikkeuslupa myönnetään 31 päivään joulukuuta 1998, jotta neuvosto voi
vahvistaa yleisen ja lopullisen ratkaisun yhteisön tasolla komission esittämän ehdotuksen
perusteella,
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN.
                                                 ^2>
 ---pagebreak---                                      1 artikla
Luxemburgin suurherttuakunnalle annetaan direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan 1
kohdasta poiketen lupa sisällyttää kyseisen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohdan
soveltamisalaan yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden suorittajien yhteisöön
sijoittautuneille asiakkaille tarjoamat telepalvelut. Jos jäsenvaltio hyödyntää tätä
mahdollisuutta, sen on myös sovellettava näihin palveluihin direktiivin 77/388/ETY 9
artiklan 3 kohdan b alakohdan säännöksiä.
Telepalveluina pidetään palveluja, joiden tarkoituksena on signaalien, kirjoitettujen,
kuvallisten ja ääniviestien tai eri tyyppisten tietojen välittäminen, lähettäminen ja
vastaanottaminen johtimella, radioteitse, optisesti tai muulla sähkömagneettisella
menetelmällä, mukaan luettuna tällaisen välittämisen, lähettämisen tai vastaanottamisen
menetelmän käyttöoikeuden siirto tai käyttöluvan myöntäminen.
                                     2 artikla
Tässä päätöksessä tarkoitetun luvan voimassaoloaika päättyy 31 päivänä joulukuuta
1998.
                                     3 artikla
Tämä päätös on osoitettu Luxemburgin suurherttuakunnalle.
Tehty Brysselissä
                                                         Neuvoston puolesta
                                                         Puheenjohtaja
                                            SH-
 ---pagebreak--- RAHOITUSSELVITYS
Kun tämä ehdotus neuvoston päätökseksi hyväksytään, siitä aiheutuu korotus yhteisön alv:sta
peräisin oleviin omiin varoihin, koska telepalvelujen verotuspaikan muuttaminen kattaa
paremmin näiden palvelujen kulutuksen Euroopan unionissa.
On kuitenkin mahdotonta arvioida määrällisesti kyseinen omien varojen kasvu.
                                           - ^       -
 ---pagebreak---                                 (Komission esittämä)
                                     ehdotus:
                              NEUVOSTON PÄÄTÖS
luvan antamisesta Alankomaiden kuningaskunnalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön
    yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta
                             poikkeavaa toimenpidettä
                                              £&'
 ---pagebreak---                                          PERUSTELUT
Komission pääsihteeristössä 30 päivänä syyskuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä
Alankomaiden kuningaskunta pyysi jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhden-
mukaistamisesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste , 17
päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan
mukaisesti lupaa voida soveltaa kyseisen direktiivin 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä.
Toisille jäsenvaltioille on ilmoitettu kuudennen direktiivin 27 artiklan 3 kohdan mukaisesti
Alankomaiden kuningaskunnan pyynnöstä 20 päivänä joulukuuta 1996 päivätyllä kirjeellä.
Tämä pyyntö liittyy telepalvelujen         suorittamisen verotuspaikkaa koskevien            sääntöjen
muuttamiseen.
Sovellettaessa voimassaolevaa lainsäädäntöä kuudennen direktiivin 9 artiklan 1 kohdan
mukaisesti pidetään telepalvelujen suorituspaikkana sitä paikkaa, jossa suorittajalla on
liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, josta palvelu suoritetaan, taikka jos tällaista
kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, suorittajan kotipaikkaa tai pysyvää asuinpaikkaa.
Tästä säännöstä aiheutuu ongelmia yhteisössä käytettävien telepalvelujen verotukseen. Tämän
säännön soveltamisesta seuraa itse asiassa, että Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneen
palvelujen suorittajan tarjoamat telepalvelut eivät kuulu veron soveltamisalaan, vaikka nämä
palvelut todellisuudessa kulutettaisiin unionissa. Yhä useammat kuluttajat ovat turvautuneet
Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneisiin palvelujen suorittajiin välttääkseen alv:n
maksamisen. Telepalvelujen tehokasta verottamista koskeva ongelma syntyi näiden palvelujen
tarjoamiseen liittyvien teknisten mahdollisuuksien kehityttyä sellaisiksi, että palvelujen
suorittaja ei enää tarvitse omaa verkkoa tai muuta kiinteää toimipaikkaa asiakkaan kotimaassa.
Tämä kehitys johtaa jäsenvaltioiden julkisessa taloudessa verotulojen menetyksiin vaikuttaen
samanaikaisesti Euroopan televiestintäalan yhtiöiden kilpailukykyyn; tilannetta tällä alalla
voidaan parhaiten kuvailla siten, että kysymyksessä on veron kiertäminen.
Tämän tilanteen parantamiseksi Alankomaiden kuningaskunta haluaa soveltaa erilaisia sääntöjä
verotuspaikan osalta ja haluaa verotuspaikkana pidettävän paikkaa, jossa asiakkaalla, jolle
palvelu tarjotaan, on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, taikka jos tällaista
kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, asiakkaan kotipaikka tai pysyvä asuinpaikka. Tällä
tavoin alv:n tavoite eli verottaa kaikkea yhteisössä tapahtuvaa kulutusta voitaisiin toteuttaa
telepalvelujen osalta kokonaisuudessaan.
Koska pyydetyn poikkeuksen tarkoituksena on verotuspaikan muuttaminen ja samaa
poikkeusta vaativat kaikki jäsenvaltiot, neuvoston myöntämällä luvalla olisi vastaavanlainen
vaikutus kuin kuudennen direktiivin muuttamisella. Tällainen muutos voidaan kuitenkin tehdä
ainoastaan perustamissopimuksen sääntöjen mukaisesti, joissa turvataan erityisesti Euroopan
         EYVL N:o L 145, 13.6.1977, s. 1. Sellaisena kuin direktiivi on viimeksi muutettuna direktiivillä
         96/95/EY (EYVL N:o L 338, 28.12.96, s.89).
 ---pagebreak--- parlamentin ja talous- ja sosiaalikomitean oikeudet. Näiden olosuhteiden vallitessa
suunnitellulle toimenpiteelle voidaan myöntää lupa ainoastaan väliaikaisena toimenpiteenä, joka
kunnioittaa jäsenvaltioiden oikeutettuja etuja eli ehkäisee veron kiertämistä, odotettaessa
neuvostolle samaan aikaan esitettävän ehdotuksen hyväksymistä kuudetta direktiiviä
muuttavaksi direktiiviksi. Samasta syystä poikkeuksen kesto on rajattava ottaen huomioon
yhteisön säännöksen antamiseen ja sen saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä tarvittava
aika. Tässä suhteessa noin kahden vuoden määräaika vaikuttaa riittävältä, mikä rajaisi
poikkeuksen voimassaoloajan 31 päivään joulukuuta 1998.
Koska kysymys on turvaavasta toimenpiteestä, on rajoituttava siihen, mikä on ehdottoman
välttämätöntä veron kiertämisen estämiseksi, ja sen estämättä, mitä kuudetta direktiiviä
muuttavassa ehdotuksessa direktiiviksi säädetään, on turvauduttava jo hyvin tunnettuun ja siten
helposti sovellettavaan verotusmenetelmään.
Näin ollen on ensiksi rajattava luvan vaikutus ainoastaan yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneen
palvelujen suorittajan tarjoamiin palveluihin, koska ainoastaan nämä palvelut eivät tällä hetkellä
kuulu verotuksen piiriin ja aiheuttavat veron kiertämistä.
Verotuspaikan määrittelemisen osalta olisi valittava menetelmä, joka luo mahdollisimman
vähän erityisiä verotuksellisia velvoitteita yhteisön ulkopuolisille palvelujen suorittajille ja näin
ollen ei päätetä kuudennen direktiivin muuttamisen yhteydessä vahvistettavaa
verotusjärjestelmään etukäteen. Tavoitteet voidaan saavuttaa parhaiten nojautumalla
kuudennen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohtaan, jossa säädetään palvelujen
vastaanottajana olevan verovelvollisen kuulumisesta veron piiriin.
Ei kuitenkaan riitä, että tarjotaan verotusratkaisu, joka koskee ainoastaan verovelvollisille
toimitettuja palveluja. Tällaisella ratkaisulla katettaisiin ainoastaan niiden verovelvollisten
lopullinen kulutus, jotka eivät hyödy täydestä vähennysoikeudesta, eli erityisesti pankit ja
vakuutusyhtiöt, mutta se ei koskisi yksityishenkilöiden ostamia palveluja. Tämän puutteen
korjaamiseksi on säädettävä 9 artiklan 3 kohdan b alakohdan pakollisesta soveltamisesta
telepalveluihin, joita toimitaan niille, jotka eivät ole verovelvollisia.
Jotta voidaan ottaa käyttöön erityinen yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden telepalvelujen
tarjoajien palvelujen paikkaa koskeva sääntö, on välttämätöntä määritellä kyseessä olevat
palvelut. Paras ratkaisu on nojautua jo kansainvälisesti vakiintuneeseen määritelmään, jollainen
löytyy Melbournen yleissopimuksesta.
Vaikka tällä hetkellä yhä useampia palveluja, kuten mainonta-, tieto-, virkistys- ja vapaa-
ajanpalveluja tarjotaan televerkkojen välityksellä, ei kuitenkaan ole suotavaa sisällyttää niitä
telepalvelujen määritelmään. Näitä muita palveluja voidaan itse asiassa tarjota myös muiden
kanavien kuin televerkkojen kautta ja erilaisten verotussääntöjen kehittäminen käytettävän
välityskanavan perusteella uhkaisi vääristää kilpailua. On siis parempi tehdä ero viestien
kuljettamisen ja viestien sisällön välillä
Tämä ehdotus neuvoston päätökseksi on samanlainen kuin komission samana päivänä
neljäntoista muun jäsenvaltion osalta neuvostolle esittämät ehdotukset.
                                                     s&-
 ---pagebreak---                                       (Komission esittämä)
                                             ehdotus:
                                    NEUVOSTON PÄÄTÖS
 luvan antamisesta Alankomaiden kuningaskunnalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön
       yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta
                                    poikkeavaa toimenpidettä
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen
arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste, 17 päivänä toukokuuta 1977
annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, ja erityisesti sen 27 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,
sekä katsoo, että
neuvosto voi direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan 1 kohdan mukaisesti yksimielisesti komission
ehdotuksesta antaa jäsenvaltioille luvan ottaa käyttöön tästä direktiivistä poikkeavia
erityistoimenpiteitä veronkannon yksinkertaistamiseksi tai tietyntyyppisten veropetosten ja
veron kiertämisen estämiseksi,
komissiossa 30 päivänä syyskuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä Alankomaiden
kuningaskunta pyysi lupaa ottaa käyttöön direktiivin 9 artiklasta poikkeava toimenpide,
muille jäsenvaltioille on ilmoitettu 20 päivänä joulukuuta 1996 Alankomaiden kuningaskunnan
esittämästä pyynnöstä,
toimenpide on tarpeen veron kiertämisestä aiheutuvien vaikutusten vastustamiseksi, jotka ovat
johtaneet siihen, että yhä useampi yhteisön verovelvollinen ja yhteisön verovelvollisuuden
piiriin kuulumaton hankkii telepalveluja yhteisön ulkopuolelta ainoastaan välttääkseen alv:n
maksamisen,
on suotavaa, että poikkeuslupa myönnetään 31 päivään joulukuuta 1998, jotta neuvosto voi
vahvistaa yleisen ja lopullisen ratkaisun yhteisön tasolla komission esittämän ehdotuksen
 perusteella,
 ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
                                              ~ S\~
 ---pagebreak---                                      1 artikla
Alankomaiden kuningaskunnalle annetaan direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan 1
kohdasta poiketen lupa sisällyttää kyseisen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohdan
soveltamisalaan yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden suorittajien yhteisöön
sijoittautuneille asiakkaille tarjoamat telepalvelut. Jos jäsenvaltio hyödyntää tätä
mahdollisuutta, sen on myös sovellettava näihin palveluihin direktiivin 77/388/ETY 9
artiklan 3 kohdan b alakohdan säännöksiä.
Telepalveluina pidetään palveluja, joiden tarkoituksena on signaalien, kirjoitettujen,
kuvallisten ja ääniviestien tai eri tyyppisten tietojen välittäminen, lähettäminen ja
vastaanottaminen johtimella, radioteitse, optisesti tai muulla sähkömagneettisella
menetelmällä, mukaan luettuna tällaisen välittämisen, lähettämisen tai vastaanottamisen
menetelmän käyttöoikeuden siirto tai käyttöluvan myöntäminen.
                                    2 artikla
Tässä päätöksessä tarkoitetun luvan voimassaoloaika päättyy 31 päivänä joulukuuta
1998.
                                    3 artikla
Tämä päätös on osoitettu Alankomaiden kuningaskunnalle.
Tehty Brysselissä
                                                         Neuvoston puolesta
                                                         Puheenjohtaja
                                       - 0,0 ~
 ---pagebreak--- RAHOITUSSELVITYS
Kun tämä ehdotus neuvoston päätökseksi hyväksytään, siitä aiheutuu korotus yhteisön alv:sta
peräisin oleviin omiin varoihin, koska telepalvelujen verotuspaikan muuttaminen kattaa
paremmin näiden palvelujen kulutuksen Euroopan unionissa.
On kuitenkin mahdotonta arvioida määrällisesti kyseinen omien varojen kasvu.
                                                c\-
 ---pagebreak---                               (Komission esittämä)
                                    ehdotus:
                           NEUVOSTON PÄÄTÖS
 luvan antamisesta Itävallan tasavallalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön
yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta
                           poikkeavaa toimenpidettä
                                        -   Q>Z-
 ---pagebreak---                                          PERUSTELUT
Komission pääsihteeristössä 6 päivänä syyskuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä
Itävallan tasavalta pyysi jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta -
yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste1, 17 päivänä
toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan mukaisesti
lupaa voida soveltaa kyseisen direktiivin 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä.
Toisille jäsenvaltioille on ilmoitettu kuudennen direktiivin 27 artiklan 3 kohdan mukaisesti
Itävallan tasavallan pyynnöstä 20 päivänä joulukuuta 1996 päivätyllä kirjeellä.
Tämä pyyntö liittyy telepalvelujen         suorittamisen verotuspaikkaa koskevien            sääntöjen
muuttamiseen.
Sovellettaessa voimassaolevaa lainsäädäntöä kuudennen direktiivin 9 artiklan 1 kohdan
mukaisesti pidetään telepalvelujen suorituspaikkana sitä paikkaa, jossa suorittajalla on
liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, josta palvelu suoritetaan, taikka jos tällaista
kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, suorittajan kotipaikkaa tai pysyvää asuinpaikkaa.
Tästä säännöstä aiheutuu ongelmia yhteisössä käytettävien telepalvelujen verotukseen. Tämän
säännön soveltamisesta seuraa itse asiassa, että Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneen
palvelujen suorittajan tarjoamat telepalvelut eivät kuulu veron soveltamisalaan, vaikka nämä
palvelut todellisuudessa kulutettaisiin unionissa. Yhä useammat kuluttajat ovat turvautuneet
Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneisiin palvelujen suorittajiin välttääkseen alv:n
maksamisen. Telepalvelujen tehokasta verottamista koskeva ongelma syntyi näiden palvelujen
tarjoamiseen liittyvien teknisten mahdollisuuksien kehityttyä sellaisiksi, että palvelujen
suorittaja ei enää tarvitse omaa verkkoa tai muuta kiinteää toimipaikkaa asiakkaan kotimaassa.
Tämä kehitys johtaa jäsenvaltioiden julkisessa taloudessa verotulojen menetyksiin vaikuttaen
samanaikaisesti Euroopan televiestintäalan yhtiöiden kilpailukykyyn; tilannetta tällä alalla
voidaan parhaiten kuvailla siten, että kysymyksessä on veron kiertäminen.
Tämän tilanteen parantamiseksi Itävallan tasavalta haluaa soveltaa erilaisia sääntöjä
verotuspaikan osalta ja haluaa verotuspaikkana pidettävän paikkaa, jossa asiakkaalla, jolle
palvelu tarjotaan, on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, taikka jos tällaista
kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, asiakkaan kotipaikka tai pysyvä asuinpaikka. Tällä
tavoin alv:n tavoite eli verottaa kaikkea yhteisössä tapahtuvaa kulutusta voitaisiin toteuttaa
telepalvelujen osalta kokonaisuudessaan.
Koska pyydetyn poikkeuksen tarkoituksena on verotuspaikan muuttaminen ja samaa
poikkeusta vaativat kaikki jäsenvaltiot, neuvoston myöntämällä luvalla olisi vastaavanlainen
vaikutus kuin kuudennen direktiivin muuttamisella. Tällainen muutos voidaan kuitenkin tehdä
ainoastaan perustamissopimuksen sääntöjen mukaisesti, joissa turvataan erityisesti Euroopan
         EYVL N:o L 145, 13.6.1977, s. 1. Sellaisena kuin direktiivi on viimeksi muutettuna direktiivillä
         96/95/EY (EYVL N:o L 338, 28.12.96, s.89).
                                                 - 63-
 ---pagebreak---  parlamentin ja talous- ja sosiaalikomitean oikeudet. Näiden olosuhteiden vallitessa
 suunnitellulle toimenpiteelle voidaan myöntää lupa ainoastaan väliaikaisena toimenpiteenä, joka
 kunnioittaa jäsenvaltioiden oikeutettuja etuja eli ehkäisee veron kiertämistä, odotettaessa
 neuvostolle samaan aikaan esitettävän ehdotuksen hyväksymistä kuudetta direktiiviä
 muuttavaksi direktiiviksi. Samasta syystä poikkeuksen kesto on rajattava ottaen huomioon
 yhteisön säännöksen antamiseen ja sen saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä tarvittava
 aika. Tässä suhteessa noin kahden vuoden määräaika vaikuttaa riittävältä, mikä rajaisi
 poikkeuksen voimassaoloajan 31 päivään joulukuuta 1998.
 Koska kysymys on turvaavasta toimenpiteestä, on rajoituttava siihen, mikä on ehdottoman
välttämätöntä veron kiertämisen estämiseksi, ja sen estämättä, mitä kuudetta direktiiviä
 muuttavassa ehdotuksessa direktiiviksi säädetään, on turvauduttava jo hyvin tunnettuun ja siten
helposti sovellettavaan verotusmenetelmään.
Näin ollen on ensiksi rajattava luvan vaikutus ainoastaan yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneen
palvelujen suorittajan tarjoamiin palveluihin, koska ainoastaan nämä palvelut eivät tällä hetkellä
kuulu verotuksen piiriin ja aiheuttavat veron kiertämistä.
Verotuspaikan määrittelemisen osalta olisi valittava menetelmä, joka luo mahdollisimman
vähän erityisiä verotuksellisia velvoitteita yhteisön ulkopuolisille palvelujen suorittajille ja näin
ollen ei päätetä kuudennen direktiivin muuttamisen yhteydessä                       vahvistettavaa
verotusjärjestelmään etukäteen. Tavoitteet voidaan saavuttaa parhaiten nojautumalla
kuudennen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohtaan, jossa säädetään palvelujen
vastaanottajana olevan verovelvollisen kuulumisesta veron piiriin.
Ei kuitenkaan riitä, että tarjotaan verotusratkaisu, joka koskee ainoastaan verovelvollisille
toimitettuja palveluja. Tällaisella ratkaisulla katettaisiin ainoastaan niiden verovelvollisten
lopullinen kulutus, jotka eivät hyödy täydestä vähennysoikeudesta, eli erityisesti pankit ja
vakuutusyhtiöt, mutta se ei koskisi yksityishenkilöiden ostamia palveluja. Tämän puutteen
korjaamiseksi on säädettävä 9 artiklan 3 kohdan b alakohdan pakollisesta soveltamisesta
telepalveluihin, joita toimitaan niille, jotka eivät ole verovelvollisia.
Jotta voidaan ottaa käyttöön erityinen yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden telepalvelujen
tarjoajien palvelujen paikkaa koskeva sääntö, on välttämätöntä määritellä kyseessä olevat
palvelut. Paras ratkaisu on nojautua jo kansainvälisesti vakiintuneeseen määritelmään, jollainen
löytyy Melbournen yleissopimuksesta.
Vaikka tällä hetkellä yhä useampia palveluja, kuten mainonta-, tieto-, virkistys- ja vapaa-
ajanpalveluja tarjotaan televerkkojen välityksellä, ei kuitenkaan ole suotavaa sisällyttää niitä
telepalvelujen määritelmään. Näitä muita palveluja voidaan itse asiassa tarjota myös muiden
kanavien kuin televerkkojen kautta ja erilaisten verotussääntöjen kehittäminen käytettävän
välityskanavan perusteella uhkaisi vääristää kilpailua. On siis parempi tehdä ero viestien
kuljettamisen ja viestien sisällön välillä.
Tämä ehdotus neuvoston päätökseksi on samanlainen kuin komission samana päivänä
neljäntoista muun jäsenvaltion osalta neuvostolle esittämät ehdotukset.
                                                      0+-
 ---pagebreak---                                               ehdotus:
                                     NEUVOSTON PÄÄTÖS
         luvan antamisesta Itävallan tasavallalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön
       yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta
                                    poikkeavaa toimenpidettä
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
 ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
 ottaa huomioon jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen
 arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste, 17 päivänä toukokuuta 1977
 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, ja erityisesti sen 27 artiklan,
 ottaa huomioon komission ehdotuksen,
 sekä katsoo, että
 neuvosto voi direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan 1 kohdan mukaisesti yksimielisesti komission
ehdotuksesta antaa jäsenvaltioille luvan ottaa käyttöön tästä direktiivistä poikkeavia
erityistoimenpiteitä veronkannon yksinkertaistamiseksi tai tietyntyyppisten veropetosten ja
veron kiertämisen estämiseksi,
komissiossa 6 päivänä syyskuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä Itävallan tasavalta pyysi
lupaa ottaa käyttöön direktiivin 9 artiklasta poikkeava toimenpide,
muille jäsenvaltioille on ilmoitettu 20 päivänä joulukuuta 1996 Itävallan tasavallan esittämästä
pyynnöstä,
toimenpide on tarpeen veron kiertämisestä aiheutuvien vaikutusten vastustamiseksi, jotka ovat
johtaneet siihen, että yhä useampi yhteisön verovelvollinen ja yhteisön verovelvollisuuden
piiriin kuulumaton hankkii telepalveluja yhteisön ulkopuolelta ainoastaan välttääkseen alv:n
maksamisen,
on suotavaa, että poikkeuslupa myönnetään 31 päivään joulukuuta 1998, jotta neuvosto voi
vahvistaa yleisen ja lopullisen ratkaisun yhteisön tasolla komission esittämän ehdotuksen
perusteella,
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
                                                 c&-
 ---pagebreak---                                      1 artikla
Itävallan tasavallalle annetaan direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan I kohdasta poiketen
lupa sisällyttää kyseisen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohdan soveltamisalaan
yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden suorittajien yhteisöön sijoittautuneille asiakkaille
tarjoamat telepalvelut. Jos jäsenvaltio hyödyntää tätä mahdollisuutta, sen on myös
sovellettava näihin palveluihin direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan 3 kohdan b alakohdan
säännöksiä.
Telepalveluina pidetään palveluja, joiden tarkoituksena on signaalien, kirjoitettujen,
kuvallisten ja ääniviestien tai eri tyyppisten tietojen välittäminen, lähettäminen ja
vastaanottaminen johtimella, radioteitse, optisesti tai muulla sähkömagneettisella
menetelmällä, mukaan luettuna tällaisen välittämisen, lähettämisen tai vastaanottamisen
menetelmän käyttöoikeuden siirto tai käyttöluvan myöntäminen.
                                     2 artikla
Tässä päätöksessä tarkoitetun luvan voimassaoloaika päättyy 31 päivänä joulukuuta
1998.
                                     3 artikla
Tämä päätös on osoitettu Itävallan tasavallalle.
Tehty Brysselissä
                                                          Neuvoston puolesta
                                                          Puheenjohtaja
                                          6C-
 ---pagebreak--- RAHOITUSSELVITYS
Kun tämä ehdotus neuvoston päätökseksi hyväksytään, siitä aiheutuu korotus yhteisön alv:sta
peräisin oleviin omiin varoihin, koska telepalvelujen verotuspaikan muuttaminen kattaa
paremmin näiden palvelujen kulutuksen Euroopan unionissa.
On kuitenkin mahdotonta arvioida määrällisesti kyseinen omien varojen kasvu.
                                               c\-
 ---pagebreak---                               (Komission esittämä)
                                    ehdotus:
                            NEUVOSTON PÄÄTÖS
 luvan antamisesta Portugalin tasavallalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön
yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta
                           poikkeavaa toimenpidettä
                                       É&
 ---pagebreak---                                          PERUSTELUT
Komission pääsihteeristössä 6 päivänä joulukuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä
Portugalin tasavalta pyysi jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta -
yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste1,                    17 päivänä
toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan mukaisesti
lupaa voida soveltaa kyseisen direktiivin 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä.
Toisille jäsenvaltioille on ilmoitettu kuudennen direktiivin 27 artiklan 3 kohdan mukaisesti
Portugalin tasavallan pyynnöstä 20 päivänä joulukuuta 1996 päivätyllä kirjeellä.
Tämä pyyntö liittyy telepalvelujen         suorittamisen verotuspaikkaa         koskevien    sääntöjen
muuttamiseen.
Sovellettaessa voimassaolevaa lainsäädäntöä kuudennen direktiivin 9 artiklan 1 kohdan
mukaisesti pidetään telepalvelujen suorituspaikkana sitä paikkaa, jossa suorittajalla on
liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, josta palvelu suoritetaan, taikka jos tällaista
kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, suorittajan kotipaikkaa tai pysyvää asuinpaikkaa.
Tästä säännöstä aiheutuu ongelmia yhteisössä käytettävien telepalvelujen verotukseen. Tämän
säännön soveltamisesta seuraa itse asiassa, että Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneen
palvelujen suorittajan tarjoamat telepalvelut eivät kuulu veron soveltamisalaan, vaikka nämä
palvelut todellisuudessa kulutettaisiin unionissa. Yhä useammat kuluttajat ovat turvautuneet
Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneisiin palvelujen suorittajiin välttääkseen alv:n
maksamisen. Telepalvelujen tehokasta verottamista koskeva ongelma syntyi näiden palvelujen
tarjoamiseen liittyvien teknisten mahdollisuuksien kehityttyä sellaisiksi, että palvelujen
suorittaja ei enää tarvitse omaa verkkoa tai muuta kiinteää toimipaikkaa asiakkaan kotimaassa.
Tämä kehitys johtaa jäsenvaltioiden julkisessa taloudessa verotulojen menetyksiin vaikuttaen
samanaikaisesti Euroopan televiestintäalan yhtiöiden kilpailukykyyn; tilannetta tällä alalla
voidaan parhaiten kuvailla siten, että kysymyksessä on veron kiertäminen.
Tämän tilanteen parantamiseksi Portugalin tasavalta haluaa soveltaa erilaisia sääntöjä
verotuspaikan osalta ja haluaa verotuspaikkana pidettävän paikkaa, jossa asiakkaalla, jolle
palvelu tarjotaan, on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, taikka jos tällaista
kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, asiakkaan kotipaikka tai pysyvä asuinpaikka. Tällä
tavoin alv:n tavoite eli verottaa kaikkea yhteisössä tapahtuvaa kulutusta voitaisiin toteuttaa
telepalvelujen osalta kokonaisuudessaan.
Koska pyydetyn poikkeuksen tarkoituksena on verotuspaikan muuttaminen ja samaa
poikkeusta vaativat kaikki jäsenvaltiot, neuvoston myöntämällä luvalla olisi vastaavanlainen
vaikutus kuin kuudennen direktiivin muuttamisella. Tällainen muutos voidaan kuitenkin tehdä
ainoastaan perustamissopimuksen sääntöjen mukaisesti, joissa turvataan erityisesti Euroopan
         EYVL N:o L 145, 13.6.1977, s. 1. Sellaisena kuin direktiivi on viimeksi muutettuna direktiivillä
         96/95/EY (EYVL N:o L 338, 28.12.96, s.89).
 ---pagebreak--- parlamentin ja talous- ja sosiaalikomitean oikeudet. Näiden olosuhteiden vallitessa
suunnitellulle toimenpiteelle voidaan myöntää lupa ainoastaan väliaikaisena toimenpiteenä, joka
kunnioittaa jäsenvaltioiden oikeutettuja etuja eli ehkäisee veron kiertämistä, odotettaessa
neuvostolle samaan aikaan esitettävän ehdotuksen hyväksymistä kuudetta direktiiviä
muuttavaksi direktiiviksi. Samasta syystä poikkeuksen kesto on rajattava ottaen huomioon
yhteisön säännöksen antamiseen ja sen saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä tarvittava
aika. Tässä suhteessa noin kahden vuoden määräaika vaikuttaa riittävältä, mikä rajaisi
poikkeuksen voimassaoloajan 31 päivään joulukuuta 1998.
Koska kysymys on turvaavasta toimenpiteestä, on rajoituttava siihen, mikä on ehdottoman
välttämätöntä veron kiertämisen estämiseksi, ja sen estämättä, mitä kuudetta direktiiviä
muuttavassa ehdotuksessa direktiiviksi säädetään, on turvauduttava jo hyvin tunnettuun ja siten
helposti sovellettavaan verotusmenetelmään.
Näin ollen on ensiksi rajattava luvan vaikutus ainoastaan yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneen
palvelujen suorittajan tarjoamiin palveluihin, koska ainoastaan nämä palvelut eivät tällä hetkellä
kuulu verotuksen piiriin ja aiheuttavat veron kiertämistä.
Verotuspaikan määrittelemisen osalta olisi valittava menetelmä, joka luo mahdollisimman
vähän erityisiä verotuksellisia velvoitteita yhteisön ulkopuolisille palvelujen suorittajille ja näin
ollen ei päätetä kuudennen direktiivin muuttamisen yhteydessä                       vahvistettavaa
verotusjärjestelmään etukäteen. Tavoitteet voidaan saavuttaa parhaiten nojautumalla
kuudennen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohtaan, jossa säädetään palvelujen
vastaanottajana olevan verovelvollisen kuulumisesta veron piiriin.
Ei kuitenkaan riitä, että tarjotaan verotusratkaisu, joka koskee ainoastaan verovelvollisille
toimitettuja palveluja. Tällaisella ratkaisulla katettaisiin ainoastaan niiden verovelvollisten
lopullinen kulutus, jotka eivät hyödy täydestä vähennysoikeudesta, eli erityisesti pankit ja
vakuutusyhtiöt, mutta se ei koskisi yksityishenkilöiden ostamia palveluja. Tämän puutteen
korjaamiseksi on säädettävä 9 artiklan 3 kohdan b alakohdan pakollisesta soveltamisesta
telepalveluihin, joita toimitaan niille, jotka eivät ole verovelvollisia.
Jotta voidaan ottaa käyttöön erityinen yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden telepalvelujen
tarjoajien palvelujen paikkaa koskeva sääntö, on välttämätöntä määritellä kyseessä olevat
palvelut. Paras ratkaisu on nojautua jo kansainvälisesti vakiintuneeseen määritelmään, jollainen
löytyy Melbournen yleissopimuksesta.
Vaikka tällä hetkellä yhä useampia palveluja, kuten mainonta-, tieto-, virkistys- ja vapaa-
ajanpalveluja tarjotaan televerkkojen välityksellä, ei kuitenkaan ole suotavaa sisällyttää niitä
telepalvelujen määritelmään. Näitä muita palveluja voidaan itse asiassa tarjota myös muiden
kanavien kuin televerkkojen kautta ja erilaisten verotussääntöjen kehittäminen käytettävän
välityskanavan perusteella uhkaisi vääristää kilpailua. On siis parempi tehdä ero viestien
kuljettamisen ja viestien sisällön välillä.
Tämä ehdotus neuvoston päätökseksi on samanlainen kuin komission samana päivänä
neljäntoista muun jäsenvaltion osalta neuvostolle esittämät ehdotukset.
                                                     To-
 ---pagebreak---                                        (Komission esittämä)
                                              ehdotus:
                                     NEUVOSTON PÄÄTÖS
        luvan antamisesta Portugalin tasavallalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön
       yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta
                                     poikkeavaa toimenpidettä
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen
arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste, 17 päivänä toukokuuta 1977
annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, ja erityisesti sen 27 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,
sekä katsoo, että
neuvosto voi direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan 1 kohdan mukaisesti yksimielisesti komission
ehdotuksesta antaa jäsenvaltioille luvan ottaa käyttöön tästä direktiivistä poikkeavia
erityistoimenpiteitä veronkannon yksinkertaistamiseksi tai tietyntyyppisten veropetosten ja
veron kiertämisen estämiseksi,
komissiossa 6 päivänä joulukuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä Portugalin tasavalta
pyysi lupaa ottaa käyttöön direktiivin 9 artiklasta poikkeava toimenpide,
muille jäsenvaltioille on ilmoitettu 20 päivänä joulukuuta 1996 Portugalin tasavallan esittämästä
pyynnöstä,
toimenpide on tarpeen veron kiertämisestä aiheutuvien vaikutusten vastustamiseksi, jotka ovat
johtaneet siihen, että yhä useampi yhteisön verovelvollinen ja yhteisön verovelvollisuuden
piiriin kuulumaton hankkii telepalveluja yhteisön ulkopuolelta ainoastaan välttääkseen alv:n
maksamisen,
on suotavaa, että poikkeuslupa myönnetään 31 päivään joulukuuta 1998, jotta neuvosto voi
vahvistaa yleisen ja lopullisen ratkaisun yhteisön tasolla komission esittämän ehdotuksen
perusteella,
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
                                             - ?l -
 ---pagebreak---                                      1 artikla
Portugalin tasavallalle annetaan direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan 1 kohdasta poiketen
lupa sisällyttää kyseisen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohdan soveltamisalaan
yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden suorittajien yhteisöön sijoittautuneille asiakkaille
tarjoamat telepalvelut. Jos jäsenvaltio hyödyntää tätä mahdollisuutta, sen on myös
sovellettava näihin palveluihin direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan 3 kohdan b alakohdan
säännöksiä.
Telepalveluina pidetään palveluja, joiden tarkoituksena on signaalien, kirjoitettujen,
kuvallisten ja ääniviestien tai eri tyyppisten tietojen välittäminen, lähettäminen ja
vastaanottaminen johtimella, radioteitse, optisesti tai muulla sähkömagneettisella
menetelmällä, mukaan luettuna tällaisen välittämisen, lähettämisen tai vastaanottamisen
menetelmän käyttöoikeuden siirto tai käyttöluvan myöntäminen.
                                     2 artikla
Tässä päätöksessä tarkoitetun luvan voimassaoloaika päättyy 31 päivänä joulukuuta
 1998.
                                     3 artikla
Tämä päätös on osoitettu Portugalin tasavallalle.
Tehty Brysselissä
                                                          Neuvoston puolesta
                                                          Puheenjohtaja
                                    - 32.
 ---pagebreak--- RAHOITUSSELVITYS
Kun tämä ehdotus neuvoston päätökseksi hyväksytään, siitä aiheutuu korotus yhteisön alv:sta
peräisin oleviin omiin varoihin, koska telepalvelujen verotuspaikan muuttaminen kattaa
paremmin näiden palvelujen kulutuksen Euroopan unionissa.
On kuitenkin mahdotonta arvioida määrällisesti kyseinen omien varojen kasvu.
                                            13-
 ---pagebreak---                             (Komission esittämä)
                                  ehdotus:
                         NEUVOSTON PÄÄTÖS
  luvan antamisesta Suomen tasavallalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön
yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta
                         poikkeavaa toimenpidettä
                                     ^Kv-
 ---pagebreak---                                          PERUSTELUT
Komission pääsihteeristössä 6 päivänä joulukuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä
Suomen tasavalta pyysi jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta -
yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste1, 17 päivänä
toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan mukaisesti
lupaa voida soveltaa kyseisen direktiivin 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä.
Toisille jäsenvaltioille on ilmoitettu kuudennen direktiivin 27 artiklan 3 kohdan mukaisesti
Suomen tasavallan pyynnöstä 20 päivänä joulukuuta 1996 päivätyllä kirjeellä.
Tämä pyyntö liittyy telepalvelujen         suorittamisen verotuspaikkaa koskevien            sääntöjen
muuttamiseen.
Sovellettaessa voimassaolevaa lainsäädäntöä kuudennen direktiivin 9 artiklan 1 kohdan
mukaisesti pidetään telepalvelujen suorituspaikkana sitä paikkaa, jossa suorittajalla on
liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, josta palvelu suoritetaan, taikka jos tällaista
kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, suorittajan kotipaikkaa tai pysyvää asuinpaikkaa.
Tästä säännöstä aiheutuu ongelmia yhteisössä käytettävien telepalvelujen verotukseen. Tämän
säännön soveltamisesta seuraa itse asiassa, että Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneen
palvelujen suorittajan tarjoamat telepalvelut eivät kuulu veron soveltamisalaan, vaikka nämä
palvelut todellisuudessa kulutettaisiin unionissa. Yhä useammat kuluttajat ovat turvautuneet
Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneisiin palvelujen suorittajiin välttääkseen alv:n
maksamisen. Telepalvelujen tehokasta verottamista koskeva ongelma syntyi näiden palvelujen
tarjoamiseen liittyvien teknisten mahdollisuuksien kehityttyä sellaisiksi, että palvelujen
suorittaja ei enää tarvitse omaa verkkoa tai muuta kiinteää toimipaikkaa asiakkaan kotimaassa.
Tämä kehitys johtaa jäsenvaltioiden julkisessa taloudessa verotulojen menetyksiin vaikuttaen
samanaikaisesti Euroopan televiestintäalan yhtiöiden kilpailukykyyn; tilannetta tällä alalla
voidaan parhaiten kuvailla siten, että kysymyksessä on veron kiertäminen.
Tämän tilanteen parantamiseksi Suomen tasavalta haluaa soveltaa erilaisia sääntöjä
verotuspaikan osalta ja haluaa verotuspaikkana pidettävän paikkaa, jossa asiakkaalla, jolle
palvelu tarjotaan, on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, taikka jos tällaista
kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, asiakkaan kotipaikka tai pysyvä asuinpaikka. Tällä
tavoin alv:n tavoite eli verottaa kaikkea yhteisössä tapahtuvaa kulutusta voitaisiin toteuttaa
telepalvelujen osalta kokonaisuudessaan.
Koska pyydetyn poikkeuksen tarkoituksena on verotuspaikan muuttaminen ja samaa
poikkeusta vaativat kaikki jäsenvaltiot, neuvoston myöntämällä luvalla olisi vastaavanlainen
vaikutus kuin kuudennen direktiivin muuttamisella. Tällainen muutos voidaan kuitenkin tehdä
ainoastaan perustamissopimuksen sääntöjen mukaisesti, joissa turvataan erityisesti Euroopan
         EYVL N:o L 145, 13.6.1977, s. 1. Sellaisena kuin direktiivi on viimeksi muutettuna direktiivillä
         96/95/EY (EYVL N:o L 338, 28.12.96, s.89).
 ---pagebreak--- parlamentin ja talous- ja sosiaalikomitean oikeudet. Näiden olosuhteiden vallitessa
suunnitellulle toimenpiteelle voidaan myöntää lupa ainoastaan väliaikaisena toimenpiteenä, joka
kunnioittaa jäsenvaltioiden oikeutettuja etuja eli ehkäisee veron kiertämistä, odotettaessa
neuvostolle samaan aikaan esitettävän ehdotuksen hyväksymistä kuudetta direktiiviä
muuttavaksi direktiiviksi. Samasta syystä poikkeuksen kesto on rajattava ottaen huomioon
yhteisön säännöksen antamiseen ja sen saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä tarvittava
aika. Tässä suhteessa noin kahden vuoden määräaika vaikuttaa riittävältä, mikä rajaisi
poikkeuksen voimassaoloajan 31 päivään joulukuuta 1998.
Koska kysymys on turvaavasta toimenpiteestä, on rajoituttava siihen, mikä on ehdottoman
välttämätöntä veron kiertämisen estämiseksi, ja sen estämättä, mitä kuudetta direktiiviä
muuttavassa ehdotuksessa direktiiviksi säädetään, on turvauduttava jo hyvin tunnettuun ja siten
helposti sovellettavaan verotusmenetelmään.
Näin ollen on ensiksi rajattava luvan vaikutus ainoastaan yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneen
palvelujen suorittajan tarjoamiin palveluihin, koska ainoastaan nämä palvelut eivät tällä hetkellä
kuulu verotuksen piiriin ja aiheuttavat veron kiertämistä.
Verotuspaikan määrittelemisen osalta olisi valittava menetelmä, joka luo mahdollisimman
vähän erityisiä verotuksellisia velvoitteita yhteisön ulkopuolisille palvelujen suorittajille ja näin
ollen ei päätetä kuudennen direktiivin muuttamisen yhteydessä vahvistettavaa
verotusjärjestelmään etukäteen. Tavoitteet voidaan saavuttaa parhaiten nojautumalla
kuudennen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohtaan, jossa säädetään palvelujen
vastaanottajana olevan verovelvollisen kuulumisesta veron piiriin.
Ei kuitenkaan riitä, että tarjotaan verotusratkaisu, joka koskee ainoastaan verovelvollisille
toimitettuja palveluja. Tällaisella ratkaisulla katettaisiin ainoastaan niiden verovelvollisten
lopullinen kulutus, jotka eivät hyödy täydestä vähennysoikeudesta, eli erityisesti pankit ja
vakuutusyhtiöt, mutta se ei koskisi yksityishenkilöiden ostamia palveluja. Tämän puutteen
korjaamiseksi on säädettävä 9 artiklan 3 kohdan b alakohdan pakollisesta soveltamisesta
telepalveluihin, joita toimitaan niille, jotka eivät ole verovelvollisia.
Jotta voidaan ottaa käyttöön erityinen yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden telepalvelujen
tarjoajien palvelujen paikkaa koskeva sääntö, on välttämätöntä määritellä kyseessä olevat
palvelut. Paras ratkaisu on nojautua jo kansainvälisesti vakiintuneeseen määritelmään, jollainen
löytyy Melbournen yleissopimuksesta.
Vaikka tällä hetkellä yhä useampia palveluja, kuten mainonta-, tieto-, virkistys- ja vapaa-
ajanpalveluja tarjotaan televerkkojen välityksellä, ei kuitenkaan ole suotavaa sisällyttää niitä
telepalvelujen määritelmään. Näitä muita palveluja voidaan itse asiassa tarjota myös muiden
kanavien kuin televerkkojen kautta ja erilaisten verotussääntöjen kehittäminen käytettävän
välityskanavan perusteella uhkaisi vääristää kilpailua. On siis parempi tehdä ero viestien
kuljettamisen ja viestien sisällön välillä.
Tämä ehdotus neuvoston päätökseksi on samanlainen kuin komission samana päivänä
neljäntoista muun jäsenvaltion osalta neuvostolle esittämät ehdotukset.
 ---pagebreak---                                        (Komission esittämä)
                                              ehdotus:
                                    NEUVOSTON PÄÄTÖS
         luvan antamisesta Suomen tasavallalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön
       yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta
                                    poikkeavaa toimenpidettä
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen
arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste, 17 päivänä toukokuuta 1977
annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, ja erityisesti sen 27 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,
sekä katsoo, että
neuvosto voi direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan 1 kohdan mukaisesti yksimielisesti komission
ehdotuksesta antaa jäsenvaltioille luvan ottaa käyttöön tästä direktiivistä poikkeavia
erityistoimenpiteitä veronkannon yksinkertaistamiseksi tai tietyntyyppisten veropetosten ja
veron kiertämisen estämiseksi,
komissiossa 6 päivänä joulukuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä Suomen tasavalta pyysi
lupaa ottaa käyttöön direktiivin 9 artiklasta poikkeava toimenpide,
muille jäsenvaltioille on ilmoitettu 20 päivänä joulukuuta 1996 Suomen tasavallan esittämästä
pyynnöstä,
toimenpide on tarpeen veron kiertämisestä aiheutuvien vaikutusten vastustamiseksi, jotka ovat
johtaneet siihen, että yhä useampi yhteisön verovelvollinen ja yhteisön verovelvollisuuden
piiriin kuulumaton hankkii telepalveluja yhteisön ulkopuolelta ainoastaan välttääkseen alv:n
maksamisen,
on suotavaa, että poikkeuslupa myönnetään 31 päivään joulukuuta 1998, jotta neuvosto voi
vahvistaa yleisen ja lopullisen ratkaisun yhteisön tasolla komission esittämän ehdotuksen
perusteella,
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
                                                 ^      '
 ---pagebreak---                                       1 artikla
Suomen tasavallalle annetaan direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan 1 kohdasta poiketen
lupa sisällyttää kyseisen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohdan soveltamisalaan
yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden suorittajien yhteisöön sijoittautuneille asiakkaille
tarjoamat telepalvelut. Jos jäsenvaltio hyödyntää tätä mahdollisuutta, sen on myös
sovellettava näihin palveluihin direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan 3 kohdan b alakohdan
säännöksiä.
Telepalveluina pidetään palveluja, joiden tarkoituksena on signaalien, kirjoitettujen,
kuvallisten ja ääniviestien tai eri tyyppisten tietojen välittäminen, lähettäminen ja
vastaanottaminen johtimella, radioteitse, optisesti tai muulla sähkömagneettisella
menetelmällä, mukaan luettuna tällaisen välittämisen, lähettämisen tai vastaanottamisen
menetelmän käyttöoikeuden siirto tai käyttöluvan myöntäminen.
                                     2 artikla
Tässä päätöksessä tarkoitetun luvan voimassaoloaika päättyy 31 päivänä joulukuuta
1998.
                                     3 artikla
Tämä päätös on osoitettu Suomen tasavallalle.
Tehty Brysselissä
                                                          Neuvoston puolesta
                                                          Puheenjohtaja
                                         T^--
 ---pagebreak--- RAHOITUSSELVITYS
Kun tämä ehdotus neuvoston päätökseksi hyväksytään, siitä aiheutuu korotus yhteisön alv.sta
peräisin oleviin omiin varoihin, koska telepalvelujen verotuspaikan muuttaminen kattaa
paremmin näiden palvelujen kulutuksen Euroopan unionissa.
On kuitenkin mahdotonta arvioida määrällisesti kyseinen omien varojen kasvu.
                                            ^       -
 ---pagebreak---                               (Komission esittämä)
                                   ehdotus:
                            NEUVOSTON PÄÄTÖS
luvan antamisesta Ruotsin kuningaskunnalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön
 yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta
                           poikkeavaa toimenpidettä
                                     80 -
 ---pagebreak---                                          PERUSTELUT
Komission pääsihteeristössä 6 päivänä joulukuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä
Ruotsin kuningaskunta pyysi jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaista-
misesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste1, 17 päivänä
toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan mukaisesti
lupaa voida soveltaa kyseisen direktiivin 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä.
Toisille jäsenvaltioille on ilmoitettu kuudennen direktiivin 27 artiklan 3 kohdan mukaisesti
Ruotsin kuningaskunnan pyynnöstä 20 päivänä joulukuuta 1996 päivätyllä kirjeellä.
Tämä pyyntö liittyy telepalvelujen         suorittamisen verotuspaikkaa koskevien            sääntöjen
muuttamiseen.
Sovellettaessa voimassaolevaa lainsäädäntöä kuudennen direktiivin 9 artiklan 1 kohdan
mukaisesti pidetään telepalvelujen suorituspaikkana sitä paikkaa, jossa suorittajalla on
liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, josta palvelu suoritetaan, taikka jos tällaista
kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, suorittajan kotipaikkaa tai pysyvää asuinpaikkaa.
Tästä säännöstä aiheutuu ongelmia yhteisössä käytettävien telepalvelujen verotukseen. Tämän
säännön soveltamisesta seuraa itse asiassa, että Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneen
palvelujen suorittajan tarjoamat telepalvelut eivät kuulu veron soveltamisalaan, vaikka nämä
palvelut todellisuudessa kulutettaisiin unionissa. Yhä useammat kuluttajat ovat turvautuneet
Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneisiin palvelujen suorittajiin välttääkseen alv:n
maksamisen. Telepalvelujen tehokasta verottamista koskeva ongelma syntyi näiden palvelujen
tarjoamiseen liittyvien teknisten mahdollisuuksien kehityttyä sellaisiksi, että palvelujen
suorittaja ei enää tarvitse omaa verkkoa tai muuta kiinteää toimipaikkaa asiakkaan kotimaassa.
Tämä kehitys johtaa jäsenvaltioiden julkisessa taloudessa verotulojen menetyksiin vaikuttaen
samanaikaisesti Euroopan televiestintäalan yhtiöiden kilpailukykyyn; tilannetta tällä alalla
voidaan parhaiten kuvailla siten, että kysymyksessä on veron kiertäminen.
Tämän tilanteen parantamiseksi Ruotsin kuningaskunta haluaa soveltaa erilaisia sääntöjä
verotuspaikan osalta ja haluaa verotuspaikkana pidettävän paikkaa, jossa asiakkaalla, jolle
palvelu tarjotaan, on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, taikka jos tällaista
kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, asiakkaan kotipaikka tai pysyvä asuinpaikka. Tällä
tavoin alv:n tavoite eli verottaa kaikkea yhteisössä tapahtuvaa kulutusta voitaisiin toteuttaa
telepalvelujen osalta kokonaisuudessaan.
Koska pyydetyn poikkeuksen tarkoituksena on verotuspaikan muuttaminen ja samaa
poikkeusta vaativat kaikki jäsenvaltiot, neuvoston myöntämällä luvalla olisi vastaavanlainen
vaikutus kuin kuudennen direktiivin muuttamisella. Tällainen muutos voidaan kuitenkin tehdä
ainoastaan perustamissopimuksen sääntöjen mukaisesti, joissa turvataan erityisesti Euroopan
         EYVL N:o L 145, 13.6.1977, s. 1. Sellaisena kuin direktiivi on viimeksi muutettuna direktiivillä
         96/95/EY (EYVL N:o L 338, 28.12.96, s.89).
                                             - 8t-
 ---pagebreak--- parlamentin ja talous- ja sosiaalikomitean oikeudet. Näiden olosuhteiden vallitessa
suunnitellulle toimenpiteelle voidaan myöntää lupa ainoastaan väliaikaisena toimenpiteenä, joka
kunnioittaa jäsenvaltioiden oikeutettuja etuja eli ehkäisee veron kiertämistä, odotettaessa
neuvostolle samaan aikaan esitettävän ehdotuksen hyväksymistä kuudetta direktiiviä
muuttavaksi direktiiviksi. Samasta syystä poikkeuksen kesto on rajattava ottaen huomioon
yhteisön säännöksen antamiseen ja sen saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä tapittava
aika. Tässä suhteessa noin kahden vuoden määräaika vaikuttaa riittävältä, mikä rajaisi
poikkeuksen voimassaoloajan 31 päivään joulukuuta 1998.
Koska kysymys on turvaavasta toimenpiteestä, on rajoituttava siihen, mikä on ehdottoman
välttämätöntä veron kiertämisen estämiseksi, ja sen estämättä, mitä kuudetta direktiiviä
muuttavassa ehdotuksessa direktiiviksi säädetään, on turvauduttava jo hyvin tunnettuun ja siten
helposti sovellettavaan verotusmenetelmään.
Näin ollen on ensiksi rajattava luvan vaikutus ainoastaan yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneen
palvelujen suorittajan tarjoamiin palveluihin, koska ainoastaan nämä palvelut eivät tällä hetkellä
kuulu verotuksen piiriin ja aiheuttavat veron kiertämistä.
Verotuspaikan määrittelemisen osalta olisi valittava menetelmä, joka luo mahdollisimman
vähän erityisiä verotuksellisia velvoitteita yhteisön ulkopuolisille palvelujen suorittajille ja näin
ollen ei päätetä kuudennen direktiivin muuttamisen yhteydessä vahvistettavaa
verotusjärjestelmään etukäteen. Tavoitteet voidaan saavuttaa parhaiten nojautumalla
kuudennen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohtaan, jossa säädetään palvelujen
vastaanottajana olevan verovelvollisen kuulumisesta veron piiriin.
Ei kuitenkaan riitä, että tarjotaan verotusratkaisu, joka koskee ainoastaan verovelvollisille
toimitettuja palveluja. Tällaisella ratkaisulla katettaisiin ainoastaan niiden verovelvollisten
lopullinen kulutus, jotka eivät hyödy täydestä vähennysoikeudesta, eli erityisesti pankit ja
vakuutusyhtiöt, mutta se ei koskisi yksityishenkilöiden ostamia palveluja. Tämän puutteen
korjaamiseksi on säädettävä 9 artiklan 3 kohdan b alakohdan pakollisesta soveltamisesta
telepalveluihin, joita toimitaan niille, jotka eivät ole verovelvollisia.
Jotta voidaan ottaa käyttöön erityinen yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden telepalvelujen
tarjoajien palvelujen paikkaa koskeva sääntö, on välttämätöntä määritellä kyseessä olevat
palvelut. Paras ratkaisu on nojautua jo kansainvälisesti vakiintuneeseen määritelmään, jollainen
löytyy Melbournen yleissopimuksesta.
Vaikka tällä hetkellä yhä useampia palveluja, kuten mainonta-, tieto-, virkistys- ja vapaa-
ajanpalveluja tarjotaan televerkkojen välityksellä, ei kuitenkaan ole suotavaa sisällyttää niitä
telepalvelujen määritelmään. Näitä muita palveluja voidaan itse asiassa tarjota myös muiden
kanavien kuin televerkkojen kautta ja erilaisten verotussääntöjen kehittäminen käytettävän
välityskanavan perusteella uhkaisi vääristää kilpailua. On siis parempi tehdä ero viestien
kuljettamisen ja viestien sisällön välillä.
Tämä ehdotus neuvoston päätökseksi on samanlainen kuin komission samana päivänä
neljäntoista muun jäsenvaltion osalta neuvostolle esittämät ehdotukset.
                                                   %i-
 ---pagebreak---                                       (Komission esittämä)
                                             ehdotus:
                                    NEUVOSTON PÄÄTÖS
      luvan antamisesta Ruotsin kuningaskunnalle soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön
       yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta
                                   poikkeavaa toimenpidettä
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen
arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste, 17 päivänä toukokuuta 1977
annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, ja erityisesti sen 27 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,
sekä katsoo, että
neuvosto voi direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan 1 kohdan mukaisesti yksimielisesti komission
ehdotuksesta antaa jäsenvaltioille luvan ottaa käyttöön tästä direktiivistä poikkeavia
erityistoimenpiteitä veronkannon yksinkertaistamiseksi tai tietyntyyppisten veropetosten ja
veron kiertämisen estämiseksi,
komissiossa 6 päivänä joulukuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä Ruotsin kuningaskunta
pyysi lupaa ottaa käyttöön direktiivin 9 artiklasta poikkeava toimenpide,
muille jäsenvaltioille on ilmoitettu 20 päivänä joulukuuta 1996 Ruotsin kuningaskunnan
esittämästä pyynnöstä,
toimenpide on tarpeen veron kiertämisestä aiheutuvien vaikutusten vastustamiseksi, jotka ovat
johtaneet siihen, että yhä useampi yhteisön verovelvollinen ja yhteisön verovelvollisuuden
piiriin kuulumaton hankkii telepalveluja yhteisön ulkopuolelta ainoastaan välttääkseen alv:n
maksamisen,
on suotavaa, että poikkeuslupa myönnetään 31 päivään joulukuuta 1998, jotta neuvosto voi
vahvistaa yleisen ja lopullisen ratkaisun yhteisön tasolla komission esittämän ehdotuksen
perusteella,
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
                                                 «S
 ---pagebreak---                                      1 artikla
Ruotsin kuningaskunnalle annetaan direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan 1 kohdasta
poiketen lupa sisällyttää kyseisen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohdan
soveltamisalaan yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden suorittajien yhteisöön
sijoittautuneille asiakkaille tarjoamat telepalvelut. Jos jäsenvaltio hyödyntää tätä
mahdollisuutta, sen on myös sovellettava näihin palveluihin direktiivin 77/388/ETY 9
artiklan 3 kohdan b alakohdan säännöksiä.
Telepalveluina pidetään palveluja, joiden tarkoituksena on signaalien, kirjoitettujen,
kuvallisten ja ääniviestien tai eri tyyppisten tietojen välittäminen, lähettäminen ja
vastaanottaminen johtimella, radioteitse, optisesti tai muulla sähkömagneettisella
menetelmällä, mukaan luettuna tällaisen välittämisen, lähettämisen tai vastaanottamisen
menetelmän käyttöoikeuden siirto tai käyttöluvan myöntäminen.
                                     2 artikla
Tässä päätöksessä tarkoitetun luvan voimassaoloaika päättyy 31 päivänä joulukuuta
1998.
                                     3 artikla
Tämä päätös on osoitettu Ruotsin kuningaskunnalle.
Tehty Brysselissä
                                                        Neuvoston puolesta
                                                        Puheenjohtaja
                                       8^-
 ---pagebreak--- RAHOITUSSELVITYS
Kun tämä ehdotus neuvoston päätökseksi hyväksytään, siitä aiheutuu korotus yhteisön alv:sta
peräisin oleviin omiin varoihin, koska telepalvelujen verotuspaikan muuttaminen kattaa
paremmin näiden palvelujen kulutuksen Euroopan unionissa.
On kuitenkin mahdotonta arvioida määrällisesti kyseinen omien varojen kasvu.
                                              &T-
 ---pagebreak---                                  (Komission esittämä)
                                      ehdotus.
                               NEUVOSTON PÄÄTÖS
luvan antamisesta Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneelle kuningaskunnalle
  soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen
           direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä
                                          <&&     -
 ---pagebreak---                                            PERUSTELUT
 Komission pääsihteeristössä 6 päivänä joulukuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä Ison-
 Britannian ja        Pohjois-Irlannin     yhdistynyt     kuningaskunta        pyysi jäsenvaltioiden
liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä:
yhdenmukainen määräytymisperuste1, 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen
neuvoston direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan mukaisesti lupaa voida soveltaa kyseisen
direktiivin 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä.
Toisille jäsenvaltioille on ilmoitettu kuudennen direktiivin 27 artiklan 3 kohdan mukaisesti
Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan pyynnöstä 20 päivänä
joulukuuta 1996 päivätyllä kirjeellä.
Tämä pyyntö liittyy telepalvelujen          suorittamisen verotuspaikkaa koskevien            sääntöjen
muuttamiseen.
 Sovellettaessa voimassaolevaa lainsäädäntöä kuudennen direktiivin 9 artiklan 1 kohdan
mukaisesti pidetään telepalvelujen suorituspaikkana sitä paikkaa, jossa suorittajalla on
liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka, josta palvelu suoritetaan, taikka jos tällaista
 kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, suorittajan kotipaikkaa tai pysyvää asuinpaikkaa.
Tästä säännöstä aiheutuu ongelmia yhteisössä käytettävien telepalvelujen verotukseen Tämän
 säännön soveltamisesta seuraa itse asiassa, että Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneen
palvelujen suorittajan tarjoamat telepalvelut eivät kuulu veron soveltamisalaan, vaikka nämä
palvelut todellisuudessa kulutettaisiin unionissa. Yhä useammat kuluttajat ovat turvautuneet
Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneisiin palvelujen suorittajiin välttääkseen alv:n
maksamisen. Telepalvelujen tehokasta verottamista koskeva ongelma syntyi näiden palvelujen
tarjoamiseen liittyvien teknisten mahdollisuuksien kehityttyä sellaisiksi, että palvelujen
 suorittaja ei enää tarvitse omaa verkkoa tai muuta kiinteää toimipaikkaa asiakkaan kotimaassa.
Tämä kehitys johtaa jäsenvaltioiden julkisessa taloudessa verotulojen menetyksiin vaikuttaen
 samanaikaisesti Euroopan televiestintäalan yhtiöiden kilpailukykyyn; tilannetta tällä alalla
voidaan parhaiten kuvailla siten, että kysymyksessä on veron kiertäminen.
Tämän tilanteen parantamiseksi Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta
haluaa soveltaa erilaisia sääntöjä verotuspaikan osalta ja haluaa verotuspaikkana pidettävän
paikkaa, jossa asiakkaalla, jolle palvelu tarjotaan, on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä
toimipaikka, taikka jos tällaista kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, asiakkaan
 kotipaikka tai pysyvä asuinpaikka. Tällä tavoin alv:n tavoite eli verottaa kaikkea yhteisössä
tapahtuvaa kulutusta voitaisiin toteuttaa telepalvelujen osalta kokonaisuudessaan.
Koska pyydetyn poikkeuksen tarkoituksena on verotuspaikan muuttaminen ja samaa
poikkeusta vaativat kaikki jäsenvaltiot, neuvoston myöntämällä luvalla olisi vastaavanlainen
          EYVL N:o L 145, 13.6.1977, s. 1. Sellaisena kuin direktiivi on viimeksi muutettuna direktiivillä
          96/95/EY (EYVL N:o L 338, 28.12.96, s.89).
                                                -      <&*-
 ---pagebreak--- vaikutus kuin kuudennen direktiivin muuttamisella. Tällainen muutos voidaan kuitenkin tehdä
ainoastaan perustamissopimuksen sääntöjen mukaisesti, joissa turvataan erityisesti Euroopan
parlamentin ja talous- ja sosiaalikomitean oikeudet. Näiden olosuhteiden vallitessa
suunnitellulle toimenpiteelle voidaan myöntää lupa ainoastaan väliaikaisena toimenpiteenä, joka
kunnioittaa jäsenvaltioiden oikeutettuja etuja eli ehkäisee veron kiertämistä, odotettaessa
neuvostolle samaan aikaan esitettävän ehdotuksen hyväksymistä kuudetta direktiiviä
muuttavaksi direktiiviksi. Samasta syystä poikkeuksen kesto on rajattava ottaen huomioon
yhteisön säännöksen antamiseen ja sen saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä tarvittava
aika. Tässä suhteessa noin kahden vuoden määräaika vaikuttaa riittävältä, mikä rajaisi
poikkeuksen voimassaoloajan 31 päivään joulukuuta 1998.
Koska kysymys on turvaavasta toimenpiteestä, on rajoituttava siihen, mikä on ehdottoman
välttämätöntä veron kiertämisen estämiseksi, ja sen estämättä, mitä kuudetta direktiiviä
muuttavassa ehdotuksessa direktiiviksi säädetään, on turvauduttava jo hyvin tunnettuun ja siten
helposti sovellettavaan verotusmenetelmään.
Näin ollen on ensiksi rajattava luvan vaikutus ainoastaan yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneen
palvelujen suorittajan tarjoamiin palveluihin, koska ainoastaan nämä palvelut eivät tällä hetkellä
kuulu verotuksen piiriin ja aiheuttavat veron kiertämistä.
Verotuspaikan määrittelemisen osalta olisi valittava menetelmä, joka luo mahdollisimman
vähän erityisiä verotuksellisia velvoitteita yhteisön ulkopuolisille palvelujen suorittajille ja näin
ollen ei päätetä kuudennen direktiivin muuttamisen yhteydessä vahvistettavaa
verotusjärjestelmään etukäteen. Tavoitteet voidaan saavuttaa parhaiten nojautumalla
kuudennen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohtaan, jossa säädetään palvelujen
vastaanottajana olevan verovelvollisen kuulumisesta veron piiriin.
Ei kuitenkaan riitä, että tarjotaan verotusratkaisu, joka koskee ainoastaan verovelvollisille
toimitettuja palveluja. Tällaisella ratkaisulla katettaisiin ainoastaan niiden verovelvollisten
lopullinen kulutus, jotka eivät hyödy täydestä vähennysoikeudesta, eli erityisesti pankit ja
vakuutusyhtiöt, mutta se ei koskisi yksityishenkilöiden ostamia palveluja. Tämän puutteen
korjaamiseksi on säädettävä 9 artiklan 3 kohdan b alakohdan pakollisesta soveltamisesta
telepalveluihin, joita toimitaan niille, jotka eivät ole verovelvollisia.
Jotta voidaan ottaa käyttöön erityinen yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden telepalvelujen
tarjoajien palvelujen paikkaa koskeva sääntö, on välttämätöntä määritellä kyseessä olevat
palvelut. Paras ratkaisu on nojautua jo kansainvälisesti vakiintuneeseen määritelmään, jollainen
löytyy Melbournen yleissopimuksesta.
Vaikka tällä hetkellä yhä useampia palveluja, kuten mainonta-, tieto-, virkistys- ja vapaa-
ajanpalveluja tarjotaan televerkkojen välityksellä, ei kuitenkaan ole suotavaa sisällyttää niitä
telepalvelujen määritelmään. Näitä muita palveluja voidaan itse asiassa tarjota myös muiden
kanavien kuin televerkkojen kautta ja erilaisten verotussääntöjen kehittäminen käytettävän
välityskanavan perusteella uhkaisi vääristää kilpailua. On siis parempi tehdä ero viestien
kuljettamisen ja viestien sisällön välillä.
                                                 - 8&-
 ---pagebreak--- Tämä ehdotus neuvoston päätökseksi on samanlainen kuin komission samana päivänä
neljäntoista muun jäsenvaltion osalta neuvostolle esittämät ehdotukset.
                                               8=1-
 ---pagebreak---                                            ehdotus:
                                   NEUVOSTON PÄÄTÖS
    luvan antamisesta Ison-Britannian ja Pohjois-Iriannin yhdistyneelle kuningaskunnalle
      soveltaa liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen
               direktiivin (77/388/ETY) 9 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen
arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymispeaiste, 17 päivänä toukokuuta 1977
annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, ja erityisesti sen 27 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,
sekä katsoo, että
neuvosto voi direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan 1 kohdan mukaisesti yksimielisesti komission
ehdotuksesta antaa jäsenvaltioille luvan ottaa käyttöön tästä direktiivistä poikkeavia
erityistoimenpiteitä veronkannon yksinkertaistamiseksi tai tietyntyyppisten veropetosten ja
veron kiertämisen estämiseksi,
komissiossa 6 päivänä joulukuuta 1996 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä Ison-Britannian ja
Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta pyysi lupaa ottaa käyttöön direktiivin 9 artiklasta
poikkeava toimenpide,
muille jäsenvaltioille on ilmoitettu 20 päivänä joulukuuta 1996 Ison-Britannian ja Pohjois-
Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan esittämästä pyynnöstä,
toimenpide on tarpeen veron kiertämisestä aiheutuvien vaikutusten vastustamiseksi, jotka ovat
johtaneet siihen, että yhä useampi yhteisön verovelvollinen ja yhteisön verovelvollisuuden
piiriin kuulumaton hankkii telepalveluja yhteisön ulkopuolelta ainoastaan välttääkseen alv:n
maksamisen,
on suotavaa, että poikkeuslupa myönnetään 31 päivään joulukuuta 1998, jotta neuvosto voi
vahvistaa yleisen ja lopullisen ratkaisun yhteisön tasolla komission esittämän ehdotuksen
 perusteella,
 ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
                                              SO -
 ---pagebreak---                                        1 artikla
Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneelle kuningaskunnalle annetaan direktiivin
77/388/ETY 9 artiklan 1 kohdasta poiketen lupa sisällyttää kyseisen direktiivin 9
artiklan 2 kohdan e alakohdan soveltamisalaan yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden
suorittajien yhteisöön sijoittautuneille asiakkaille tarjoamat telepalvelut. Jos jäsenvaltio
hyödyntää tätä mahdollisuutta, sen on myös sovellettava näihin palveluihin direktiivin
77/388/ETY V artiklan 3 kohdan b alakohdan säännöksiä.
Telepalveluina pidetään palveluja, joiden tarkoituksena on signaalien, kirjoitettujen,
kuvallisten ja ääniviestien tai eri tyyppisten tietojen välittäminen, lähettäminen ja
vastaanottaminen johtimella, radioteitse, optisesti tai muulla sähkömagneettisella
menetelmällä, mukaan luettuna tällaisen välittämisen, lähettämisen tai vastaanottamisen
menetelmän käyttöoikeuden siirto tai käyttöluvan myöntäminen.
                                      2 artikla
Tässä päätöksessä tarkoitetun luvan voimassaoloaika päättyy 31 päivänä joulukuuta
1998.
                                      3 artikla
Tämä päätös on         osoitettu    Ison-Britannian ja      Pohjois-Irlannin   yhdistyneelle
kuningaskunnalle.
Tehty Brysselissä
                                                           Neuvoston puolesta
                                                           Puheenjohtaja
                                          «H»
 ---pagebreak--- RAHOITUSSELVITYS
Kun tämä ehdotus neuvoston päätökseksi hyväksytään, siitä aiheutuu korotus yhteisön alv:sta
peräisin oleviin omiin varoihin, koska telepalvelujen verotuspaikan muuttaminen kattaa
paremmin näiden palvelujen kulutuksen Euroopan unionissa.
On kuitenkin mahdotonta arvioida määrällisesti kyseinen omien varojen kasvu.
                                               '\Z
 ---pagebreak---                                                               ISSN 1024-4492
                                                     KOM(97) 42 lopullinen
                                                ASIAKIRJAT
FI                                                              09 06     10
                                        Luettelonumero : CB-CO-97-038-FI-C
                                                         ISBN 92-78-15526-8
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto
L-2985 Luxemburg
                                                a? > -