				|

		52014PC0395

			Ehdotus NEUVOSTON TÄYTÄNTÖÖNPANOPÄÄTÖS direktiivin 2003/96/EY 19 artiklan mukaisen luvan antamisesta Italialle soveltaa lämmitykseen käytettävään kaasuöljyyn ja nestekaasuun alennettuja verokantoja tietyillä maantieteellisillä alueilla /* COM/2014/0395 final - 2014/0200 (NLE) */

			   	PERUSTELUT
1.           EHDOTUKSEN TAUSTA
·
Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet
Energiatuotteiden ja sähkön verotusta
säännellään EU:ssa neuvoston direktiivillä 2003/96/EY([1]), jäljempänä ”energiaverodirektiivi”
tai ”direktiivi”.
Direktiivin 19 artiklan 1 kohdan ja erityisesti
sen 5, 15 ja 17 artiklan säännösten mukaan neuvosto voi yksimielisesti
komission ehdotuksesta antaa jäsenvaltiolle luvan ottaa käyttöön valmisteveroja
koskevia muita vapautuksia tai alennuksia erityisistä politiikkaan liittyvistä
syistä.
Tämän ehdotuksen tarkoituksena on antaa
Italialle lupa soveltaa lämmitykseen käytettävään kaasuöljyyn ja nestekaasuun
alennettuja verokantoja tietyillä erityisen epäsuotuisilla alueilla, millä
pyritään huojentamaan kyseisten alueiden asukkaille koituvia korkeita
lämmityskustannuksia. Korkeat lämmityskustannukset johtuvat ankarista tai hyvin
vaikeista ilmasto-olosuhteista tai tällaisten alueiden eristyneisyydestä
yhdistettynä polttoaineen hankinnan vaikeuteen.
·
Yleinen tausta
Italian viranomaiset pyysivät 31. toukokuuta
2012 lupaa soveltaa tietyillä erityisen epäsuotuisilla maantieteellisillä
alueilla lämmitykseen käytettävään kaasuöljyyn ja nestekaasuun alennettuja
verokantoja uusimalla direktiivin 2003/96/EY 19 artiklan mukaisen luvan
antamisesta Italialle soveltaa lämmitykseen käytettävään kaasuöljyyn ja
nestekaasuun alennettuja verokantoja tietyillä maantieteellisillä alueilla 7
päivänä huhtikuuta 2008 tehty neuvoston päätös 2008/318/EY([2]). Kyseisessä
päätöksessä Italialle annetaan lupa soveltaa tietyillä erityisen epäsuotuisilla
alueilla lämmitykseen käytettävään kevyeen polttoöljyyn ja nestekaasuun
alennettuja valmisteverokantoja 31. joulukuuta 2012 saakka. Italian
viranomaisten pyyntö koski lisäksi luvan laajentamista kuntiin, jotka
sijaitsevat sellaisissa maakunnissa, joiden kunnista yli 70 prosenttia on
luokiteltu ilmastovyöhykkeeseen F, vaikka kyseiset kunnat eivät itse kuulu
ilmastovyöhykkeeseen F. Italian viranomaiset toimittivat lisätietoja ja
selvennyksiä 4. joulukuuta 2012, 16. heinäkuuta 2013, 31. joulukuuta 2013 ja
22. tammikuuta 2014. Italian viranomaiset ilmoittivat 19. maaliskuuta 2014
päivätyllä kirjeellä komissiolle pyytävänsä neuvoston päätöksellä 2008/213/EY
myönnetyn luvan uusimista uudeksi kuusivuotiskaudeksi lisäämättä luetteloon
uusia kuntia kuten ne olivat alun perin pyytäneet.
Italia perustelee pyytämäänsä poikkeusta
sillä, että sen alue on hyvin vaihteleva erilaisine maantieteellisine ja
ilmasto-olosuhteineen. Lämmitykseen käytettävään kaasuöljyyn ja nestekaasuun
sovellettava kansallinen verokanta on Italiassa suhteellisen korkea. Jotta
eräille lämmityksestä erityisen riippuvaisille kuluttajille ei koituisi
kohtuuttomia kustannuksia, Italia on ottanut käyttöön alennettuja verokantoja
eräissä alueensa osissa ja haluaisi jatkaa samaa vuonna 2006 käyttöön otettua
alennusta. Kaasuöljyä koskeva veronalennus on nykyään 129,11 euroa
1 000 litralta (alennettu verokanta on 274,10
euroa 1 000 litralta) ja nestekaasua koskeva alennus
159,07 euroa 1 000 kilogrammalta (alennettu verokanta on 30,87
euroa 1 000 kilogrammalta). Sovellettavat verokannat ovat kuitenkin
korkeampia kuin direktiivissä säädetyt vähimmäisverotasot.
Veronalennusta voidaan soveltaa
maantieteellisillä alueilla, jotka täyttävät seuraavat vaatimukset:
Italian lain nro 448/1998 8 §:n 10 momentin
mukaan veroetu koskee kyseisten polttoaineiden (kaasuöljyn ja nestekaasun)
hankintaa seuraavissa kunnissa:
·
kunnat, jotka on luokiteltu ilmastovyöhykkeeseen F
siten kuin tarkoitetaan 26. elokuuta 1993 annetussa presidentin asetuksessa nro
412;
·
kunnat, joissa ei ole kaasuverkkoa ja jotka on
luokiteltu ilmastovyöhykkeeseen E siten kuin tarkoitetaan edellä mainitussa
presidentin asetuksessa 412/1993. Tässä tapauksessa lain nro 448/1998 8 §:n 10
momentin c kohdan 4 alakohdan mukainen veroetu poistetaan heti, kun kunta
liittyy kaasuverkkoon.
·
Sardinia ja pienet saaret niin kauan kuin
asianomaisessa kunnassa ei ole saatavilla kaasuverkkoa. Tämä osa järjestelyä
kattaa kaikki Italian saaret Sisiliaa lukuun ottamatta.
Veroetua ei voi yhdistää muihin valmisteveron
alennuksiin.
Italian viranomaisten mukaan eriytetty
verokanta perustuu objektiivisiin kriteereihin ja sen tavoitteena on varmistaa
maantieteellinen tasapaino Italian muiden osien kanssa, toisin sanoen saattaa
veronalennukseen oikeutettujen alueiden asukkaat tasa-arvoisempaan asemaan
Italian muun väestön kanssa vähentämällä näiden alueiden kohtuuttoman korkeita
lämmityskustannuksia. Veronalennus on samansuuruinen kaikille käyttäjille. Sen
ainoana tarkoituksena on vähentää alennukseen oikeutettujen alueiden väestön
lisääntyneitä lämmityskustannuksia, jotka johtuvat kylmästä ilmastosta tai
polttoaineen hankintavaikeuksista.
Italian viranomaisten mukaan nestekaasun
kuljetuskustannukset ovat vuoristoalueilla 120 prosenttia ja kaasuöljyn
kuljetuskustannukset 132 prosenttia korkeammat kuin muualla maassa.
Ilmastovyöhykkeillä E ja F veronalennus on
Italian viranomaisten mukaan keskimäärin 11–12 prosenttia
lämmityspolttoaineena käytettävän kaasuöljyn tai nestekaasun hinnasta.
Näitä lukuja on verrattava keskimääräisiin
lämmityskustannuksiin: ilmasto-olosuhteiden vuoksi ne ovat vyöhykkeellä E
90 prosenttia suuremmat ja vyöhykkeellä F 170 prosenttia suuremmat
kuin maan keskiarvo.
Saarten erityistilanne johtuu niiden
maantieteellisistä erityispiirteistä, joiden vuoksi polttoaineen saanti on
rajallista ja ylimääräiset kuljetuskustannukset nostavat hintoja
Manner-Italiaan verrattuna. Italian viranomaiset ovat vahvistaneet, että
veronalennus ei johda ylikorvaukseen eikä laske nestekaasun ja kaasuöljyn
hintoja alemmaksi kuin mantereella. Pienten saarten tukitarvetta perustellaan
sillä, että niiden tapauksessa logistiikkaketju on väistämättä kalliimpi kuin
Manner-Italiassa. Korkeammat kustannukset johtuvat ensimmäisen vaiheen
logistiikan puuttumisesta, mikä nostaa jakelukustannuksia. Lisäksi korkeammat
kustannukset johtuvat usein vaikeista liikenneyhteyksistä, Manner-Italiaa
korkeammista ajoneuvojen polttoainekustannuksista, kuljetuskustannuksista
pienille saarille sekä yksittäisten toimitusten pienistä määristä. Italian viranomaiset
ovat arvioineet näin syntyvien kustannusten olevan noin 10–15 prosenttia
korkeammat kuin vastaavat kustannukset Manner-Italiassa.
Italian viranomaiset ovat todenneet, että
viimeksi kuluneina kolmena vuotena toimenpide on alentanut lämmitykseen käytettävän
nestekaasun ja kaasuöljyn hankintahintaa noin 10 prosentilla.
Italian viranomaiset toteavat, että kyseisille
alueille ei ole rakenteilla maakaasuverkkoa, mikä on lisähaitta kyseisille
vuoristokunnille, Sardinialle ja pienille saarille.
Toimenpiteen talousarviovaikutus on noin 230 miljoonaa euroa vuodessa.
·
Voimassa olevat aiemmat säännökset
Neuvoston
direktiivi 2003/96/EY, annettu 27 päivänä lokakuuta 2003, energiatuotteiden ja
sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta ja neuvoston päätös
2008/318/EY, annettu 7 päivänä huhtikuuta 2008, direktiivin 2003/96/EY 19
artiklan mukaisen luvan antamisesta Italialle soveltaa lämmitykseen
käytettävään kaasuöljyyn ja nestekaasuun alennettuja verokantoja tietyillä
maantieteellisillä alueilla.
Johdonmukaisuus suhteessa unionin muuhun
politiikkaan ja muihin tavoitteisiin
Komission on arvioitava jokainen pyyntö, jossa
ehdotetaan energiaverodirektiivin 19 artiklan mukaista poikkeusta, ja otettava
arvioinnissaan huomioon sisämarkkinoiden moitteeton toiminta, terveen kilpailun
varmistaminen sekä EU:n terveys-, ympäristö-, energia- ja liikennepolitiikka.
Eriytetyllä verokannalla kevennetään niitä
lisääntyneitä lämmityskustannuksia, joita aiheutuu Italian tietyillä muuta
maata epäsuotuisammilla maantieteellisillä alueilla asuville kansalaisille,
joille lämmitykseen käytettävään nestekaasuun ja kaasuöljyyn sovellettava
yleinen verokanta aiheuttaisi kohtuuttoman verorasituksen. Maantieteellinen
haitta merkitsee lisääntyneitä lämmityskustannuksia, jotka johtuvat  joko
kyseisten alueiden ankarasta ilmastosta tai eristyneisyydestä sekä
vaihtoehtoisten lämmitysenergian lähteiden, erityisesti maakaasuverkon,
puuttumisesta.
Alennettu verokanta on yhä sekä kaasuöljyn
että nestekaasun osalta korkeampi kuin energiaverodirektiivissä säädetyt
yhteisön vähimmäisverotasot, ja se keventää vain osittain kyseisten
maantieteellisten alueiden lisääntyneitä lämmityskustannuksia.
Alennusta voidaan siis pitää yhteensopivana
sen kanssa, että tavoitteena on tarjota verokannustimia energiatehokkuuteen
pyrkimiseksi. Toimenpidettä ei myöskään pidetä EU:n ympäristö- ja
energiapolitiikan vastaisena.
Lisäksi toimenpiteen hyväksymistä voidaan
perustella sisämarkkinoiden moitteettomalla toiminnalla ja terveen kilpailun
varmistamisella. Sen ainoana tavoitteena on huojentaa lisääntyneitä
lämmityskustannuksia, jotka johtuvat kyseisten alueiden todellisista
olosuhteista. Veronalennusta ei voida yhdistää muunlaisiin veronalennuksiin,
eikä se koske polttoaineiden käyttöä muihin tarkoituksiin kuin lämmitykseen.
Lisäksi energiaverodirektiivin 19 artiklan 2
kohdassa säädetään, että direktiivin säännösten nojalla toteutettavat
toimenpiteet voidaan myöntää enintään kuuden vuoden määräajaksi, joka voidaan
uusia. Komission käsitys on, että koska tämä on luonteeltaan tilapäinen
verotoimenpide, sen jatkamisen pitäisi antaa Italialle riittävästi aikaa
arvioida toimenpiteen ympäristövaikutukset ja myös toteuttaa kannustimia
energiatehokkuuden parantamiseksi sekä arvioida ne. Toimenpiteen jatkamisen
pitäisi antaa Italian viranomaisille riittävästi aikaa kerätä tarvittavat
tiedot arviointia varten. Se on myös merkki siitä, että tulevaisuudessa
painopiste on kohdennetummissa energiansäästötoimenpiteissä, jotta voidaan
parantaa energiatehokkuutta ja vaikuttaa myönteisesti ympäristöön. Näistä
syistä nykytilanteessa vaikuttaa asianmukaiselta myöntää lupa kolmeksi
vuodeksi.
Valtiontukisäännöt
Italian viranomaisten suunnittelemat alennetut
verokannat, jotka ovat 274,10 euroa 1 000 litralta lämmitykseen
käytettävää kaasuöljyä ja 30,87 euroa 1 000 kilogrammalta lämmitykseen
käytettävää nestekaasua, ovat korkeampia kuin direktiivin 2003/96/EY 9
artiklassa säädetyt vähimmäisverotasot. Toimenpide kuuluu sen vuoksi asetuksen
(EY) N:o 800/2008([3])
(yleinen ryhmäpoikkeusasetus) 25 artiklan soveltamisalaan ja näin ollen sitä
voidaan pitää sisämarkkinoille soveltuvana ja vapauttaa se
ilmoitusvelvollisuudesta. Yleisen ryhmäpoikkeusasetuksen voimassaolon oli alun
perin määrä päättyä 31. joulukuuta 2013, mutta sitä on jatkettu komission
asetuksella (EU) N:o 1224/2013 ([4])
30. kesäkuuta 2014 asti. Jos komissio hyväksyy uusia valtiontukisääntöjä ennen
kuin neuvosto on tehnyt päätöksen tästä ehdotuksesta, ilmoitusvelvollisuudet on
arvioitava uudelleen uusien sääntöjen mukaisesti.
2.           INTRESSITAHOJEN KUULEMINEN
JA VAIKUTUSTEN ARVIOINTI
 ·                         Intressitahojen kuuleminen
 Ehdotus koskee ainoastaan Italiaa.
 ·                         Asiantuntijatiedon käyttö
 Ulkopuolisia asiantuntijoita ei tarvittu.
 ·                         Vaikutusten arviointi Tämä ehdotus koskee luvan antamista yhdelle jäsenvaltiolle sen omasta pyynnöstä.
3.           EHDOTUKSEEN LIITTYVÄT
OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDAT
Ehdotuksen tavoitteena on antaa Italialle lupa
poiketa direktiivin 2003/96/EY yleisistä säännöksistä ja soveltaa alennettua
verokantaa lämmitykseen käytettävään kaasuöljyyn ja nestekaasuun.
Oikeusperusta
Neuvoston direktiivin 2003/96/EY 19 artikla.
Toissijaisuusperiaate
SEUT-sopimuksen 113 artiklan soveltamisalaan
kuuluva välillinen verotus ei sinänsä kuulu kyseisen perussopimuksen 3
artiklassa tarkoitettuun unionin yksinomaiseen toimivaltaan.
Voimassa olevassa EU:n lainsäädännössä
säännellään ja rajoitetaan kuitenkin tiukasti jäsenvaltioiden toimivallan
käyttöä tällä alalla. Direktiivin 2003/96/EY 19 artiklan mukaan ainoastaan
neuvostolla on valtuudet antaa jäsenvaltiolle lupa ottaa käyttöön muita
vapautuksia tai alennuksia kyseisessä säännöksessä tarkoitetulla tavalla.
Jäsenvaltiot eivät voi toimia neuvoston sijasta.
Ehdotus on näin ollen toissijaisuusperiaatteen
mukainen.
Suhteellisuusperiaate
Ehdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen.
Veronalennus ei saa ylittää sitä, mikä on tarpeen kyseessä olevan tavoitteen
saavuttamiseksi (ks. edellä olevat huomiot sisämarkkinoista ja terveestä
kilpailusta).
Sääntelytavan valinta
Ehdotettu sääntelytapa: Neuvoston
täytäntöönpanopäätös.
Direktiivin 2003/96/EY 19 artiklassa säädetään
ainoastaan tämäntyyppisestä toimenpiteestä.
4.           TALOUSARVIOVAIKUTUKSET
Toimenpiteestä ei aiheudu taloudellista tai
hallinnollista rasitetta unionille. Näin ollen ehdotuksella ei ole vaikutuksia
unionin talousarvioon.
2014/0200 (NLE)
Ehdotus
NEUVOSTON TÄYTÄNTÖÖNPANOPÄÄTÖS
direktiivin 2003/96/EY 19 artiklan mukaisen
luvan antamisesta Italialle soveltaa lämmitykseen käytettävään kaasuöljyyn ja
nestekaasuun alennettuja verokantoja tietyillä maantieteellisillä alueilla
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon energiatuotteiden ja sähkön
verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta 27 päivänä lokakuuta 2003
annetun neuvoston direktiivin 2003/96/EY([5])
ja erityisesti sen 19 artiklan 1 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)       Italialle on annettu
direktiivin 2003/96/EY 19 artiklan 1 kohdan mukaisesti lupa soveltaa tietyillä
epäsuotuisilla alueilla lämmitykseen käytettävään kaasuöljyyn ja nestekaasuun
alennettuja valmisteverokantoja. Lupa annettiin direktiivin 2003/96/EY 19
artiklan mukaisen luvan antamisesta Italialle soveltaa lämmitykseen
käytettävään kaasuöljyyn ja nestekaasuun alennettuja verokantoja tietyillä
maantieteellisillä alueilla 7 päivänä huhtikuuta 2008 tehdyllä neuvoston
päätöksellä 2008/318/EY([6])
31 päivään joulukuuta 2012 asti.
(2)       Italian viranomaiset pyysivät
31 päivänä toukokuuta 2012 päivätyllä kirjeellä lupaa soveltaa tietyillä
erityisen epäsuotuisilla maantieteellisillä alueilla lämmitykseen käytettävään
kaasuöljyyn ja nestekaasuun alennettuja verokantoja jatkamalla edellä mainitun
neuvoston päätöksen mukaisesti sovellettua käytäntöä eräillä alueilla ennen
kyseisen päätöksen voimassaolon päättymistä. Italian viranomaiset toimittivat
lisätietoja ja selvennyksiä 4 päivänä joulukuuta 2012, 16 päivänä heinäkuuta
2013, 31 päivänä joulukuuta 2013 ja 22 päivänä tammikuuta 2014. Italian
viranomaiset pyysivät 19 päivänä maaliskuuta 2014 päivätyllä kirjeellä
neuvoston päätöksellä 2008/318/EY myönnetyn luvan uusimista ilman muutoksia sen
alueelliseen soveltamisalaan. Lupaa pyydettiin 1 päivän tammikuuta 2013 ja 31
päivän joulukuuta 2018 väliseksi ajaksi.
(3)       Italian alue on hyvin
vaihteleva erilaisine maantieteellisine ja ilmasto-olosuhteineen. Alueensa
erityispiirteet huomioon ottaen Italia on ottanut käyttöön kaasuöljyyn ja
nestekaasuun sovellettavat alennetut verokannat huojentaakseen tiettyjen
maantieteellisten alueiden asukkaille koituvia suhteettoman suuria
lämmityskustannuksia.
(4)       Verokannan eriyttäminen
perustuu objektiivisiin kriteereihin ja sen tavoitteena on saattaa
veronalennukseen oikeutettujen alueiden väestö tasa-arvoisempaan asemaan
Italian muun väestön kanssa pienentämällä suhteettoman suuria
lämmityskustannuksia, jotka johtuvat ankarista ilmasto-olosuhteista tai
polttoaineen hankinnan vaikeuksista verrattuna Italian muihin alueisiin.
(5)       Veronalennusta sovelletaan
maantieteellisillä alueilla, jotka täyttävät seuraavat vaatimukset: i)
ankarimmat ilmasto-olosuhteet Italian alueella (vuonna 1993 annetussa
presidentin asetuksessa nro 412 määriteltyyn vyöhykkeeseen F kuuluvat kunnat([7])), ankarat
ilmasto-olosuhteet yhdistettynä polttoaineen hankinnan vaikeuksiin (vuonna 1993
annetussa presidentin asetuksessa nro 412 määriteltyyn vyöhykkeeseen E kuuluvat
kunnat niin kauan kuin niissä ei ole maakaasuverkkoa), maantieteellinen
eristyneisyys yhdistettynä polttoaineen hankinnan vaikeuteen ja kalleuteen:
Sardinia ja pienet saaret. Koska maakaasuverkon kehittäminen vähentäisi
merkittävästi ylimääräisiä lämmityskustannuksia ja monipuolistaisi
polttoainetoimituksia, alennettuja verokantoja sovelletaan vain siihen asti,
kun maakaasuverkko saadaan käyttöön asianomaisissa kunnissa.
(6)       Komissio on tarkastellut
toimenpidettä ja todennut, että se ei vääristä kilpailua eikä estä
sisämarkkinoiden toimintaa eikä sitä pidetä EU:n ympäristö-, energia- eikä
liikennepolitiikan vastaisena. Alennettu verokanta on yhä sekä kaasuöljyn että
nestekaasun osalta korkeampi kuin direktiivissä 2003/96/EY säädetyt yhteisön
vähimmäisverotasot ja se huojentaa vain osittain kyseisten maantieteellisten
alueiden lisääntyneitä lämmityskustannuksia.
(7)       Toimenpide koskee ainoastaan
(yksityishenkilöiden ja liikeyritysten) lämmitystarkoituksia; sitä ei sovelleta
kyseisten tuotteiden mihinkään muuhun yrityskäyttöön. Yrityskäyttäjien saaman
veroedun määrä vahvistetaan Italian viranomaisten mukaan kussakin tapauksessa
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107 ja 108 artiklan soveltamisesta
vähämerkityksiseen tukeen 18 päivänä joulukuuta 2013 annetun komission
asetuksen (EU) N:o 1407/2006 ([8])
mukaisesti. Jos yksittäisen yrityksen saama etu kuitenkin ylittää asetuksessa
säädetyn enimmäismäärän, siitä olisi ilmoitettava komissiolle Euroopan yhteisön
perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista
säännöistä annetun asetuksen (EY) N:o 659/1999 muuttamisesta 22 päivänä
heinäkuuta 2013 annetun asetuksen (EU) N:o 734/1999 ([9]) mukaisesti.
(8)        Toimenpiteen mahdolliset
ympäristövaikutukset huomioon ottaen on aiheellista myöntää lupa kolmeksi
vuodeksi. Tämä soveltamisjakso antaa Italian viranomaisille riittävästi aikaa
arvioida toimenpiteen ympäristövaikutus ja se on myös osoitus siitä, että
tulevaisuudessa on tarpeen toteuttaa kohdennetumpia energiansäästötoimenpiteitä
energiantehokkuuden parantamiseksi ja myönteisten ympäristövaikutusten
varmistamiseksi,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Italialle annetaan lupa soveltaa lämmitykseen
käytettävään kaasuöljyyn ja nestekaasuun alennettuja verokantoja seuraavilla
epäsuotuisilla maantieteellisillä alueilla:
1.
Kunnat, jotka kuuluvat 26 päivänä elokuuta 1993
annetussa presidentin asetuksessa nro 412 määriteltyyn ilmastovyöhykkeeseen F.
2.
Kunnat, jotka kuuluvat 26 päivänä elokuuta 1993
annetussa presidentin asetuksessa nro 412 määriteltyyn ilmastovyöhykkeeseen E.
3.
Sardinian ja pienten saarien kunnat ([10]).
Ylikorvausten välttämiseksi alennus ei saa
ylittää kyseisille alueille koituvia ylimääräisiä lämmityskustannuksia. Sardinian
ja pienten saarien tapauksessa veronalennus ei tämän vuoksi saa laskea
polttoainehintoja saarilla alemmaksi kuin mantereella.
Alennetun verokannan on oltava direktiivissä
2003/96/EY asetettujen vaatimusten ja erityisesti sen 9 artiklassa vahvistettujen
vähimmäisverotasojen mukainen.
2 artikla
Liitteessä olevassa 2 ja 3 kohdassa
tarkoitettujen maantieteellisten alueiden oikeus veronalennukseen edellyttää,
että kunnassa ei ole maakaasuverkkoa.
3 artikla
Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se annetaan tiedoksi. Sen
soveltaminen päättyy kolmen vuoden kuluttua tämän jälkeen.
4 artikla
Tämä päätös on osoitettu Italian tasavallalle.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
([1])            Neuvoston
direktiivi 2003/96/EY, annettu 27 päivänä lokakuuta 2003, energiatuotteiden ja
sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta (EUVL L 283,
31.10.2003, s. 51), direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
direktiiveillä (EY) N:o 74/2004 ja (EY) N:o 75/2004 (EUVL L 157, 30.4.2004, s.
87 ja s. 100).
([2])            EUVL
L 109, 19.4.2008, s. 27–29.
([3])            Komission
asetus (EY) N:o 800/2008, annettu 6 päivänä elokuuta 2008, tiettyjen
tukimuotojen toteamisesta yhteismarkkinoille soveltuviksi perustamissopimuksen
87 ja 88 artiklan mukaisesti (EUVL L 214, 9.8.2008, s. 3).
([4])            EUVL
L 320, 30.11.2013.
([5])            EUVL
L 283, 31.10.2003, s. 51, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
direktiivillä 2004/75/EY (EUVL L 157, 30.4.2004, s. 100).
([6])            EUVL
L 109, 19.4.2008, s. 27–29.
([7])            Vuonna
1993 annetussa presidentin asetuksessa nro 412 Italian alue jaetaan kuuteen
ilmastovyöhykkeeseen (A–F). Luokitus perustuu lämmitystarvelukuun, millä
ilmaistaan niiden päivien lukumäärä vuoden aikana, joina ulkolämpötila poikkeaa
optimaalisesta 20 °C:n lämpötilasta ja lämmitystä tarvitaan.
([8])            EUVL
L 352, 24.12.2013, s. 1.
([9])            EUVL
L 204, 31.7.2013, s. 15.
([10])           Kaikki
Italian saaret lukuun ottamatta Sisiliaa.


title: Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös Euroopan yhteisön jäsenvaltioiden ammatillisen koulutuksen todistusten vastaavuudesta tehdyn neuvoston päätöksen 85/368/ETY kumoamisesta

text:
Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52007PC0680

	[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |Bryssel 6.11.2007KOM(2007) 680 lopullinen2007/0234 (COD)EhdotusEUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖSEuroopan yhteisön jäsenvaltioiden ammatillisen koulutuksen todistusten vastaavuudesta tehdyn neuvoston päätöksen 85/368/ETY kumoamisesta(komission esittämä)PERUSTELUT1. EHDOTUKSEN TAUSTATämä ehdotus on osa komission lainsäädäntö- ja työohjelmaan 2007 sisältyvää yksinkertaistamisohjelmaa, jonka tarkoituksena on tehdä sääntely-ympäristöstä yksinkertaisempi yritysten ja muiden sidosryhmien kannalta.Nykyisen lainsäädännön uudelleentarkastelun yhteydessä komissio katsoo, että Euroopan yhteisön jäsenvaltioiden ammatillisen koulutuksen todistusten vastaavuudesta 16 päivänä heinäkuuta 1985 tehty neuvoston päätös 85/368/ETY on tarpeeton ja olisi siksi kumottava.Neuvoston päätöksen 85/368/ETY tavoitteetNeuvoston päätöksellä 85/368/ETY otettiin käyttöön järjestelmä ammatillisen koulutuksen tutkintojen vertailemiseksi. Sen tarkoituksena oli antaa työntekijöille mahdollisuus hyödyntää paremmin pätevyyttään työpaikan saamiseksi muissa jäsenvaltioissa. Päätöksellä luodulla järjestelmällä pyrittiin tähän tavoitteeseen määrittelemällä kaikkialla yhteisössä pätevät kuvaukset käytännön ammatillisista vaatimuksista tietyissä ammateissa ja antamalla näin yrityksille, työntekijöille ja viranomaisille tarvittavat tiedot eri maissa suoritettujen tutkintojen vastaavuudesta.Päätöksessä kehotettiin komissiota ja jäsenvaltioita laatimaan yhdessä yhteisön tason kuvaukset käytännön ammatillisista vaatimuksista tiettyjen ammattien tai ammattiryhmien osalta ja määrittämään sen jälkeen, mitä ammatillisia kuvauksia jäsenvaltioissa tunnustetut ammatillisen koulutuksen tutkinnot vastaavat.Oli määrä laatia vertailutaulukot, jotka sisältävät seuraavat tiedot: Sedoc-rekisterin (käytetään Euroopan avoimien työpaikkojen ja työpaikkahakemusten kansainvälisen välitysjärjestelmän yhteydessä) ja kansallisen luokituksen koodit, ammatillisen koulutuksen taso, ammattinimike ja sitä vastaava pätevyys jokaisessa jäsenvaltiossa, ammatillisen koulutuksen antamisesta vastuussa olevat järjestöt ja laitokset sekä tahot, joilla on oikeus myöntää tai vahvistaa tutkintotodistuksia, todistuksia tai muita asiakirjoja. Yhteisön tasolla yhteisesti sovitut kuvaukset ammatillisista vaatimuksista ja vertailutaulukot oli määrä julkaista Euroopan unionin virallisessa lehdessä.Päätöksessä edellytettiin myös, että valtioissa nimetään koordinointielin, joka kerää ja levittää ammatillisten kelpoisuuksien vertailtavuutta koskevaa tietoa. Komissio yhdessä näiden elinten kanssa arvioisi yhteisesti sovitut kuvaukset ammatillisista vaatimuksista ja ammatillisten kelpoisuuksien vertailtavuuteen liittyvät taulukot. Lisäksi jäsenvaltioiden edellytettiin toimittavan päätöksen kansallista täytäntöönpanoa koskeva kertomus joka neljäs vuosi.Päätöksen täytäntöönpanon epäonnistuminenPäätöksessä ehdotettu järjestelmä osoittautui kuitenkin käytännössä vaivalloiseksi ja sen täytäntöönpano jäi parhaimmillaankin hyvin hajanaiseksi.Aluksi komissio ja jäsenvaltiot keskittyivät ammattitaitoisten työntekijöiden ammattitaitovaatimuksiin. Ensimmäisessä vaiheessa valittiin 219 ammatillista tutkintoa 19 eri alalta: kyseiset 19 alaa edustivat ammatteja, joiden työntekijät todennäköisimmin siirtyisivät muihin maihin.Luotiin menettelyt, joilla komission, Cedefopin ja jäsenvaltioiden asiantuntijat määrittelevät kuvaukset ammatillisista vaatimuksista ja vertailevat kelpoisuuksia. Komissiolle vuonna 1990 laaditussa kertomuksessa selostettiin kuitenkin kaikki prosessiin liittyvät hankaluudet ja todettiin edistymisen olevan hidasta. Vuoteen 1990 mennessä kelpoisuuksien vertailtavuutta koskevat tiedot oli julkaistu vasta 66 ammatin osalta, jotka edustivat viittä alaa kaikkiaan 19 määritellystä alasta. Tutkintoja koskevien tietojen tallentaminen sekä niiden kuvailu ja vertailu oli osoittautunut hitaaksi ja hankalaksi prosessiksi. Vuoden 1990 kertomuksessa korostettiin tarvetta saada kelpoisuuksien vertailtavuutta koskeva työ valmiiksi ajoissa ennen sisämarkkinoiden suunniteltua toteuttamista vuoden 1992 loppuun mennessä. Kertomuksessa ehdotettiin menettelyjen yksinkertaistamista ja vauhdittamista ja asetettiin tavoitteeksi 14 uuden alan ammatteja koskevien kuvausten hyväksyminen vuoden 1992 loppuun mennessä. Käytännössä tavoite osoittautui liian kunnianhimoiseksi eikä siihen päästy.Lisäksi päätös osoittautui liian joustamattomaksi mukautumaan muuttuviin tarpeisiin. Vaikka päätöksessä viitataan tarpeeseen mukautua teknologisen kehityksen mukanaan tuomiin muutoksiin, komission, Cedefopin ja jäsenvaltioiden oli lopulta hyväksyttävä, että valittu keskitetty lähestymistapa ja pätevyysvaatimusten alituinen ja nopea muuttuminen johtivat siihen, että julkaistuista tiedoista tuli nopeasti vanhentuneita.Vuoden 1990 kertomuksessa oli korostettu, että järjestelmä olisi tehokas ainoastaan, jos jäsenvaltiot käyttäisivät sitä – tosiasiassa Euroopan tasolla toteutetuilla toimilla oli vain vähän vaikutusta kansallisella ja eri alojen sidosryhmien tasolla.Näistä syistä päätöksen mukaisten toimenpiteiden täytäntöönpanosta luovuttiin nopeasti.Tämä kumoamisehdotus edistää näin ollen osaltaan komission ohjelmaa, jolla pyritään lainsäädäntöä yksinkertaistamalla kasvattamaan kilpailukykyä komission kasvu- ja työllisyysohjelman mukaisesti sekä parantamaan yhteisöjen lainsäädäntöpuitteiden yleistä laatua.Lisäksi komissio katsoo, että ammatillista koulutusta koskeva päätös on korvautunut useilla uudemmilla EU:n tai hallitusten välisen tason aloitteilla, joita on tehty avoimuuden lisäämiseksi, siirtojen tukemiseksi ja oppimistulosten arvottamisen helpottamiseksi.Eurooppalainen tutkintojen viitekehysEurooppalaisella tutkintojen viitekehyksellä (European Qualifications Framework, EQF) on sama yleistavoite kuin vuoden 1985 päätöksellä eli helpottaa pätevyyksien vertailemista ja sitä kautta työntekijöiden liikkuvuutta. Komissio teki ehdotuksen eurooppalaisen tutkintojen viitekehyksen perustamisesta syyskuussa 2006 (KOM(2006) 479), ja Euroopan parlamentti ja neuvosto hyväksyivät sen [kk/vuosi].EQF poikkeaa vuoden 1985 päätöksestä laajuutensa puolesta, sillä se on osa elinikäisen oppimisen puitteita, jotka kattavat paitsi ammatillisen koulutuksen (joka oli vuoden 1985 päätöksen ainoa kohde) myös perus- ja aikuiskoulutuksen sekä korkea-asteen koulutuksen. Se on hyvin erilainen myös lähestymistavaltaan.Suosituksen mukaan EQF:ää käytetään kansallisiin tutkintojärjestelmiin sisältyvien tutkintotasojen ja kansainvälisten toimialajärjestöjen kehittämien tutkintojärjestelmien vertailuvälineenä. Siinä suositellaan, että valtiot vahvistavat kansallisten järjestelmiensä ja EQF:n välisen vastaavuussuhteen määrittämällä, mitä EQF:n tasoja niiden omat tutkintotasot vastaavat, sekä tarvittaessa kehittämällä kansallisen tutkintojen viitekehyksen. Lisäksi valtioiden suositellaan varmistavan, että vuoteen 2012 mennessä niiden tutkintotodistuksissa, todistuksissa ja muissa pätevyyttä osoittavissa asiakirjoissa on maininta asiaankuuluvasta EQF:n tasosta (esimerkiksi taso 4).EQF perustuu eurooppalaisiin viitetasoihin, jotka kuvataan oppimistuloksina – mitä oppija tietää ja ymmärtää ja mitä hän osaa tehdä – riippumatta siitä, missä yhteydessä tietty osaaminen on hankittu. Tällä tavalla voidaan ymmärtää, mitä minkä tahansa alan tutkinto käsittää. Kun tutkintotasojen kuvaamiseen käytetään oppimistuloksia, on myös helpompi validoida virallisten koulutuslaitosten ulkopuolella tapahtuvaa oppimista, joka kuuluu keskeisenä osana todelliseen elinikäiseen oppimiseen.EQF ja neuvoston päätös 85/368/ETYVuoden 1985 päätöksessä sovellettiin ylhäältä alaspäin suuntautuvaa lähestymistapaa, joka edellytti tiivistä yhteistyötä eri maiden asiantuntijoiden välillä luettelon pitämiseksi ajan tasalla, ammattien ja pätevyysvaatimusten kuvausten muuttamiseksi ja uusien pätevyysvaatimusten lisäämiseksi tarpeen mukaan. Tällaisen lähestymistavan epätarkoituksenmukaisuutta kuvastaa se, että se kattoi vain muutamia ammattialoja ja vain murto-osan ammatillisista kelpoisuuksista.EQF:ssä sovelletaan vapaaehtoisuuteen perustuvaa hajautettua lähestymistapaa, jossa yhteisö antaa yhteisen viitekohdan, mutta yksityiskohtaiset päätökset jätetään kansallisten ja alakohtaisten toimivaltaisten elinten tehtäväksi. Suunnitellut maiden väliseen vertailtavuuteen liittyvät järjestelyt eivät ole kohtuuttoman työläitä. Maat suhteuttavat kansalliset tutkinto tasonsa EQF:ään, jolloin kaikille maiden kansallisessa kehyksessä tai järjestelmässä tiettyyn tasoon kuuluville tutkinnoille voidaan määrittää EQF:n taso. EQF tekee siten mahdolliseksi kuvailla ja ymmärtää tutkintojen sisältö kaikille yhteisellä tavalla.Kansalliset päätökset tutkintojen sijoittamisesta EQF:n eri tasoille annetaan EQF:n neuvoa-antavan ryhmän käsiteltäväksi, joka varmistaa prosessin laadun. Näin ollen on valtioiden edun mukaista arvioida aluksi omien tutkintojensa taso asianmukaisesti ja osallistua laadunvarmistusprosessiin Euroopan tasolla.EQF:ssä otetaan huomioon vuoden 1985 päätöksen rajoitukset kahdella eri tavalla: viitekehyksessä keskitytään tutkintojen avoimuuteen, ja yhteistyö perustuu siinä hajautettuun toimintatapaan, joka soveltuu paremmin yhä monimuotoisemmiksi muuttuviin eurooppalaisiin tutkintoihin.Muut avoimuutta ja liikkuvuutta parantavat välineetEQF on väline, jolla pyritään lähimmin niihin tavoitteisiin ja toimintoihin, joita vuoden 1985 päätöksellä ei saavutettu, mutta on olemassa myös muita Euroopan tason välineitä ja toimenpiteitä, joilla edistetään tutkintojen avoimuutta ja parannetaan niiden siirrettävyyttä. Näitä ovat esimerkiksi Europass, korkea-asteen koulutuksen eurooppalainen opintosuoritusten ja arvosanojen siirtojärjestelmä (ECTS), epävirallisen oppimisen ja arkioppimisen tunnistamista ja tunnustamista koskevat neuvoston päätelmät vuodelta 2004 sekä Ploteus-portaali.Yhteisön yhteisistä puitteista tutkintojen ja pätevyyksien selkeyttämiseksi (Europass) 15. joulukuuta 2004 tehdyllä Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä N:o 2241/2004/EY otettiin käyttöön tietyt Euroopan laajuiset menettelyt, joita yksittäiset henkilöt voivat noudattaa tutkintojensa ja pätevyyksiensä kuvaamisessa.Nykyisen korkea-asteen koulutuksen eurooppalaisen opintosuoritusten ja arvosanojen siirtojärjestelmän (ECTS) ja kehitteillä olevan ammatillisen koulutuksen eurooppalaisen opintosuoritusten ja arvosanojen siirtojärjestelmän (ECVET) ansiosta yksittäisten henkilöiden on helpompi yhdistää eri maissa hankittua koulutusta. Molemmat järjestelmät tukevat suoraan yksittäisiä kansalaisia, jotka haluavat siirtää tutkintoja tai niihin kuuluvia opintosuorituksia laitoksesta ja maasta toiseen.Eurooppa-neuvosto hyväksyi vuonna 2004 (9600/2004) epävirallisen oppimisen ja arkioppimisen tunnistamista ja tunnustamista koskevat yhteiset eurooppalaiset periaatteet. Ne muodostavat pohjan tunnustamiseen liittyvän yhteistyön vahvistamiselle ja niissä kannustetaan komissiota, jäsenvaltioita ja työmarkkinaosapuolia ottamaan järjestelmällisemmin käyttöön tunnustamismenettelyjä ja -järjestelmiä.Oppimismahdollisuuksia käsittelevä Ploteus-portaali (http://ec.europa.eu/ploteus) parantaa osaltaan tutkintojen avoimuutta tarjoamalla tietoa koulutuksesta ja koulutusmahdollisuuksista Euroopan maissa.Ammattipätevyyden vastavuoroinen tunnustaminen säänneltyjen ammattien alalla varmistetaan 7 päivänä syyskuuta 2005 annetulla direktiivillä 2005/36/EY. Siinä kootaan yhteen, ajantasaistetaan ja yksinkertaistetaan 15 vuosien 1975 ja 1999 välillä annettua direktiiviä ja säädetään automaattisesta tutkintojen tunnustamisesta, kun on kyse ammateista, joita koskevat yhdenmukaistetut koulutusvaatimukset (lääkärit, sairaanhoitajat, kätilöt, hammaslääkärit, eläinlääkärit ja proviisorit), sekä arkkitehdin ammatista. Muiden säänneltyjen ammattien osalta (yhdessä tai useammassa EU:n jäsenvaltiossa säännellään tätä nykyä yhteensä noin 800:aa ammattia) järjestelmä perustuu vastavuoroiseen tunnustamiseen, eli yhdessä jäsenvaltiossa ammatin harjoittamiseen pätevälle henkilölle olisi annettava lupa kyseisen ammatin harjoittamiseen myös toisessa jäsenvaltiossa.2. JOHDONMUKAISUUS SUHTEESSA UNIONIN MUUHUN POLITIIKKAAN JA MUIHIN TAVOITTEISIINEhdotus päätöksen kumoamiseksi on johdonmukainen suhteessa Lissabonin toimintasuunnitelmaan ja varsinkin paremman sääntelyn strategiaan sekä tarpeeseen tehdä sääntely-ympäristöstä yksinkertaisempi yritysten ja muiden sidosryhmien kannalta.Vuoden 1985 päätöstä ei ole sovellettu enää pitkään aikaan. Sen puutteet ja sille asetettujen tavoitteiden parhaimmillaankin vaillinainen saavuttaminen tuotiin esille jo vuonna 1990 komissiolle laaditussa raportissa. Sitä ei koskaan ole pantu täysimääräisesti täytäntöön eikä sitä enää sovelleta missään yhteyksissä.Komission vaihtoehdotEdellä kuvatun valossa komissio tarkasteli kolmea vaihtoehtoa tilanteessa etenemiseksi. Ensimmäinen vaihtoehto on antaa päätöksen pysyä osana yhteisön säännöstöä. Koska päätös kuitenkin on hyödytön, tämä vaihtoehto ei olisi lainsäädännön yksinkertaistamista koskevan komission sitoumuksen mukainen. Koska neuvosto ja parlamentti ovat hyväksyneet eurooppalaisen tutkintojen viitekehyksen, jonka tavoitteet ovat vuoden 1985 päätökseen verrattuna osittain samat, tarpeeton säädös jäisi teoreettisesti voimaan. Näin ollen olisi voimassa kaksi säädösvälinettä, joilla on samanlaiset tavoitteet mutta jotka perustuvat eri menetelmiin ja joissa kuvaillaan kelpoisuudet vastakkaisilta näkökannoilta. Tämä saisi aikaan sekavan tilanteen.Toisena vaihtoehtona on muuttaa vuoden 1985 päätöstä. Se olisi kuitenkin sekä menetelmällisesti että käytännössä vaikeaa tai jopa mahdotonta. Kuten edellä todetaan, vuoden 1985 päätöksen taustana pitkälti oleva tietojen syöttöön perustuva toimintamalli on suureksi osaksi vanhentunut, joten päätösteksti olisi kirjoitettava lähes kokonaan uudestaan, minkä vuoksi alkuperäisen tekstin säilyttämisessä ei ole mieltä. Päätöksen muuttaminen johtaisikin joihinkin samoihin ongelmiin/varjopuoliin kuin ensimmäinen vaihtoehto, kuten ristiriitaisiin viesteihin jäsenvaltioille.Kolmas vaihtoehto on päätöksen kumoaminen, jolloin sille asetettuja tavoitteita pyritään jatkossa käsittelemään uuden EQF:n ja muiden edellä tarkoitettujen järjestelmien puitteissa. Kumoaminen on johdonmukaista komission yleisen tavoitteen kanssa, jonka mukaan on kevennettävä sääntelyrasitetta ja poistettava vanhentunutta ja käyttämätöntä lainsäädäntöä (yksinkertaistamisohjelma ja komission lainsäädäntö- ja työohjelma vuodeksi 2007 sekä paremman sääntelyn strategia). EQF:llä voidaan saavuttaa päätöksessä asetettuja tavoitteita sekä tehokkaammin, koska sen puitteet ovat kevyemmät, että vaikuttavammin, koska se on avoimempi, sitä sovelletaan laajemmin ja se perustuu oppimistuloksiin. Lisäksi EQF:ää on kehitetty sen kaikissa vaiheissa sidosryhmien yksimielisillä päätöksillä. Komissio esitti EQF:ää jäsenvaltioiden ja työmarkkinaosapuolten pyynnöstä ja kuuli niitä koko sen laatimisen ajan.Sen vuoksi komissio on päättänyt valita kolmannen vaihtoehdon ja ehdottaa vuoden 1985 päätöksen kumoamista.3. EHDOTUKSEEN LIITTYVÄT OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDATEhdotetun toimen lyhyt kuvausEhdotus koskee Euroopan yhteisön jäsenvaltioiden ammatillisen koulutuksen todistusten vastaavuudesta tehdyn neuvoston päätöksen 85/368/ETY kumoamista.OikeusperustaPerustamissopimuksen 150 artiklan 4 kohta, jossa määrätään, että yhteisön toimilla tuetaan ja täydennetään jäsenvaltioiden toimia ja erityisesti, kuten kyseisen artiklan 2 kohdassa vahvistetaan, parannetaan valmentavaa ammatillista koulutusta, helpotetaan ammattiin pääsyä ja palaamista työmarkkinoille sekä kehitetään yhteisiä kysymyksiä koskevaa tietojen ja kokemusten vaihtoa.ToissijaisuusperiaateToissijaisuusperiaatetta sovelletaan, koska asia, jota ehdotus koskee, ei kuulu yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan.Ehdotuksen tavoitteita ei voida saavuttaa riittävällä tavalla pelkästään jäsenvaltioiden toimin seuraavasta syystä:- päätös on kumottava yhteisön tasolla.Näin ollen ehdotus on toissijaisuusperiaatteen mukainen.SuhteellisuusperiaateEhdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen seuraavasta syystä:Sillä kumotaan tarpeetonta lainsäädäntöä.Sääntelytavan valintaEhdotettu sääntelytapa: Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös. Nykyisen päätöksen kumoamiseen tarvitaan päätös.4. TALOUSARVIOVAIKUTUKSETEhdotuksella ei ole vaikutuksia yhteisön talousarvioon.2007/0234 (COD)EhdotusEUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖSEuroopan yhteisön jäsenvaltioiden ammatillisen koulutuksen todistusten vastaavuudesta tehdyn neuvoston päätöksen 85/368/ETY kumoamisestaEUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotkaottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 150 artiklan 4 kohdan,ottavat huomioon komission ehdotuksen[1],ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon[2],ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon[3],noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä[4]sekä katsovat seuraavaa:(1) Sääntelyn parantamista koskevissa yhteisön toimintalinjoissa korostetaan kansallisen ja yhteisön lainsäädännön yksinkertaistamista, jota pidetään ratkaisevana tekijänä yritysten kilpailukyvyn parantamisessa ja Lissabonin tavoitteiden saavuttamisessa.(2) Päätöksen 85/368/ETY[5] täytäntöönpanolla ei ole tehokkaasti saavutettu ammatillisten kelpoisuuksien vertailtavuutta toisesta jäsenvaltiosta työtä hakevia työntekijöitä hyödyttävällä tavalla.(3) Kelpoisuuksien kuvailemiseen ja vertailemiseen päätöksen 85/368/ETY mukaan käytettävät menettelyt ja lähestymistapa poikkeavat niistä, joita koulutusjärjestelmissä nykyisin sovelletaan.(4) Euroopan parlamentin ja neuvoston […] päivänä […]kuuta […] antama suositus eurooppalaisen tutkintojen viitekehyksen perustamisesta elinikäisen oppimisen edistämiseksi[6] on syrjäyttänyt päätöksen 85/368/ETY.(5) Sen vuoksi päätös 85/368/ETY olisi kumottava,OVAT TEHNEET TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:1 artiklaKumotaan päätös 85/368/ETY […] päivästä […]kuuta […].2 artiklaTämä päätös tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä .3 artiklaTämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä […] päivänä […]kuuta […].Euroopan parlamentin puolesta Neuvoston puolestaPuhemies Puheenjohtaja [1] EUVL C […], [xx.xx.xxxx], s. […].[2] EUVL C […], [xx.xx.xxxx], s. […].[3] EUVL C […], [xx.xx.xxxx], s. […].[4] EUVL C […], [xx.xx.xxxx], s. […].[5] EYVL L 199, 31.7.1999, s. 56.[6] EUVL […].


				|

		52015PC0146

			Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖS Euroopan unionin puolesta Kansainvälisessä merenkulkujärjestössä meriympäristön suojelukomitean 68. istunnossa ja meriturvallisuuskomitean 95. istunnossa esitettävästä kannasta MARPOL-yleissopimuksen, SOLAS-yleissopimuksen ja pakokaasujen puhdistusjärjestelmiä koskeviin vuoden 2009 suuntaviivoihin tehtyjen muutosten hyväksymiseen /* COM/2015/0146 final - 2015/0071 (NLE) */

			   	PERUSTELUT
1.           JOHDANTO
Tämä komission ehdotus koskee unionin kannan
vahvistamista IMO:n meriympäristön suojelukomitean (MEPC) 68. istunnossa ja
IMO:n meriturvallisuuskomitean (MSC) 95. istunnossa kolmeen IMO:n asiakirjoihin
tehtävän muutoksen osalta. Muutokset kuvaillaan erikseen seuraavissa
alakohdissa.
1.1         Muutokset
MARPOL-yleissopimuksen liitteisiin I, II, IV ja V
MEPC sopi 67. istunnossaan napa-alueilla
toimiviin aluksiin sovellettavan kansainvälisen säännöstöluonnoksen (ns.
napa-aluesäännöstö, ”Polar Code”) johdanto-osasta, johdannosta ja II osasta,
jotka on määrä hyväksyä MEPC:n 68. istunnossa. Niihin liittyvistä
MARPOL-yleissopimuksen liitteiden I, II, IV ja V sekä MARPOL-yleissopimuksen
muutoksista sovittiin myös MEPC:n 67. istunnossa, ja ne on määrä hyväksyä
MEPC:n 68. istunnossa. Napa-aluesäännöstö on kehitetty täydentämään olemassa
olevia IMO:n asiakirjoja. Tavoitteena on lisätä alusten toiminnan
turvallisuutta ja vähentää vaikutuksia ihmisiin ja ympäristöön syrjäisillä,
haavoittuvilla ja mahdollisesti ankarilla napa-alueen vesillä.
Nämä MARPOL-yleissopimuksen muutokset esitetään
raportin MEPC 67 liitteessä 11 (MEPC 67/20). Mainitun raportin 9.45 kohdan
mukaan nämä muutokset hyväksytään MEPC:n 68. istunnossa.
1.2         Muutokset vuoden 2009
suuntaviivoihin pakokaasujen puhdistusjärjestelmistä
Pilaantumisen ehkäisyä ja torjuntaa käsittelevä
IMO:n alakomitea (PRP 2) sopi pakokaasujen puhdistusjärjestelmistä annettuja
vuoden 2009 suuntaviivoja koskevista muutosehdotuksista, jotka esitetään
päätöslauselman MEPC.184 kohdassa 59 ja jotka on määrä hyväksyä MEPC:n 68.
istunnossa. Vuoden 2009 suuntaviivoissa pakokaasujen puhdistusjärjestelmistä
olisi selkiytettävä laivojen koneistoon liitettävien sellaisten pesurien
testausta, joita ei voida testata suuremmilla kuormituksilla tai joita ei voida
testata lainkaan ”satamassa seistessä”. Muutosluonnokset, jotka perustuvat EU:n
ehdotuksiin, koskevat laskentaan perustuvien menetelmien, kuten laskennallisen
virtausdynamiikan (Computational Fluid Dynamics, CFD) ja/tai vahvistettujen
empiiristen kaavojen, käyttöä toteuttamiskelpoisena vaihtoehtona mittauksille,
ja ne esitetään vuoden 2009 suuntaviivojen kohdissa 6, 6.9, 10.1.2.1(ii) ja
10.1.2.2.
Nämä puhdistusjärjestelmistä annettujen vuoden
2009 suuntaviivojen muutokset esitetään PPR 2:n raportin liitteessä 1 (PPR
2/21). Mainitun raportin 2.23 kohdan mukaan nämä muutokset hyväksytään MEPC:n
68. istunnossa.
1.3         Muutokset
SOLAS-yleissopimuksen II-2/20.3 sääntöön
MSC sopi 94. istunnossaan SOLAS-yleissopimuksen
II-2/20.3 sääntöön tehtävistä muutosluonnoksista, joiden avulla
ilmanvaihtotuulettimia voidaan käyttää harvemmissa ilmanvaihtoluukuissa, kun
käytössä on ro-ro-lastitilojen suunnitteluohjeita ja ilmanvaihtojärjestelmien
toimintasuosituksia koskevan kiertokirjeen MSC/Circ.729 mukainen ilmanlaadun
valvontajärjestelmä. Muutosehdotukset koskevat lasti- ja matkustaja-alusten
ajoneuvo-, erityis- ja ro-ro-tiloja.
Nämä muutokset esitetään raportin MSC 94
liitteessä 11 (MSC 94/21/add.1). MSC 94 -raportin (MSC 94/21) kohdassa 8.7
todetaan, että nämä muutokset hyväksytään MSC:n 95. istunnossa.
2.           IMO:N MUUTOSTEN HYVÄKSYMINEN
2.1         Muutosten hyväksyminen
Edellä 1.1–1.3 kohdassa esitetyistä muutoksista
sovittiin meriympäristön suojelukomission 67. istunnossa 13.–17. lokakuuta
2014, meriturvallisuuskomitean 94. istunnossa 17.–21. marraskuuta 2014 sekä
pilaantumisen ehkäisyä ja torjuntaa käsittelevän alakomitean toisessa
istunnossa 19.–23. tammikuuta 2015, ja ne esitetään hyväksyttäviksi
meriympäristön suojelukomission 68. istunnossa 11.–16. toukokuuta 2015 ja
meriturvallisuuskomitean 95. istunnossa 3.–12. kesäkuuta 2015.
2.2         Hyväksyminen ja voimaantulo
Kun kyseiset komiteat ovat hyväksyneet 1.1–1.3
kohdassa esitetyt muutokset, ne toimitetaan kyseessä oleville sopimuspuolille,
jotta nämä voivat ilmaista suostumuksensa tulla mainittujen muutosten
sitomiksi. Päätöslauselmassa, jossa vahvistetaan pakokaasujen
puhdistusjärjestelmistä annettujen vuoden 2009 suuntaviivojen 1.2 kohdassa
tarkoitetut muutokset, ilmoitetaan päivämäärä, jona ne tulevat voimaan.
3.           ASIAANKUULUVA EU:N
LAINSÄÄDÄNTÖ JA EU:N TOIMIVALTA
3.1         Muutokset
MARPOL-yleissopimuksen liitteisiin I ja II
Alusten aiheuttamasta ympäristön pilaantumisesta
ja pilaamisrikoksista määrättävistä seuraamuksista, myös rikosoikeudellisista
seuraamuksista annetun direktiivin 2005/35/EY 3 artiklassa säädetään, että
kyseistä direktiiviä sovelletaan aavalla merellä. Jotkin napa-alueen vesistä,
jotka kuuluvat napa-aluesäännöstön (Polar Code) soveltamisalaan, katsotaan myös
aavaksi mereksi. Direktiivin 2 artiklan mukaisesti direktiiviä sovelletaan
ympäristöä pilaavien aineiden päästöihin, joilla tarkoitetaan aineita, jotka
kuuluvat MARPOL 73/78 -yleissopimuksen liitteen I (öljy) ja
liitteen II (irtolastina kuljetettavat haitalliset nestemäiset aineet)
soveltamisalaan. Direktiivin 2005/35/EY tarkoituksena on saattaa alusten
aiheuttamaa ympäristön pilaantumista koskevat kansainväliset normit osaksi EU:n
lainsäädäntöä ja varmistaa, että saastuttajia rangaistaan riittävästi.
Direktiivin 4 artiklan mukaisesti jäsenvaltioiden on varmistettava, että
aluksista peräisin olevia ympäristöä pilaavien aineiden päästöjä, vähäiset
päästötapaukset mukaan lukien, mille tahansa 3 artiklan 1 kohdassa
tarkoitetulle alueelle pidetään säännösten rikkomisina, jos päästöt on aiheutettu
tahallaan, piittaamattomuudella tai törkeällä huolimattomuudella.
Asianomaiset kohdat ovat pilaantumisen
ehkäisytoimenpiteitä koskevassa napa-aluesäännöstön II-A osassa, jonka 1 ja 2
luvussa käsitellään öljyn aiheuttaman pilaantumisen ehkäisemistä ja irtolastina
kuljetettavien haitallisten nestemäisten aineiden aiheuttaman pilaantumisen
valvontaa.
Näin ollen MARPOL-yleissopimukseen tehtävät
muutokset, jotka on määrä hyväksyä MEPC:n 68. istunnossa, vaikuttavat EU:n
lainsäädäntöön direktiivin 2005/35/EY soveltamisen kautta.
3.2         Muutokset vuoden 2009
suuntaviivoihin pakokaasujen puhdistusjärjestelmistä
Vuoden 2009 suuntaviivoihin pakokaasujen
puhdistusjärjestelmistä, jotka vahvistetaan päätöslauselman MEPC.184 kohdassa
59, viitataan direktiivin 2012/33/EU liitteessä II meriliikenteessä käytettävien polttoaineiden
rikkipitoisuuden yhteydessä pääasiallisena mekanismina, jolla
varmistetaan direktiivin (ns. rikkidirektiivin) noudattaminen, kun on kyse
kyseisen direktiivin mukaisten pakokaasujen puhdistusjärjestelmien käytön
kriteereistä, erityisesti 4 c artiklassa vahvistetusta
päästönvähentämismenetelmien käytöstä.
Vuoden 2009 suuntaviivoihin tehtävät muutokset,
jotka on määrä hyväksyä MEPC:n 68. istunnossa, vaikuttavat EU:n lainsäädäntöön
direktiivin 2012/33/EY soveltamisen kautta.
3.3       Muutokset SOLAS-yleissopimuksen II-2/20.3.1.2.1 sääntöön
SOLAS-yleissopimuksen II-2/20.3.1.2.1 säännössä,
joka koskee ilmanvaihtojärjestelmien suorituskykyä, viitataan ajoneuvo-,
erityis- ja ro-ro-tilojen suojaamiseen, ja sitä sovelletaan
matkustaja-aluksiin.
SOLAS-yleissopimuksen II-2/20.3 sääntöön tehtävät
muutokset, jotka on määrä hyväksyä MSC:n 95. istunnossa, vaikuttavat EU:n
lainsäädäntöön matkustaja-alusten turvallisuussäännöistä ja -määräyksistä
annetun direktiivin 2009/45/EY soveltamisen kautta. Direktiivin 6 artiklan 2
kohdan a alakohdan i alakohdassa säädetään, että A-luokan uusien
matkustaja-alusten on kaikilta osin oltava
vuoden 1974 SOLAS-yleissopimuksen, sellaisena
kuin se on muutettuna, vaatimusten mukaisia. Komissio toteaa myös, että
direktiivissä 2009/45/EY annetaan matkustaja-alusten B-, C- ja D-luokan
matkustaja-alusten ilmanvaihdosta yksityiskohtaiset säännöt, jotka ovat samat
kuin SOLAS-yleissopimuksessa, sellaisina kuin ne vahvistetaan liitteessä I
olevan II luvun B osan 9 kohdassa.
3.4         Yhteenveto
Asiaa koskeva EU:n lainsäädäntö huomioon ottaen
komissio katsoo, että edellä mainittujen muutosten hyväksyminen, jonka on määrä
tapahtua MEPC:n 68. istunnossa ja MSC:n 95. istunnossa, kuuluu SEUT-sopimuksen
3 artiklan 2 kohdan nojalla EU:n yksinomaiseen toimivaltaan siltä osin kuin
kyseessä olevien kansainvälisten asiakirjojen lopullinen hyväksyminen vaikuttaa
yhteisiin sääntöihin.
Vaikka unioni ei olekaan IMO:n jäsen,
vakiintuneen oikeuskäytännön mukaisesti jäsenvaltiot eivät saa ottaa itselleen
velvoitteita, jotka todennäköisesti vaikuttavat perussopimusten tavoitteiden
saavuttamiseksi annettuihin EU:n sääntöihin, jollei jäsenvaltioita ole
valtuutettu ottamaan tällaisia velvoitteita komission ehdotuksesta annetulla
neuvoston päätöksellä.
4.           Päätelmät
Sen vuoksi komissio ehdottaa neuvoston päätöstä
meriympäristön suojelukomitean 68. istunnossa ja meriturvallisuuskomitean 95.
istunnossa omaksuttavasta Euroopan unionin kannasta 1.1–1.3 kohdassa mainittuihin
muutoksiin.
2015/0071 (NLE)
Ehdotus
NEUVOSTON PÄÄTÖS
Euroopan unionin puolesta Kansainvälisessä
merenkulkujärjestössä meriympäristön suojelukomitean 68. istunnossa ja
meriturvallisuuskomitean 95. istunnossa esitettävästä kannasta
MARPOL-yleissopimuksen, SOLAS-yleissopimuksen ja pakokaasujen
puhdistusjärjestelmiä koskeviin vuoden 2009 suuntaviivoihin tehtyjen muutosten
hyväksymiseen
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 100 artiklan 2 kohdan ja 218 artiklan 9
kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)       Merenkulkualalla
toteutettavalla Euroopan unionin toiminnalla olisi pyrittävä parantamaan
meriturvallisuutta ja suojelemaan meriympäristöä.
(2)       IMO:n meriympäristön
suojelukomitean (MEPC) 67. istunnossa sovittiin muutoksista
MARPOL-yleissopimukseen. Nämä muutokset odotetaan hyväksyttävän MEPC:n 68.
istunnossa, joka pidetään toukokuussa 2015.
(3)       Pilaantumisen ehkäisyä ja
torjuntaa käsittelevä alakomitea (PPR) hyväksyi toisessa istunnossaan
muutosluonnoksia pakokaasujen puhdistusjärjestelmistä annettuihin vuoden 2009
suuntaviivoihin. Nämä muutokset odotetaan hyväksyttävän MEPC:n 68. istunnossa,
joka pidetään toukokuussa 2015.
(4)       IMO:n meriturvallisuuskomitean
(MSC) 94. istunnossa sovittiin muutoksista SOLAS-yleissopimukseen sekä
STCW-yleissopimukseen ja -säännöstöön. Nämä muutokset odotetaan hyväksyttävän
MSC:n 95. istunnossa, joka pidetään kesäkuussa 2015.
(5)       MARPOL-yleissopimuksen
liitteisiin I ja II tehtävillä muutoksilla otetaan käyttöön toimenpiteitä,
jotka liittyvät napa-alueilla toimiviin aluksiin sovellettavan kansainvälisen
säännöstöluonnoksen (ns. napa-aluesäännöstö eli ”Polar Code”) hyväksymiseen,
jotta tästä säännöstöstä tulisi velvoittava. Napa-aluesäännöstössä
laajennetaan nykyisessä MARPOL-yleissopimuksessa oleva öljyn ja haitallisten
nesteiden päästökielto Etelämantereella koskemaan napa-alueiden vesiä. Euroopan
parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/35/EY[1] 4 artiklassa yhdessä sen 3 artiklan 1
kohdan kanssa säädetään, että jäsenvaltioiden on varmistettava, että aluksista
peräisin olevia ympäristöä pilaavien aineiden päästöjä, mukaan lukien lievemmät
päästötapaukset, pidetään säännösten rikkomisina, jos päästöt on aiheutettu tahallaan,
piittaamattomuudella tai törkeällä huolimattomuudella, joten nämä seikat
kuuluvat sen soveltamisalaan.
(6)       Vuoden 2009 suuntaviivoihin
pakokaasujen puhdistusjärjestelmistä tehtävillä muutoksilla otetaan käyttöön
laskentaan perustuvat menetelmät laivojen koneistoon liitettävien sellaisten
pesurien testauksessa, joita ei voida testata suuremmilla kuormituksilla tai
joita ei voida testata lainkaan ”satamassa seistessä”. Direktiivin 1999/32/EY[2], sellaisena kuin se on muutettuna, 4 c
artikla ja liite II koskevat näitä seikkoja ja liite II on saatu vuoden 2009
suuntaviivoista, joita muutetaan.
(7)       SOLAS-yleissopimuksen
II-2/20.3.1.2.1 säännön muutosten ansiosta ilmanvaihtotuulettimia voidaan
käyttää harvemmissa ilmanvaihtoluukuissa, kun matkustaja-aluksissa on
ajoneuvo-, erityis- ja ro-ro-tiloissa käytössä ilmanlaadun valvontajärjestelmä.
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin
2009/45/EY[3]
6 artiklan 2 kohdan a alakohdan i alakohdassa säädetään, että A-luokan uusien
matkustaja-alusten on kaikilta osin oltava vuoden 1974 SOLAS-yleissopimuksen,
sellaisena kuin se on muutettuna, vaatimusten mukaisia, II-2/20.3 sääntö mukaan
luettuna. Hyväksyttävillä muutoksilla on siitä syystä välitön
oikeudellinen vaikutus direktiiviin 2009/45/EY.
(8)       Euroopan unioni ei ole IMO:n
jäsen eikä kyseessä olevien yleissopimusten ja säännöstöjen sopimuspuoli.
Neuvoston on sen vuoksi tarpeen valtuuttaa jäsenvaltiot esittämään unionin
kanta ja ilmaisemaan suostumuksensa tulla mainittujen muutosten sitomiksi,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Unionin kantana IMO:n meriympäristön
suojelukomitean 68. istunnossa on hyväksyä seuraavat muutokset seuraaviin
asiakirjoihin:
–
MARPOL-yleissopimuksen liitteet I ja II IMO:n
asiakirjan MEPC 67/20 liitteessä 11 esitetyn mukaisesti;
–
vuoden 2009 suuntaviivat pakokaasujen
puhdistusjärjestelmistä IMO:n asiakirjan PPR 2/21 liitteessä 1 esitetyn
mukaisesti.
2 artikla
Unionin kantana IMO:n meriturvallisuuskomitean
95. istunnossa on hyväksyä seuraava muutos seuraaviin asiakirjoihin:
–
SOLAS-yleissopimuksen II-2/20.3.1.2.1 sääntö IMO:n
asiakirjan MSC 94/21/add.1 liitteessä 11 esitetyn mukaisesti.
3 artikla
Jäsenvaltiot, jotka ovat IMO:n jäseniä,
esittävät 1 ja 2 artiklassa esitetyn unionin kannan yhdessä unionin etujen
mukaisesti.
4 artikla
Edellä 1 ja 2 artiklassa tarkoitettuihin
kantoihin tehtävistä muodollisista ja vähäisistä muutoksista voidaan sopia
ilman, että kantaa muutetaan.
5 artikla
Jäsenvaltiot valtuutetaan ilmaisemaan
suostumuksensa tulla unionin etujen mukaisesti 1 ja 2 artiklassa tarkoitettujen
muutosten sitomiksi.
6 artikla
Tämä päätös on osoitettu kaikille
jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
[1]               Euroopan
parlamentin ja neuvoston direktiivi 2005/35/EY, annettu 7 päivänä syyskuuta
2005, alusten aiheuttamasta ympäristön pilaantumisesta ja säännösten
rikkomisista määrättävistä seuraamuksista, myös rikosoikeudellisista
seuraamuksista (EUVL L 255, 30.9.2005, s. 11).
[2]               Neuvoston direktiivi 1999/32/EY, annettu 26 päivänä
huhtikuuta 1999, tiettyjen nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuuden
vähentämisestä ja direktiivin 93/12/ETY muuttamisesta (EYVL L 121, 11.5.1999,
s. 13).
[3]               Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/45/EY,
annettu 6 päivänä toukokuuta 2009, matkustaja-alusten turvallisuussäännöistä ja
-määräyksistä (EUVL L 163, 25.6.2009, s. 1).


               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 3.3.2016
            COM(2016) 103 final
            2016/0058(NLE)
            Ehdotus
            NEUVOSTON PÄÄTÖS
            vuoden 1994 tullitariffeja ja kauppaa koskevan yleissopimuksen (GATT) XXIV artiklan 6 kohdan ja XXVIII artiklan mukaisesti Kroatian tasavallan myönnytysluettelossa olevien myönnytysten muuttamisesta Kroatian tasavallan Euroopan unioniin liittymisen johdosta kirjeenvaihtona Euroopan unionin ja Uruguayn itäisen tasavallan välillä tehtävän sopimuksen tekemisestä

               PERUSTELUT

               1.EHDOTUKSEN TAUSTA

               •Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet

               Euroopan unionin tulliliitto on laajentunut Kroatian tasavallan liityttyä unioniin. Maailman kauppajärjestön (WTO) sääntöjen (GATT 1994 -sopimuksen XXIV artiklan 6 kohta) mukaisesti Euroopan unioni on velvoitettu aloittamaan neuvottelut sellaisten WTO-jäsenten kanssa, joilla on Kroatian myönnytysluetteloihin liittyvät neuvotteluoikeudet, jotta voidaan sopia mahdollisesta korvaavasta mukautuksesta. Tällaisia mukautuksia tarvitaan, jos EU:n ulkoisten tullien kantaminen johtaa siihen, että tullit ylittävät tason, johon liittyvä maa on sitoutunut WTO:ssa.

               Neuvosto valtuutti 15. heinäkuuta 2013 komission aloittamaan GATT 1994 -sopimuksen XXIV artiklan 6 kohdan mukaiset neuvottelut. Komissio on neuvotellut neuvotteluoikeuden omaavien WTO:n jäsenten kanssa Kroatian tasavallan Euroopan unioniin liittymisen vuoksi kumottavassa myönnytysluettelossa mainittavien erityismyönnytysten peruuttamisesta.

               Uruguayn itäisen tasavallan kanssa käytyjen neuvottelujen tuloksena tehtiin kirjeenvaihtona sopimusluonnos, jäljempänä ’sopimus’, joka parafoitiin 18. joulukuuta 2015 Nairobissa. Tässä ehdotuksessa pyydetään neuvostoa hyväksymään päätös Uruguayn itäisen tasavallan kanssa kirjeenvaihtona tehtävän sopimuksen tekemisestä. Samalla toimitetaan erillinen ehdotus sopimuksen allekirjoittamisesta.

               •Yhdenmukaisuus muiden alaa koskevien politiikkojen säännösten kanssa

                  Ehdotus on yhdenmukainen aiemmissa EU:n laajentumisissa noudatettujen EU:n menettelyjen kanssa.

               •Yhdenmukaisuus unionin muiden politiikkojen kanssa

                  Ehdotuksessa sovelletaan EU:n käytäntöjä, jotka ovat yhdenmukaisia unionin ulkoisen toiminnan ja maatalouspolitiikan käytäntöjen kanssa.

               2.OIKEUSPERUSTA, TOISSIJAISUUSPERIAATE JA SUHTEELLISUUSPERIAATE

               •Oikeusperusta

                  Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 207 artikla yhdessä sen kansainvälisten sopimusten tekemistä koskevan 218 artiklan 6 kohdan kanssa.

               •Toissijaisuusperiaate (jaetun toimivallan osalta)

               Ehdotus kuuluu unionin yksinomaiseen toimivaltaan (Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 3 artiklan 1 kohdan e alakohta). Sen vuoksi toissijaisuusperiaatetta ei sovelleta.

               •Suhteellisuusperiaate

               Kroatian myönnytysten peruuttamisella oli vaikutuksia Uruguayn itäiseen tasavaltaan. Korvaavat mukautukset eivät tältä tosin ylitä Uruguayn oikeuksia. Ehdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen.

               •Toimintatavan valinta

               SEUT-sopimuksen 218 artiklan 6 a alakohdassa kohdassa edellytetään, että neuvosto tekee päätöksen sopimuksen tekemisestä.

               3.SIDOSRYHMIEN KUULEMINEN

               •Sidosryhmien kuuleminen

                  Neuvostolle (kauppapoliittinen komitea) on ilmoitettu säännöllisesti neuvottelujen sisällöstä ja edistymisestä. Myös Euroopan parlamentille (kansainvälisen kaupan valiokunta) on tiedotettu asiasta.

               4.TALOUSARVIOVAIKUTUKSET

                  Katso rahoitusselvitys.

               5.LISÄTIEDOT

               •Toteuttamissuunnitelmat

               Komissio ehdottaa neuvostolle, että Uruguayn itäisen tasavallan kanssa kirjeenvaihtona tehtävä sopimus allekirjoitetaan unionin puolesta. Samalla neuvostolle toimitetaan erillinen ehdotus mainitun sopimuksen allekirjoittamisesta.

               Sopimuksen tekemisen seurauksena komissio antaa maataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen (EU) N:o 1308/2013 187 artiklan a alakohdan mukaisesti täytäntöönpanoasetuksen, jolla korotetaan seuraavia tariffikiintiöitä:

               –Lisätään ”luutonta naudanlihaa, tuoretta tai jäähdytettyä; naudan muita syötäviä osia, tuoretta tai jäähdytettyä pallealihaa ja kuvelihaa” (tullinimikkeet ex 0201 30 00 ja ex 0206 10 95) koskevaan maakohtaiseen (Uruguay) EU:n tariffikiintiöön 76 tonnia niin, että kiintiötulli on edelleen 20 prosenttia. Uusi tariffikiintiö on 4 076 tonnia.

               –Lisätään ”naudanlihaa, jäädytettyä – naudan muita syötäviä osia, jäädytettyjä” (tullinimikkeet  0202 ja 0206 29 91) koskevaan EU:n tariffikiintiöön 1 875 tonnia niin, että kiintiötulli on edelleen 20 prosenttia. Uusi tariffikiintiö on 54 875 tonnia.

               Tarvittavia täytäntöönpanotoimenpiteitä valmistellaan yhtäaikaisesti tämän ehdotuksen kanssa.

               2016/0058 (NLE)

               Ehdotus

               NEUVOSTON PÄÄTÖS

               vuoden 1994 tullitariffeja ja kauppaa koskevan yleissopimuksen (GATT) XXIV artiklan 6 kohdan ja XXVIII artiklan mukaisesti Kroatian tasavallan myönnytysluettelossa olevien myönnytysten muuttamisesta Kroatian tasavallan Euroopan unioniin liittymisen johdosta kirjeenvaihtona Euroopan unionin ja Uruguayn itäisen tasavallan välillä tehtävän sopimuksen tekemisestä

               EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

               ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 207 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan yhdessä sen 218 artiklan 6 kohdan a alakohdan kanssa,

               ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

               ottaa huomioon Euroopan parlamentin hyväksynnän
                  1
               ,

               sekä katsoo seuraavaa:

               (1)Neuvosto valtuutti 15 päivänä tammikuuta 2013 komission aloittamaan vuoden 1994 tullitariffeja ja kauppaa koskevan yleissopimuksen (GATT) XXIV artiklan 6 kohdan mukaiset neuvottelut tiettyjen muiden Maailman kauppajärjestön jäsenten kanssa Kroatian tasavallan Euroopan unioniin liittymisen vuoksi.

               (2)Komissio on käynyt neuvotteluja neuvoston antamien neuvotteluohjeiden mukaisesti.

               (3)Neuvottelut on saatettu päätökseen, ja vuoden 1994 tullitariffeja ja kauppaa koskevan yleissopimuksen (GATT) XXIV artiklan 6 kohdan ja XXVIII artiklan mukaisesti Kroatian tasavallan myönnytysluettelossa olevien myönnytysten muuttamisesta Kroatian tasavallan Euroopan unioniin liittymisen vuoksi kirjeenvaihtona Euroopan unionin ja Uruguayn itäisen tasavallan välillä tehtävä sopimus parafoitiin 18 päivänä joulukuuta 2015.

               (4)Sopimus allekirjoitettiin Euroopan unionin puolesta [...] sillä varauksella, että sopimuksen tekeminen saatetaan myöhemmin päätökseen, neuvoston päätöksen [...] mukaisesti.

               (5)Mainittu sopimus olisi tehtävä,

               ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               1 artikla

               Tehdään kirjeenvaihtona sopimus Euroopan unionin ja Uruguayn itäisen tasavallan välillä vuoden 1994 tullitariffeja ja kauppaa koskevan yleissopimuksen (GATT) XXIV artiklan 6 kohdan ja XXVIII artiklan mukaisesti Kroatian tasavallan myönnytysluettelossa olevien myönnytysten muuttamisesta Kroatian tasavallan Euroopan unioniin liittymisen johdosta.

               Sopimuksen teksti on tämän päätöksen liitteenä.

               2 artikla

               Neuvoston puheenjohtaja nimeää henkilön, jolla on valtuudet tehdä Euroopan unionin puolesta sopimuksessa määrätty ilmoitus, jolla Euroopan unioni ilmaisee sitoutuvansa noudattamaan sopimusta.

               3 artikla

               Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se hyväksytään. Päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

               Sopimuksen voimaantulopäivä julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

               Tehty Brysselissä

                     Neuvoston puolesta

                     Puheenjohtaja

               YKSINOMAAN TALOUSARVION TULOPUOLEEN VAIKUTTAVAAN SÄÄDÖKSEEN LIITTYVÄ RAHOITUSSELVITYS

               1.EHDOTUKSEN NIMI:

               Ehdotus neuvoston päätökseksi vuoden 1994 tullitariffeja ja kauppaa koskevan yleissopimuksen (GATT) XXIV artiklan 6 kohdan ja XXVIII artiklan mukaisesti Kroatian tasavallan myönnytysluettelossa olevien myönnytysten muuttamisesta Kroatian tasavallan Euroopan unioniin liittymisen johdosta kirjeenvaihtona Euroopan unionin ja Uruguayn itäisen tasavallan välillä tehtävän sopimuksen tekemisestä

               2.BUDJETTIKOHDAT:

               Tulopuolen budjettikohta:
                     Luku 12 – Tullimaksut ja muut maksut

               3.RAHOITUSVAIKUTUKSET

               ◻
                     Ehdotuksella ei ole rahoitusvaikutuksia

               X Ehdotuksella ei ole rahoitusvaikutuksia menoihin, mutta sillä on rahoitusvaikutuksia tuloihin

               ◻
                     Ehdotuksella on rahoitusvaikutuksia käyttötarkoitukseensa sidottuihin tuloihin – vaikutukset ovat seuraavat:

               (milj. euroa yhden desimaalin tarkkuudella
                  2
               )

                        Tulopuolen budjettikohta
                           3

                        vuosi n

                        vuosi n + 1

                        1,3

                        1,3

                        Toteutuksen jälkeen

                        Tulopuolen budjettikohta

                        [n + 1]

                        [n + 2]

                        [n + 3]

                        [n + 4]

                        [n + 5]

                        1,3

                        1,3

                        1,3

                        1,3

                        1,3

               4.PETOSTENTORJUNTATOIMET

               Sovelletaan tavanomaisia EU:n tulliasioihin ja määrällisten kiintiöiden hallintaan liittyviä yleisiä petostentorjuntatoimia.

               5.MUUT HUOMAUTUKSET

               (Tulojen laskemisessa käytettävät menetelmät/kaavat): keskimääräisen samankaltaisen tuonnin yksikköarvo vuosina 2012–2014 kerrottuna uudella tariffikiintiön määrällä kerrottuna kiintiötullilla (20 %), mistä vähennetään 25 % kantokuluja. Seuraavina vuosina yksikköarvoa ei muuteta.

                     (1)
                  EUVL C […], […], s. […].

                     (2)
                  Vuosittaiset määrät arvioidaan 5 kohdassa esitetyn kaavan mukaisesti, ja niihin liitetään alaviite, jossa on esimerkiksi seuraava merkintä: ”sovitun kaavan mukainen ohjeellinen määrä”. Ensimmäisenä vuonna vuosittainen määrä maksetaan yleensä ilman vähennyksiä ja suhteuttamatta.

                     (3)
                  Perinteisistä omista varoista (maatalousmaksut, sokerimaksut, tullit) ilmoitetaan nettomäärät, jotka saadaan vähentämällä bruttomääristä 25 prosenttia jäsenvaltioiden kantokuluja.

    ---documentbreak---

               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 3.3.2016
            COM(2016) 103 final
            LIITE
            asiakirjaan
            ehdotus neuvoston päätökseksi
            vuoden 1994 tullitariffeja ja kauppaa koskevan yleissopimuksen (GATT) XXIV artiklan 6 kohdan ja XXVIII artiklan mukaisesti Kroatian tasavallan myönnytysluettelossa olevien myönnytysten muuttamisesta Kroatian tasavallan Euroopan unioniin liittymisen johdosta kirjeenvaihtona Euroopan unionin ja Uruguayn itäisen tasavallan välillä tehtävän sopimuksen tekemisestä

               KIRJEENVAIHTONA TEHTY SOPIMUS

               Euroopan unionin ja Uruguayn itäisen tasavallan välillä vuoden 1994 tullitariffeja ja kauppaa koskevan yleissopimuksen (GATT) XXIV artiklan 6 kohdan ja XXVIII artiklan mukaisesti Kroatian tasavallan myönnytysluettelossa olevien myönnytysten muuttamisesta Kroatian tasavallan Euroopan unioniin liittymisen johdosta

               A. Euroopan unionin kirje

               Bryssel …………..

               Arvoisa vastaanottaja

               Kroatian tasavallan myönnytysluettelon muuttamisesta Kroatian tasavallan Euroopan unioniin liittymisen vuoksi käytyjen vuoden 1994 tullitariffeja ja kauppaa koskevan yleissopimuksen (GATT) XXIV artiklan 6 kohdan ja XXVIII artiklan mukaisten neuvottelujen johdosta minulla on kunnia ehdottaa seuraavaa:

               Euroopan unioni sisällyttää EU:n 28 jäsenvaltion tullialuetta koskevaan myönnytysluetteloonsa myönnytykset, jotka sisältyvät EU:n 27 jäsenvaltion tullialuetta koskevaan luetteloon, seuraavin muutoksin:

               Lisätään ”luutonta naudanlihaa, tuoretta tai jäähdytettyä; naudan muita syötäviä osia, tuoretta tai jäähdytettyä pallealihaa ja kuvelihaa” (tullinimikkeet ex 0201 30 00 ja ex 0206 10 95) koskevaan maakohtaiseen (Uruguay) EU:n tariffikiintiöön 76 tonnia niin, että kiintiötulli on edelleen 20 prosenttia. Uusi tariffikiintiö on 4 076 tonnia.

               Lisätään ”naudanlihaa, jäädytettyä –  naudan muita syötäviä osia, jäädytettyjä” (tullinimikkeet  0202 ja 0206 29 91) koskevaan EU:n tariffikiintiöön 1 875 tonnia niin, että kiintiötulli on edelleen 20 prosenttia. Uusi tariffikiintiö on 54 875 tonnia.

               Euroopan unioni ja Uruguay ilmoittavat toisilleen, kun niiden sisäiset menettelyt sopimuksen voimaan saattamiseksi on saatu päätökseen. Sopimus tulee voimaan 14 päivän kuluttua siitä päivästä, kun viimeinen ilmoitus on vastaanotettu.

               Olisin kiitollinen, jos voisitte vahvistaa hallituksenne olevan yhtä mieltä tämän kirjeen sisällöstä. Siinä tapauksessa tämä kirje yhdessä vahvistuksenne kanssa muodostavat Euroopan unionin ja Uruguayn välisen kirjeenvaihtona tehdyn sopimuksen.

               Kunnioittavasti

               Euroopan unionin puolesta

               B. Uruguayn itäisen tasavallan kirje

               Bryssel …………..

               Arvoisa vastaanottaja

               Minulla on kunnia ilmoittaa saaneeni ... päivätyn seuraavansisältöisen kirjeenne:

               ”Kroatian tasavallan myönnytysluettelon muuttamisesta Kroatian tasavallan Euroopan unioniin liittymisen vuoksi käytyjen vuoden 1994 tullitariffeja ja kauppaa koskevan yleissopimuksen (GATT) XXIV artiklan 6 kohdan ja XXVIII artiklan mukaisten neuvottelujen johdosta minulla on kunnia ehdottaa seuraavaa:

               Euroopan unioni sisällyttää EU:n 28 jäsenvaltion tullialuetta koskevaan myönnytysluetteloonsa myönnytykset, jotka sisältyvät EU:n 27 jäsenvaltion tullialuetta koskevaan luetteloon, seuraavin muutoksin:

               Lisätään ”luutonta naudanlihaa, tuoretta tai jäähdytettyä; naudan muita syötäviä osia, tuoretta tai jäähdytettyä pallealihaa ja kuvelihaa” (tullinimikkeet ex 0201 30 00 ja ex 0206 10 95) koskevaan maakohtaiseen (Uruguay) EU:n tariffikiintiöön 76 tonnia niin, että kiintiötulli on edelleen 20 prosenttia. Uusi tariffikiintiö on 4 076 tonnia.

               Lisätään ”naudanlihaa, jäädytettyä –  naudan muita syötäviä osia, jäädytettyjä” (tullinimikkeet  0202 ja 0206 29 91) koskevaan EU:n tariffikiintiöön 1 875 tonnia niin, että kiintiötulli on edelleen 20 prosenttia. Uusi tariffikiintiö on 54 875 tonnia.

               Euroopan unioni ja Uruguay ilmoittavat toisilleen, kun niiden sisäiset menettelyt sopimuksen voimaan saattamiseksi on saatu päätökseen. Sopimus tulee voimaan 14 päivän kuluttua siitä päivästä, kun viimeinen ilmoitus on vastaanotettu.

               Olisin kiitollinen, jos voisitte vahvistaa hallituksenne olevan yhtä mieltä tämän kirjeen sisällöstä. Siinä tapauksessa tämä kirje yhdessä vahvistuksenne kanssa muodostavat Euroopan unionin ja Uruguayn välisen kirjeenvaihtona tehdyn sopimuksen.”

               Minulla on kunnia ilmoittaa, että hallitukseni hyväksyy edellä esitetyn kirjeen.

               Uruguayn itäisen tasavallan puolesta