				|

		52012PC0475

			Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖS luvan antamisesta Saksalle ja Itävallalle jatkaa yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä annetun direktiivin 2006/112/EY 168 ja 168 a artiklasta poikkeavaa toimenpidettä tehtyjen päätösten 2009/791/EY ja 2009/1013/EU muuttamisesta /* COM/2012/0475 final - 2012/0233 (NLE) */

			   	PERUSTELUT
1.           EHDOTUKSEN TAUSTA
Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet
Neuvosto voi yhteisestä
arvonlisäverojärjestelmästä 28 päivänä marraskuuta 2006 annetun direktiivin
2006/112/EY 395 artiklan 1 kohdan mukaisesti antaa yksimielisesti
komission ehdotuksesta jäsenvaltiolle luvan ottaa käyttöön mainitusta
direktiivistä poikkeavia erityistoimenpiteitä veronkannon yksinkertaistamiseksi
tai tietyntyyppisten veropetosten tai veron kiertämisen estämiseksi.
Saksan liittotasavalta pyysi 5 päivänä
tammikuuta 2012 ja Itävallan tasavalta 16 päivänä huhtikuuta 2012 komissiossa
saapuneiksi kirjatuilla kirjeillä lupaa jatkaa sellaisen toimenpiteen
soveltamista, joka poikkeaa direktiivin 2006/112/EY 168 ja 168 a
artiklasta, voidakseen sulkea arvonlisäveron vähennysoikeuden ulkopuolelle
tavaroista ja palveluista maksettavan arvonlisäveron, jos niistä käytetään yli
90 prosenttia muuhun kuin yrityskäyttöön.
Komissio ilmoitti direktiivin 2006/112/EY 395
artiklan 2 kohdan mukaisesti muille jäsenvaltioille 4 päivänä huhtikuuta 2012
päivätyllä kirjeellä Saksan liittotasavallan jättämästä hakemuksesta ja 20
päivänä huhtikuuta 2012 päivätyllä kirjeellä Itävallan tasavallan jättämästä
hakemuksesta. Komissio ilmoitti Saksan liittotasavallalle 11 päivänä
huhtikuuta 2012 päivätyllä kirjeellä ja Itävallan tasavallalle 23 päivänä
huhtikuuta 2012 päivätyllä kirjeellä, että se oli saanut kaikki hakemuksen
arviointia varten tarpeellisina pitämänsä tiedot.
Yleinen tausta
Direktiivin 2006/112/EY 168 artiklan mukaan
verovelvollisella on oikeus vähentää verollisia liiketoimiaan varten tehdyistä
hankinnoista kannettu arvonlisävero. Direktiivin 2006/112/EY 168 a artiklan 1
kohdassa säädetään, että jos kiinteä omaisuus kuuluu verovelvollisen
liikeomaisuuteen ja sitä käytetään sekä yrityksen varsinaisiin tarkoituksiin
että muihin tarkoituksiin, tätä omaisuutta koskeviin kustannuksiin liittyvä
arvonlisävero on vähennyskelpoista vain siltä osin kuin omaisuutta käytetään
verovelvollisen yrityksen varsinaisiin tarkoituksiin. Direktiivin 2006/112/EY
168 a artiklan 2 kohdan mukaan jäsenvaltiot voivat myös soveltaa tätä sääntöä
kustannuksiin, jotka liittyvät niiden määrittelemiin muihin liikeomaisuuteen
kuuluviin tavaroihin. Saksan liittotasavallan ja Itävallan tasavallan pyytämä
toimenpide eroaa kuitenkin mainituista periaatteista, sillä tarkoituksena on
sulkea kokonaan arvonlisäveron vähennysoikeuden ulkopuolelle tavaroista ja
palveluista maksettava arvonlisävero, jos niistä käytetään yli 90 prosenttia
verovelvollisen yksityisiin tarpeisiin tai muuhun kuin yrityskäyttöön.
Saksan liittotasavallalle oli alun perin
annettu lupa poikkeustoimenpiteeseen 28 päivänä helmikuuta 2000 tehdyllä
neuvoston päätöksellä 2000/186/EY[1]
31 päivään joulukuuta 2002 saakka ja luvan voimassaoloaikaa jatkettiin jälleen
13 päivänä toukokuuta 2003 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2003/354/EY[2] 30
päivään kesäkuuta 2004, 19 päivänä marraskuuta 2004 tehdyllä neuvoston
päätöksellä 2004/817/EY[3]
31 päivään joulukuuta 2009 ja 20 päivänä lokakuuta 2009 tehdyllä neuvoston
päätöksellä 2009/791/EY[4]
31 päivään joulukuuta 2012.
Itävallan tasavallalle oli alun perin annettu
lupa poikkeustoimenpiteeseen 13 päivänä joulukuuta 2004 tehdyllä neuvoston
päätöksellä 2004/866/EY[5]
31 päivään joulukuuta 2009 saakka ja luvan voimassaoloaikaa jatkettiin jälleen
22 päivänä joulukuuta 2009 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2009/1013/EU[6] 31
päivään joulukuuta 2012.
Saksan liittotasavalta ja Itävallan tasavalta
ilmoittivat komissiolle esittämissään hakemuksissa, että ne ovat soveltaneet
kyseistä erityistoimenpidettä tähän asti ja että niiden saamien kokemusten
mukaan toimenpide on erittäin hyödyllinen, sillä se yksinkertaistaa
arvonlisäveron kantoa ja estää veropetokset ja veron kiertämisen.
Lupa poikkeuksen soveltamiseen annetaan
yleensä rajoitetuksi ajaksi, jotta voidaan arvioida, onko erityistoimenpide
aiheellinen ja tehokas. Komissio ymmärtää Saksan liittotasavallan ja Itävallan
tasavallan toimittamien tietojen perusteella, että 90 prosentin / 10 prosentin
suhde yrityskäytön ja muun kuin yrityskäytön välillä muodostaa vieläkin hyvän
pohjan niiden liiketoimien valinnalle, joiden osalta yrityskäyttöä voidaan
pitää vähäisenä. Sen vuoksi kyseinen erityistoimenpide helpottaa niin
veroviranomaisten kuin liikeyritystenkin työtä, sillä niiden tavaroiden ja
palvelujen, joihin sovellettiin vähennysoikeuden rajoitusta niiden hankkimisen
aikaan, myöhempää käyttöä ei ole tarpeen seurata Tämä koskee erityisesti
direktiivin 2006/112/EY 16 tai 26 artiklan mukaista yksityiskäytön mahdollista
verottamista tai mainitun direktiivin 184–192 artiklan mukaisesti edellytettyjä
vähennysten oikaisuja. Toimenpide vaikuttaa ainoastaan vähäisessä määrin
lopullisessa kulutusvaiheessa kannettavan veron määrään. Sen vuoksi on
asianmukaista pidentää poikkeustoimenpiteen voimassaoloa.
Poikkeuksen voimassaoloa olisi kuitenkin
jatkettava vain määräajaksi, jotta voidaan arvioida, ovatko edellytykset,
joihin poikkeus perustuu, yhä ennallaan. Sen vuoksi ehdotetaan, että
poikkeuksen voimassaoloa jatketaan vuoden 2015 loppuun ja että Saksan
liittotasavaltaa ja Itävallan tasavaltaa pyydetään esittämään viimeistään 1
päivänä huhtikuuta 2015 kertomus, jossa mm. tarkastellaan uudelleen
yrityskäytön ja muun kuin yrityskäytön välillä sovellettua suhdetta, johon
vähennysoikeuden rajoitus perustuu, sekä toimenpiteen jatkamista koskeva
hakemus, jos ne suunnittelevat hakevansa poikkeuksen voimassaolon jatkamista
vuoden 2015 jälkeen. Päätöksen voimassaolo päättyy joka tapauksessa, kun
jäsenvaltioiden on sovellettava tai ne voivat soveltaa vähennysoikeiden
rajoittamista koskevia unionin sääntöjä, jotka neuvosto on hyväksynyt tämän
päätöksen voimaantulon jälkeen.
Voimassa olevat aiemmat säännökset
Direktiivin 2006/112/EY 176 artiklan mukaan
neuvosto päättää, mitkä kustannukset eivät oikeuta arvonlisäveron
vähentämiseen. Ennen kuin neuvosto on päättänyt asiasta, jäsenvaltiot saavat
mainitun artiklan mukaan jatkaa 1 päivänä tammikuuta 1979 voimassa
olleiden poikkeusten soveltamista. Sen vuoksi voimaan on jäänyt useita
säännöksiä, joilla rajoitetaan vähennysoikeutta.
Komissio antoi vuonna 2004 ehdotuksen[7], joka
sisältää sääntöjä siitä, minkätyyppisten kustannusten vähennysoikeutta voidaan
rajoittaa. Neuvosto ei ole kuitenkaan vielä päässyt yhteisymmärrykseen
kyseisestä ehdotuksesta.
Johdonmukaisuus suhteessa unionin muuhun
politiikkaan ja muihin tavoitteisiin
Ei sovelleta.
2.           KUULEMISTEN JA VAIKUTUSTENARVIOINTIEN
TULOKSET
Intressitahojen kuuleminen
Ei sovelleta.
Asiantuntijatiedon käyttö
Ulkopuolisia asiantuntijoita ei tarvittu.
Vaikutusten arviointi
Ehdotuksella on mahdollisia myönteisiä
vaikutuksia sekä yrityksiin että viranomaisiin, koska sillä voidaan
yksinkertaistaa veronkantoa. Saksan liittotasavalta ja Itävallan tasavalta ovat
pitäneet tätä ratkaisua sopivana toimenpiteenä, ja se on rinnastettavissa
muihin poikkeuksiin, joita on ollut aiemmin tai on yhä voimassa.
3.           EHDOTUKSEN OIKEUDELLINEN SISÄLTÖ
Ehdotetun toimen lyhyt kuvaus
Ehdotuksen tavoitteena on antaa Saksan
liittotasavallalle ja Itävallan tasavallalle lupa jatkaa sellaisen toimenpiteen
soveltamista, joka poikkeaa direktiivin 2006/112/EY 168 ja 168 a
artiklasta, jotta arvonlisäveron vähennysoikeuden ulkopuolelle voidaan sulkea
tavaroista ja palveluista maksettava arvonlisävero, jos niistä käytetään yli 90
prosenttia muuhun kuin yrityskäyttöön.
Saksan liittotasavallan ja Itävallan
tasavallan on tarkasteltava uudelleen tätä prosenttiosuutta ja
poikkeustoimenpiteen tarpeellisuutta sekä raportoitava niistä aina, kun ne
pyytävät rajoituksen voimassaolon jatkamista. Päätöksen voimassaolo päättyy
siinä ilmoitettuna päivänä tai päivänä, jona jäsenvaltioiden on alettava
soveltaa tai ne voivat soveltaa vähennysoikeuden rajoituksia koskevia neuvoston
hyväksymiä unionin sääntöjä, jos tämä tapahtuu aiemmin.
Oikeusperusta
Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä
28 päivänä marraskuuta 2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 395
artiklan 1 kohta.
Toissijaisuusperiaate
Ehdotus kuuluu unionin yksinomaiseen
toimivaltaan. Sen vuoksi toissijaisuusperiaatetta ei sovelleta.
Suhteellisuusperiaate
Ehdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen
seuraavista syistä:
Päätös koskee jäsenvaltiolle sen omasta
pyynnöstä annettavaa lupaa, eikä siihen liity mitään velvollisuuksia.
Koska poikkeuksen soveltamisala on kapea,
erityistoimenpide on tavoitteeseensa nähden oikeasuhteinen.
Sääntelytavan valinta
Ehdotettu säädöstyyppi: neuvoston päätös.
Muut vaihtoehdot eivät soveltuisi seuraavista
syistä:
Neuvoston direktiivin 2006/112/EY 395 artiklan
mukaan yhteisistä alv-säännöistä voidaan poiketa vain, jos neuvosto antaa
siihen luvan komission ehdotuksesta tekemällään yksimielisellä päätöksellä.
Neuvoston päätös on ainoa soveltuva sääntelytapa, koska se voidaan osoittaa
yksittäiselle jäsenvaltiolle.
4.           TALOUSARVIOVAIKUTUKSET
Ehdotus ei vaikuta kielteisesti
arvonlisäverosta saataviin unionin omiin varoihin,
5.           LISÄTIEDOT
Ehdotus sisältää uudelleentarkastelu- ja
raukeamislausekkeet.
2012/0233 (NLE)
Ehdotus
NEUVOSTON PÄÄTÖS
luvan antamisesta Saksalle ja Itävallalle
jatkaa yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä annetun direktiivin 2006/112/EY
168 ja 168 a artiklasta poikkeavaa toimenpidettä tehtyjen päätösten 2009/791/EY
ja 2009/1013/EU muuttamisesta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon yhteisestä
arvonlisäverojärjestelmästä 28 päivänä marraskuuta 2006 annetun
neuvoston direktiivin 2006/112/EY[8]
ja erityisesti sen 395 artiklan 1 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)       Saksa pyysi 5 päivänä
tammikuuta 2012 komissiossa saapuneiksi kirjatulla kirjeellä lupaa jatkaa
sellaisen erityistoimenpiteen soveltamista, johon oli aiemmin annettu lupa
neuvoston päätöksellä 2009/791/EY[9]
ja joka poikkeaa direktiivin 2006/112/EY vähennysoikeutta koskevista
säännöksistä.
(2)       Itävalta pyysi 16 päivänä
huhtikuuta 2012 komissiossa saapuneiksi kirjatulla kirjeellä lupaa jatkaa
sellaisen erityistoimenpiteen soveltamista, johon oli aiemmin annettu lupa
neuvoston päätöksellä 2009/1013/EU[10]
ja joka poikkeaa direktiivin 2006/112/EY vähennysoikeutta koskevista
säännöksistä.
(3)       Komissio on direktiivin
2006/112/EY 395 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti antanut Saksan
hakemuksen tiedoksi muille jäsenvaltioille 4 päivänä huhtikuuta 2012 päivätyllä
kirjeellä. Komissio ilmoitti Saksalle 11 päivänä huhtikuuta 2012 päivätyllä
kirjeellä saaneensa kaikki hakemuksen arviointia varten tarpeellisina pitämänsä
tiedot.
(4)       Komissio on direktiivin
2006/112/EY 395 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti antanut Itävallan
hakemuksen tiedoksi muille jäsenvaltioille 20 päivänä huhtikuuta 2012 päivätyllä
kirjeellä. Komissio ilmoitti Itävallalle 23 päivänä huhtikuuta 2012 päivätyllä
kirjeellä saaneensa kaikki hakemuksen arviointia varten tarpeellisina pitämänsä
tiedot.
(5)       Molempien jäsenvaltioiden
pyytämän poikkeustoimenpiteen tarkoituksena on sulkea kokonaan arvonlisäveron
vähennysoikeuden ulkopuolelle tavaroista ja palveluista maksettava
arvonlisävero, jos niistä käytetään yli 90 prosenttia verovelvollisen tai tämän
työntekijöiden yksityisiin tarpeisiin tai yleisesti muuhun kuin yrityskäyttöön.
(6)       Erityistoimenpide poikkeaa
direktiivin 2006/112/EY 168 ja 168 a artiklasta, jotka koskevat verovelvollisen
oikeutta vähentää arvonlisävero, joka on kannettu verovelvollisen verollisia
liiketoimiaan varten vastaanottamien tavaroiden luovutuksista ja palvelujen
suorituksista. Erityistoimenpiteen tavoitteena on yksinkertaistaa verotusta ja
veronkantoa. Toimenpide vaikuttaa ainoastaan vähäisessä määrin lopullisessa
kulutusvaiheessa kannettavan veron määrään.
(7)       Saksan ja Itävallan
toimittamien tietojen mukaan nykyisen erityistoimenpiteen soveltamisen
perusteena ollut oikeudellinen ja tosiasiallinen tilanne on pysynyt
muuttumattomana. Saksalle ja Itävallalle olisi sen vuoksi annettava lupa jatkaa
tämän erityistoimenpiteen soveltamista määräajan, joka päättyy viimeistään 31
päivänä joulukuuta 2015, jotta poikkeustoimenpiteen tarpeellisuutta ja
tehokkuutta samoin kuin yrityskäytön ja muun kuin yrityskäytön välistä
prosenttiosuutta voidaan tarkastella uudelleen.
(8)       Jos Saksa tai Itävalta
katsoo, että toimenpidettä on tarpeen jatkaa vielä vuoden 2015 jälkeen, sen
olisi toimitettava komissiolle toimenpiteen soveltamista koskeva kertomus,
johon sisältyy sovelletun prosenttiosuuden uudelleentarkastelu, ja toimenpiteen
jatkamista koskeva hakemus viimeistään 31 päivänä maaliskuuta 2015, jotta
komissiolla on riittävästi aikaa tarkastella hakemusta ja, jos komissio päättää
tehdä ehdotuksen, jotta neuvostolla olisi riittävästi aikaa sen hyväksymiseksi.
(9)       Komissio antoi 29 päivänä
lokakuuta 2004 ehdotuksen[11]
neuvoston direktiiviksi, jolla muutetaan direktiiviä 77/388/ETY (nykyistä
direktiiviä 2006/112/EY) muun muassa yhdenmukaistamalla kululuokat, joihin
vähennysoikeutta koskevia poikkeuksia voidaan soveltaa. Tämän päätöksen
mukaisen poikkeustoimenpiteen voimassaolon olisi päätyttävä päivänä, jona
jäsenvaltioiden on sovellettava tai ne voivat soveltaa sääntöjä, joista
säädetään neuvoston tämän päätöksen voimaantulon jälkeen hyväksymässä kyseistä
direktiiviä muuttavassa direktiivissä, jos kyseinen ajankohta on ennen tämän
päätöksen mukaista päättymispäivää.
(10)     Poikkeuksilla on vähäinen
vaikutus lopullisessa kulutusvaiheessa kannettavan arvonlisäveron
kokonaismäärään, eikä se vaikuta kielteisesti arvonlisäverosta saataviin
unionin omiin varoihin,
(11)     Sen vuoksi päätökset 2009/791/EY
ja 2009/1013/EU olisi muutettava,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Korvataan päätöksen 2009/791/EY 1 ja 2 artikla
seuraavasti:
”1 artikla
Poiketen siitä, mitä direktiivin 2006/112/EY
168 ja 168 a artiklassa säädetään, Saksalle annetaan lupa sulkea
vähennysoikeuden ulkopuolelle tavaroista ja palveluista maksettava
arvonlisävero, jos niistä yli 90 prosenttia käytetään verovelvollisen tai tämän
työntekijöiden yksityisiin tarpeisiin tai yleisemmin muuhun kuin
yrityskäyttöön.
2 artikla
1.           Tämän päätöksen voimassaolo
päättyy päivänä, jona jäsenvaltioiden on sovellettava tai ne voivat soveltaa
verovelvollisen vähennysoikeuden rajoituksia koskevia unionin sääntöjä, jotka
neuvosto on hyväksynyt tämän päätöksen voimaantulon jälkeen, tai 31 päivänä joulukuuta
2015, riippuen siitä, kumpi ajankohdista on aikaisempi.
2.           Mahdollinen hakemus tässä
päätöksessä tarkoitetun erityistoimenpiteen voimassaolon jatkamiseksi on
jätettävä komissiolle viimeistään 31 päivänä maaliskuuta 2015.
Tällaiseen hakemukseen on liitettävä kertomus, jossa tarkastellaan uudelleen
prosenttiosuutta, jota tämän päätöksen perusteella sovelletaan arvonlisäveron
vähennysoikeuteen.”
2 artikla
Korvataan päätöksen 2009/1013/EU 1 ja 2
artikla seuraavasti:
”1 artikla
Poiketen siitä, mitä direktiivin 2006/112/EY
168 ja 168 a artiklassa säädetään, Itävallalle annetaan sulkea jättää
vähennysoikeuden ulkopuolelle tavaroista ja palveluista maksettava
arvonlisävero, jos niistä yli 90 prosenttia käytetään verovelvollisen tai tämän
työntekijöiden yksityisiin tarpeisiin tai yleisemmin muuhun kuin
yrityskäyttöön.
2 artikla
1.           Tämän päätöksen voimassaolo
päättyy päivänä, jona jäsenvaltioiden on sovellettava tai ne voivat soveltaa
verovelvollisen vähennysoikeuden rajoituksia koskevia unionin sääntöjä, jotka neuvosto
on hyväksynyt tämän päätöksen voimaantulon jälkeen, tai 31 päivänä joulukuuta
2015, riippuen siitä, kumpi ajankohdista on aikaisempi.
2.           Mahdollinen hakemus tässä
päätöksessä tarkoitetun erityistoimenpiteen voimassaolon jatkamiseksi on
jätettävä komissiolle viimeistään 31 päivänä maaliskuuta 2015.
Tällaiseen hakemukseen on liitettävä kertomus, jossa tarkastellaan uudelleen
prosenttiosuutta, jota tämän päätöksen perusteella sovelletaan arvonlisäveron
vähennysoikeuteen.”
3 artikla
Tätä päätöstä sovelletaan 1 päivästä
tammikuuta 2013.
4 artikla
Tämä päätös on
osoitettu Saksan liittotasavallalle ja Itävallan tasavallalle.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
[1]               EYVL L 59, 4.3.2000, s.
12.
[2]               EUVL L 123, 17.5.2003,
s. 47.
[3]               EUVL L 357, 2.12.2004,
s. 33.
[4]               EUVL L 283, 30.10.2009,
s. 55.
[5]               EUVL L 371, 18.12.2004,
s. 47.
[6]               EUVL L 348, 29.12.2009,
s. 21.
[7]               KOM(2004)
728 lopullinen.
                Ks.
http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/site/en/com/2004/com2004_0728en01.pdf.
[8]               EUVL L 347, 11.12.2006,
s. 1.
[9]               EUVL L 283, 30.10.2009,
s. 55.
[10]             EUVL L
348, 29.12.2009, s. 21.
[11]             KOM(2004)
728 lopullinen.
                Ks.
http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/site/en/com/2004/com2004_0728en01.pdf


Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52005PC0285

Ehdotus neuvoston päätös luvan antamisesta Alankomaiden kuningaskunnalle soveltaa jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 11 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä  /* KOM/2005/0285 lopull. */

	[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |Bryssel 29.6.2005KOM(2005) 285 lopullinenEhdotusNEUVOSTON PÄÄTÖSluvan antamisesta Alankomaiden kuningaskunnalle soveltaa jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 11 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä(komission esittämä)PERUSTELUTEHDOTUKSEN TAUSTA |Ehdotuksen perusteet ja tavoitteet Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste – 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan 1 kohdan mukaisesti neuvosto voi yksimielisesti komission ehdotuksesta antaa jäsenvaltioille luvan ottaa käyttöön kyseisestä direktiivistä poikkeavia erityistoimenpiteitä veronkannon yksinkertaistamiseksi tai tietyntyyppisten veropetosten ja veron kiertämisen estämiseksi. Komission pääsihteeristön 4. lokakuuta 2004 saapuneeksi kirjaamassa kirjeessä Alankomaiden kuningaskunta pyysi lupaa ottaa käyttöön kuudennen direktiivin 11 artiklan säännöksistä poikkeavan erityistoimenpiteen. Kuudennen direktiivin 27 artiklan 2 kohdan mukaisesti komissio ilmoitti muille jäsenvaltioille 1. joulukuuta 2004 päivätyllä kirjeellä Alankomaiden kuningaskunnan esittämästä pyynnöstä ja Alankomaiden kuningaskunnalle 2. joulukuuta 2004 päivätyllä kirjeellä saaneensa kaikki tiedot, joita se piti tarpeellisina pyynnön käsittelemiseksi. |Yleistä Kuudennen direktiivin 11 artiklan A jakson 1 kohdan a alakohdassa säädetään yleisesti, että veron perusteen on oltava kaikki se, mikä muodostaa luovuttajan tai suorittajan ostajalta saaman tai saatavan vastikkeen. Alankomaiden kuningaskunnassa on useilla talouden aloilla ilmennyt yhä enemmän veronkiertojärjestelyjä investointitavaroiden luovutusten ja investointitavaroihin liittyvien palvelujen yhteydessä. Kyseessä voi olla sopimus tai oikeuksien siirto, jolla tavarat saatetaan vastaanottajan käyttöön. Veronkiertojärjestelyt perustuvat siihen, että etuyhteydessä olevien osapuolten liiketoimissa ei makseta käyvän arvon mukaista vastiketta tapauksissa, joissa vastaanottajalla ei ole oikeutta vähentää arvonlisäveroa verotuksessa tai se voi vähentää sen vain osittain. Tavaroiden luovuttajan, joka on verovelvollinen ja joka voi vähentää tuotantopanoksista maksetun arvonlisäveron täysimääräisesti, toiminnan yksinomainen tarkoitus on usein kalliiden investointitavaroiden hankkiminen ja niiden luovuttaminen edelleen (etuyhteydessä olevalle) vastaanottajalle leasing- tai vuokrajärjestelyin. Investointitavaroiden vuokran taso voi osapuolten etuyhteyden vuoksi olla hyvin alhainen, ja ne myydään usein myöhemmin vastaanottajalle hintaan, joka ei myöskään vastaa asianmukaisesti niiden arvoa. Toisinaan vastaanottaja saa tavarat haltuunsa yritysten sulautumisen tai alv-ryhmärekisteröinnin kautta. Vastaavanlaisia veronkiertojärjestelyjä käytetään myös palvelujen suorituksissa, joiden arvo on usein huomattava ja joista tehdään yleensä poistoja tulo- tai yritysverotuksessa. Kyseisistä veronkiertojärjestelyistä on aiheutunut huomattavia tulojen menetyksiä. Alankomaiden kuningaskunta onkin pyytänyt lupaa soveltaa tällaisissa tapauksissa periaatetta, että arvonlisäveron peruste määritetään käyvän arvon eikä vastikkeen perusteella. Komissio myöntää, että tämän poikkeuksen avulla estetään alv-järjestelmän väärinkäyttöä. Komissio esitti 16. maaliskuuta 2005 ehdotuksen direktiiviksi direktiivin 77/388/ETY muuttamisesta tiettyjen arvonlisäveron kantamisen yksinkertaistamiseen ja veropetosten ja veron kiertämisen estämiseen tähtäävien toimenpiteiden osalta sekä tiettyjen poikkeuslupapäätösten kumoamisesta (27 artiklaan perustuvien poikkeusten järkiperäistäminen). Kyseinen ehdotus koskee muun muassa etuyhteydessä olevien henkilöiden välisten luovutusten ja suoritusten arvon määrittämistä. Tässä ehdotuksessa tarkoitettuun pyyntöön olisi myönnyttävä siten, että lupa on voimassa, kunnes edellä mainittu 27 artiklaan perustuvien poikkeusten järkiperäistämistä koskeva direktiivi tulee voimaan, kuitenkin enintään 31. joulukuuta 2009 saakka. |Nykyiset säännökset ehdotuksen alalla Muille jäsenvaltioille on annettu vastaavanlaisia kuudennen direktiivin 11 artiklaa koskevia poikkeuksia. |Yhdenmukaisuus unionin muiden politiikkojen ja tavoitteiden kanssa Ei sovelleta. |ASIANOMAISTEN OSAPUOLTEN KUULEMINEN JA VAIKUTUSTEN ARVIOINTI |Asianomaisten osapuolten kuuleminen |Ei sovelleta. |Asiantuntijalausunnot |Ulkopuolisia asiantuntijoita ei tarvittu. |Vaikutusten arviointi Päätösehdotuksen tavoitteena on torjua arvonlisäveron kiertoa Alankomaissa, joten se vaikuttaa todennäköisesti myönteisesti talouteen. Vaikutukset ovat joka tapauksessa rajoitetut poikkeuksen soveltamisalan kapeuden vuoksi. |EHDOTUKSEN OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDAT |Tiivistelmä ehdotetuista toimista Ehdotuksen tarkoituksena on antaa lupa Alankomaiden kuningaskunnalle soveltaa kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 11 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä, joka koskee investointitavaroiden ja niihin liittyvien palvelujen veron perustetta. |Oikeusperusta Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste – 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan 1 kohta. |Toissijaisuusperiaate Ehdotus kuuluu yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan. Tämän vuoksi toissijaisuusperiaatetta ei sovelleta. |Suhteellisuusperiaate Ehdotuksessa noudatetaan suhteellisuusperiaatetta seuraavista syistä: |Päätös koskee jäsenvaltiolle sen omasta pyynnöstä annettavaa lupaa eikä siihen liity velvollisuuksia. |Koska poikkeuksen soveltamisala on rajoitettu, erityistoimenpide on tavoitteeseensa nähden oikeasuhteinen. |Säädöslaji |Ehdotettu säädöslaji: muu. |Muut säädöslajit eivät soveltuisi seuraavista syistä: Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan mukaan kyseeseen voi tulla ainoastaan neuvoston päätös. |VAIKUTUKSET TALOUSARVIOON |Tämä poikkeus ei vaikuta kielteisesti arvonlisäverosta saataviin yhteisöjen omiin varoihin. |LISÄTIETOJA |Tarkastus-/tarkistus-/raukeamislauseke |Ehdotukseen sisältyy raukeamislauseke. |1.  EhdotusNEUVOSTON PÄÄTÖSluvan antamisesta Alankomaiden kuningaskunnalle soveltaa jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 11 artiklasta poikkeavaa toimenpidettäEUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon jäsenvaltioiden liikevaihtoverojärjestelmän yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste – 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun neuvoston direktiivin 77/388/ETY[1] ja erityisesti sen 27 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen[2],sekä katsoo seuraavaa:(1) Komission pääsihteeristön 4 päivänä lokakuuta 2004 saapuneeksi kirjaamassa kirjeessä Alankomaiden kuningaskunta pyysi lupaa ottaa käyttöön direktiivin 77/388/ETY 11 artiklan A jakson 1 kohdan a alakohdan säännöksistä poikkeavan erityistoimenpiteen.(2) Komissio ilmoitti direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan 2 kohdan mukaisesti Alankomaiden kuningaskunnan pyynnöstä muille jäsenvaltioille 1 päivänä joulukuuta 2004 päivätyllä kirjeellä. Komissio ilmoitti 2 päivänä joulukuuta 2004 päivätyllä kirjeellä Alankomaiden kuningaskunnalle, että sillä on kaikki pyynnön arvioimiseen tarpeellisiksi katsomansa tiedot.(3) Poikkeuksen tarkoituksena on estää arvonlisäveron (alv) kiertäminen, joka tapahtuu siten, että etuyhteydessä olevien henkilöiden välisten luovutusten ja suoritusten arvo ilmoitetaan aliarvostettuna tapauksissa, joissa vastaanottaja ei voi vähentää arvonlisäveroa tai voi vähentää sen ainoastaan osittain. Pyrkimyksenä on estää väärinkäytöksiä investointitavaroiden luovutuksissa tai näihin investointitavaroihin liittyvien palvelujen suorituksessa kuten leasing-toiminnassa tai vuokrauksessa taikka muissa järjestelyissä, joissa tavarat saatetaan vastaanottajan käyttöön. Osapuolten suhteen vuoksi vastike vahvistetaan usein käypää arvoa vastaamattomalle tasolle, mikä pienentää huomattavasti alv-tuloja.(4) Tämä erityistoimenpide koskisi vain tapauksia, joissa viranomaiset pystyvät päättelemään, että asianomaisten osapuolten välinen suhde on vaikuttanut direktiivin 77/388/ETY 11 artiklan A jakson 1 kohdan a alakohdan mukaisesti määritettyyn veron perusteeseen. Tämän päätelmän olisi aina perustuttava kiistattomiin tosiasioihin eikä olettamuksiin.(5) Näin ollen on aiheellista ja oikeasuhteista sallia, että Alankomaiden kuningaskunta pitää kyseisten luovutusten ja suoritusten käypää arvoa veron perusteena.(6) Direktiivin 77/388/ETY 27 artiklaan perustuvat poikkeukset, joilla pyritään estämään etuyhteydessä olevien osapuolten välisiin luovutuksiin ja suorituksiin liittyvää arvonlisäveron kiertoa, sisältyvät ehdotukseen direktiiviksi, jolla järkiperäistetään eräitä kyseiseen artiklaan perustuvia poikkeuksia. Sen vuoksi on tarpeen rajoittaa poikkeuksen soveltamista niin, että se päättyy, kun kyseinen direktiivi tulee voimaan.(7) Tämä poikkeus ei vaikuta kielteisesti arvonlisäverosta saataviin yhteisöjen omiin varoihin,ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:1 artiklaPoiketen siitä, mitä direktiivin 77/388/ETY 11 artiklan A jakson 1 kohdan a alakohdassa säädetään, Alankomaiden kuningaskunnalle annetaan lupa pitää veron perusteena direktiivin 77/388/ETY 11 artiklan A jakson 1 kohdan d alakohdassa tarkoitettua käypää arvoa pääomahyödykkeiden luovutuksessa tai muussa palvelujen suorituksessa, jossa pääomahyödykkeet saatetaan vastaanottajan käyttöön, seuraavissa olosuhteissa:2.  vastaanottaja on muu kuin verovelvollinen oikeushenkilö tai verovelvollinen henkilö, joka suorittaa osin tai täysin verosta vapautettuja toimintoja, joiden perusteella ei voi tehdä verovähennystä;3.  tavaran luovuttaja tai palvelun suorittaja sekä vastaanottaja ovat suoraan tai välillisesti etuyhteydessä toisiinsa kansallisen lainsäädännön mukaisesti;4.  tapauksen olosuhteita koskevien tosiseikkojen perusteella voidaan päätellä, että kyseisten etuyhteydessä olevien henkilöiden välinen suhde on vaikuttanut direktiivin 77/388/ETY 11 artiklan A jakson 1 kohdan a alakohdan mukaisesti määritettyyn veron perusteeseen.Tässä artiklassa tarkoitetaan pääomahyödykkeillä Alankomaiden kuningaskunnan direktiivin 77/388/ETY 20 artiklan 4 kohdan mukaisesti määrittelemiä investointitavaroita, ja sikäli kuin ne eivät kuulu tämän määritelmän piiriin, huomattavan arvokkaita palveluita, joista voidaan tehdä poistoja.2 artiklaEdellä olevan 1 artiklan nojalla annetun luvan voimassaolo päättyy sinä päivänä, jona direktiivin 77/388/ETY 27 artiklaan perustuvien poikkeusten, joilla estetään veron perusteeseen liittyvä arvonlisäveron kiertäminen, järkiperäistämistä koskeva direktiivi tulee voimaan, tai 31 päivänä joulukuuta 2009, sen mukaan, kumpi ajankohdista on aikaisempi.3 artiklaTämä päätös on osoitettu Alankomaiden kuningaskunnalle.Tehty Brysselissä.Neuvoston puolestaPuheenjohtaja [1] EYVL L 145, 13.6.1977, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2004/66/EY (EUVL L 168, 1.5.2004, s. 35).[2] EUVL C […], […], s. […].


Avis juridique important

|

51999PC0128

Ehdotus neuvoston päätökseksi itämeren alueen merellisen ympäristön suojelua koskevan yleissopimuksen (Helsingin yleissopimuksen) liitteisiin tehtyjen muutosten hyväksymisestä yhteisön puolesta  /* KOM/99/0128 lopull. - CNS 99/0077 */

Virallinen lehti nro C 176 , 22/06/1999 s. 0015

Ehdotus neuvoston päätökseksi Itämeren alueen merellisen ympäristön suojelua koskevan yleissopimuksen (Helsingin yleissopimuksen) liitteisiin tehtyjen muutosten hyväksymisestä yhteisön puolesta(1999/C 176/16)(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)KOM(1999) 128 lopull. - 1999/0077(CNS)(Komission esittämä 18 päivänä maaliskuuta 1999)EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 130 r artiklan 4 kohdan yhdessä 228 artiklan 2 kohdan ensimmäisen virkkeen ja 3 kohdan ensimmäisen alakohdan kanssa,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon,sekä katsoo, että(1) Euroopan yhteisö on neuvoston päätöksellä 94/156/EY(1) hyväksynyt Itämeren alueen merellisen ympäristön suojelua koskevan vuoden 1974 yleissopimuksen (Helsingin yleissopimuksen), ja Euroopan yhteisöstä tuli yleissopimuksen sopimuspuoli...,(2) Euroopan yhteisö on neuvoston päätöksellä 94/157/EY(2) hyväksynyt Itämeren alueen merellisen ympäristön suojelua koskevan yleissopimuksen (vuonna 1992 muutetun Helsingin yleissopimuksen), ja Euroopan yhteisöstä tuli yleissopimuksen sopimuspuoli ...,(3) Helsingin komissio on 26 päivänä maaliskuuta 1998 vahvistanut muutoksia vuoden 1974 ja vuoden 1992 Helsingin yleissopimuksen liitteisiin III ja IV, antanut muutokset tiedoksi sopimuspuolille ja suosittanut, että sopimuspuolet hyväksyvät ne,(4) vuoden 1974 Helsingin yleissopimuksen 24 artiklan 2 kappaleen ja vuoden 1992 Helsingin yleissopimuksen 32 artiklan 3 kappaleen mukaan muutokset katsotaan hyväksytyiksi, jos yksikään sopimuspuoli ei ole vastustanut niittä sopimuksen tallettajalle osoitetulla kirjallisella ilmoituksella Helsingin komission asettaman määräajan päätyttyä, ja,(5) vuoden 1974 ja vuoden 1992 Helsingin yleissopimuksen liitteisiin III ja IV tehdyt muutokset katsotaan hyväksytyiksi 1 päivään tammikuuta 1999 mennessä, jos yksikään sopimuspuoli ei ole vastustanut muutoksia kyseisessä määräajassa,ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:Ainoa artiklaHyväksytään Euroopan yhteisön puolesta vuoden 1974 Helsingin yleissopimuksen ja vuoden 1992 Helsingin yleissopimuksen liitteisiin III ja IV tehdyt muutokset, joiden hyväksymistä Helsingin komissio on suosittanut 26 päivänä maaliskuuta 1998.Muutosten teksti on tämän päätöksen liitteenä.(1) EYVL L 73, 16.3.1994, s. 1.(2) EYVL L 73, 16.3.1994, s. 19.HELCOMIN SUOSITUS 19/6Annettu 26 päivänä maaliskuuta 1998 ottaen huomioon Helsingin yleissopimuksen 13 artiklan b kappaleMUUTOKSET HELSINGIN YLEISSOPIMUKSEN LIITTEESEEN III MAATALOUDEN AIHEUTTAMAN PILAANTUMISEN EHKÄISEMISTÄ KOSKEVIEN SÄÄNTÖJEN OSALTAKOMISSIO, jokaPALAUTTAA MIELEEN vuoden 1974 Helsingin yleissopimuksen 2 artiklan 1, 2, 6 ja 7 kappaleen, 3 artiklan 1 kappaleen, 5 artiklan sekä 6 artiklan 1, 2, 6, 7 ja 8 kappaleen,PALAUTTAA MIELEEN MYÖS vuoden 1992 Helsingin yleissopimuksen 2 artiklan 1, 2, 7 ja 8 kappaleen, 3 artikla 1, 2, 3, 5 ja 6 kappaleen, 5 artiklan, 6 artiklan 1, 2 ja 4 kappaleen sekä 15 artiklan,PALAUTTAA EDELLEEN MIELEEN vuoden 1996 Itämeren huippukokouksen puheenjohtajamaan julistuksen sekä Itämeren maiden yhteistyötä koskevan toimintaohjelman, jossa edellytetään maataloutta käsittelevän liitteen laatimista ja hyväksymistä kiireellisesti Helsingin yleissopimukseen lisättäväksi,ON TIETOINEN siitä, että Itämeren valuma-alueella harjoitettu maataloustuotanto lisää osaltaan typen, fosforin ja kasvinsuojeluaineiden aiheuttamaa veden ja ilman pilaantumista vaikuttaen haitallisesti Itämeren ekosysteemiin lisäämällä rehevöitymistä, aiheuttamalla happikatoa ja vähentämällä biologista monimuotoisuutta,OTTAA HUOMIOON Helsingin yleissopimuksen liitteitä koskevan muutosmenettelyn sellaisena kuin se esitetään vuoden 1974 Helsingin yleissopimuksen 24 artiklassa ja vuoden 1992 Helsingin yleissopimuksen 32 artiklassa,PANEE MERKILLE vuoden 1992 Helsingin yleissopimuksen 19 artiklan 2 kappaleen, jonka mukaan vuoden 1974 Helsingin yleissopimuksen nojalla perustettu Itämeren merellisen ympäristön suojelukomissio on vuoden 1992 Helsingin yleissopimuksessa tarkoitettu komissio,OTTAA HUOMIOON MYÖS vuoden 1992 Helsingin yleissopimuksen 36 artiklan 1 kappaleen,PÄÄTTÄÄ:a) hyväksyä Helsingin yleissopimuksen liitettä III koskevat muutokset, jotka ovat tämän suosituksen liitteenä,b) pyytää tallettajahallitusta antamaan sopimuspuolille tiedoksi muutokset ja komission suosituksen niiden hyväksymiseksi,c) vahvistaa, että muutokset katsotaan hyväksytyiksi, jos yksikään sopimuspuoli ei ole vastustanut muutoksia 1 päivään tammikuuta 1999 mennessä, jad) vahvistaa, että hyväksytyt muutokset tulevat voimaan 1 päivänä tammikuuta 2000,PÄÄTTÄÄ MYÖS muuttaa vastaavasti Itämeren alueen merellisen ympäristön suojelua koskevan vuoden 1992 yleissopimuksen liitettä III hyväksyttyjen muutosten voimaantulopäivänä, jos yleissopimus on tullut voimaan ennen kyseisiä muutoksia, jaEDELLYTTÄÄ, ettäa) Tanskan, Suomen, Saksan ja Ruotsin hallitukset laativat liitteessä III olevassa osassa II tarkoitettujen toimenpiteiden toteuttamista koskevat ohjelmat 1 päivään tammikuuta 2000 mennessä ja panevat ne täytäntöön 1 päivään tammikuuta 2002 mennessä,b) Viron, Latvian, Liettuan, Puolan ja Venäjän hallitukset laativat liitteessä III olevassa osassa II tarkoitettujen toimenpiteiden toteuttamista koskevat ohjelmat mahdollisimman pian mutta viimeistään 1 päivään tammikuuta 2002 mennessä ja panevat ne täytäntöön mahdollisimman pian mutta viimeistään 1 päivään tammikuuta 2001 mennessä, jaPYYTÄÄ sopimuspuolten hallituksia ilmoittamaan täytäntöönpanon edistymisestä hyväksyttyjen määräaikojen mukaisesti.LIITE HELCOMIN SUOSITUKSEEN 19/6: LIITTEEN III MUUTOKSETLisätään liitteeseen III yleisotsikon jälkeen ilmaisu "Osa I. Teollisuuden ja yhdyskuntien aiheuttaman pilaantumisen ehkäiseminen".Lisätään I osan jälkeen uudet säännöt seuraavasti:OSA II: MAATALOUDEN AIHEUTTAMAN PILAANTUMISEN EHKÄISEMINENSääntö 1: Yleiset määräyksetTämän yleissopimuksen vastaavien osien mukaisesti sopimuspuolet soveltavat seuraavassa kuvattavia toimenpiteitä ja ottavat huomioon ympäristön kannalta parhaat menettelytavat (BEP) sekä parhaan käytettävissä olevan teknologian (BAT) vähentääkseen maatalouden harjoittamisesta aiheutuvaa pilaantumista. Sopimuspuolten on laadittava seuraavat näkökohdat sisältävät ohjeet sekä kertomus komissiolle.Sääntö 2: KasvinravinteetSopimuspuolten on saatettava seuraavat perusperiaatteet osaksi kansallista lainsäädäntöä tai ohjeita ja mukautettava ne maassa vallitseviin oloihin maatalouden aiheuttamien haitallisten ympäristövaikutusten vähentämiseksi. Määritettyjä vaatimustasoja on pidettävä vähimmäisedellytyksinä kansallisessa lainsäädännössä.1. EläintiheysJotta voidaan varmistaa, ettei karjanlantaa tuoteta liikaa viljelymaan pinta-alaan nähden, on tilan eläinmäärän ja karjanlannan levitykseen soveltuvan maa-alan oltava keskinäisessä tasapainossa, mikä ilmaistaan eläintiheytenä. Suurin sallittu eläinmäärä on määritettävä ottaen huomioon lannan sisältämän fosforin ja typen määrä sekä kasvien ravinnetarve.2. Karjanlannan varastointiLanta on varastoitava siten, että ravinnetappioita ei synny. Varastointimahdollisuuksien on oltava sellaiset, että lanta voidaan levittää ajankohtana, jolloin kasvit voivat käyttää ravinteet hyödyksi. Lantaa olisi voitava varastoida vähintään kuuden kuukauden ajan. Virtsa ja lietelanta olisi säilytettävä katetuissa säiliöissä tai käsiteltävä ammoniakkipäästöt tehokkaasti ehkäisevällä menetelmällä.3. Maatalouden jätevedet ja säilörehun puristenesteEläinsuojista tulevat jätevedet olisi joko varastoitava virtsa- tai lietelantasäiliöihin tai käsiteltävä sopivalla tavalla niiden aiheuttaman pilaantumisen ehkäisemiseksi. Säilörehun valmistuksen tai varastoinnin yhteydessä syntyvä neste olisi kerättävä ja varastoitava virtsa- tai lietelantasäiliöihin.4. Eloperäisten lannoitteiden levitysEloperäiset lannoitteet (kuten lietelanta, kiinteä karjanlanta, virtsa, jätevesiliete, kompostit) on levitettävä niin, että ravinnetappioiden vaara on mahdollisimman pieni, eikä niitä pitäisi levittää jäätyneen, veden kyllästämän tai lumen peittämän maan pinnalle. Eloperäiset lannoitteet on sekoitettava maahan mahdollisimman pian paljaalle maalle suoritetun levityksen jälkeen. On määriteltävä ajanjaksot, joina levitys ei ole lainkaan sallittu.5. Lisättävät ravinnemäärätRavinteita ei saisi lisätä kasvien tarvetta enempää. Olisi laadittava kansalliset ohjeet sekä lannoitussuositukset, joissa otetaan huomioona) maaperäolosuhteet, maan ravinnepitoisuus, maalaji ja kaltevuus, b) ilmasto-olot ja kastelu, c) maankäyttö ja maatalouskäytännöt, kasvinvuorotusjärjestelmät mukaan luettuina, d) kaikki mahdolliset ulkoiset ravinteiden lähteet.6. KasvipeitteisyysViljelyala olisi pidettävä riittävän kasvipeitteisenä syksyllä ja talvella ravinnetappioiden vahentämiseksi alueilla, joilla se on tarkoituksenmukaista.7. Vesiensuojelutoimenpiteet ja ravinteita säilyttävät alueeta) Pintavedet: Tarvittaessa on perustettava puskurivyöhykkeitä, rantakaistoja tai sedimentaatioaltaita.b) Pohjavesi: Tarvittaessa olisi perustettava pohjaveden suojelualueita. Olisi otettava käyttöön soveltuvia toimenpiteitä kuten lannoitemäärien alentaminen, karjanlannan levityksen kieltäminen tietyillä alueilla ja pysyvien nurmien perustaminen.c) Ravinteita säilyttävät alueet: Kosteikot olisi säilytettävä ja mahdollisuuksien mukaan kunnostettava ravinnetappioiden vähentämiseksi ja luonnon monimuotoisuuden säilyttämiseksi.Sääntö 3: KasvinsuojeluaineetKasvinsuojeluaineita saa käsitellä ja käyttää ainoastaan ympäristön kannalta parhaisiin menettelytapoihin (BEP) perustuvaa kansallista vaarojen vähentämisstrategiaa noudattaen. Strategian perustana on oltava nykyisten ongelmien kartoitus, ja siinä on määriteltävä tarkoituksenmukaiset tavoitteet. Siihen on sisällyttävä seuraavat toimenpiteet:1. Rekisteröinti ja hyväksyminenKasvinsuojeluaineita ei saa myydä, tuoda maahan tai käyttää, ennen kuin kansalliset viranomaiset ovat rekisteröineet ja hyväksyneet ne mainittuihin tarkoituksiin.2. Varastointi ja käsittelyKasvinsuojeluaineet on varastoitava ja niitä on käsiteltävä niin, että estetään vuodot ja huuhtoutuminen. Keskeisiä vaiheita ovat kuljetus ja levityslaitteiden täyttö ja puhdistus. Kasvinsuojeluaineen levittyminen käsitellyn maatalousmaa-alueen ulkopuolelle on estettävä. Kasvinsuojeluaineista kertyvät jätteet on sijoitettava kansallisen lainsäädännön mukaisesti.3. LupaKasvinsuojeluaineiden kaupallinen käyttö edellyttää lupaa. Luvan saaminen edellyttää sopivaa koulutusta siitä, kuinka kasvinsuojeluaineita käsitellään siten, että terveys- ja ympäristövaikutuksia aiheutuu mahdollisimman vähän. Käyttäjille on tarjottava jatkuvasti ajantasaista tietoa kasvinsuojeluaineiden käsittelystä ja käytöstä.4. LevitystekniikkaLevitystekniikka ja -käytännöt on suunniteltava siten, että estetään ennakoimaton torjunta-aineiden hävikki tuulen mukana tai huuhtoutumisen kautta. Suojavyöhykkeiden perustamiseen pintavesien rannoille olisi kannustettava. Lentokonelevitys olisi kiellettävä ja poikkeustapaukset saatettava luvanvaraisiksi.5. Levityslaitteiden testausOn edistettävä säännöllistä levityslaitteiden testausta kasvinsuojeluaineiden levityksen luotettavan tuloksen varmistamiseksi.6. Vaihtoehtoiset torjuntamenetelmätKasvinsuojelussa on kannustettava vaihtoehtoisten torjuntamenetelmien kehittämistä.Sääntö 4: YmpäristölupaTiloilta, joiden karjakoko ylittää määrätyn koon, olisi edellytettävä lupa, jossa huomioidaan ympäristönäkökohdat ja tilan aiheuttamat ympäristövaikutukset.Sääntö 5: Ympäristövaikutusten seurantaSopimuspuolten on tehtävä suunnitelmat toimenpiteiden vaikutusten ja maatalousalan ympäristövaikutusten arviomista varten.Sääntö 6: Koulutus, tiedotus ja neuvontaSopimuspuolten on edistettävä ympäristökysymyksiä koskevien koulutus-, tiedotus- ja neuvontajärjestelmien kehittämistä ja toimintaa maatalousalalla.HELCOMIN SUOSITUS 19/7Annettu 26 päivänä maaliskuuta 1998 ottaen huomioon Helsingin yleissopimuksen 13 artiklan c kappaleMUUTOKSET HELSINGIN YLEISSOPIMUKSEN LIITTEESEEN IVKOMISSIO, jokaPALAUTTAA MIELEEN alusten aiheuttaman jätteen vastaanottolaitteita satamissa ja niihin liittyviä seikkoja koskevan Itämeren alueen strategian,PALAUTTAA MIELEEN vastaanottolaitteita koskevan HELCOMin suosituksen 17/11, jonka mukaan on laadittava ja sovellettava yhdenmukaistettuja, pakollisia sääntöjä sellaisista kalastus-, työ- ja huvialuksista, joita nykyiset säännöt käymäläjärjestelmistä ja jätevesisäiliöistä eivät koske,PALAUTTAA EDELLEEN MIELEEN vastaanottolaitteita koskevan HELCOMin suosituksen 17/11, jossa edellytetään pakollisia sääntöjä, joiden mukaan alusten on jätettävä kaikki jäte vastaanottopaikkaan ennen lähtöä satamasta ja joissa otetaan huomioon esimerkiksi matkustajalauttoja ja lyhyillä matkoilla olevia aluksia koskevat erityisjärjestelyt,ON TIETOINEN siittä, että strategian toteuttaminen on yksi edellytys toiminnasta johtuvien ja laittomien päästöjen merkittävälle vähentämiselle ja siten Itämeren alueen merellisen ympäristön suojelemiselle alusten aiheuttamalta pilaantumiselta,PANEE MERKILLE, että alusten aiheuttaman meren pilaantumisen ehkäisemistä koskevan vuoden 1973 kansainvälisen yleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna siihen liittyvällä vuoden 1978 pöytäkirjalla (MARPOL 73/78), liite IV koskee ainoastaan sellaisia pienaluksia, jotka on sertifioitu yli 10 hengen kuljetukseen,OTTAA HUOMIOON MARPOL 73/78:n liitteessä V olevat säännöt 5 ja 7, vuoden 1974 Helsingin yleissopimuksen liitteessä IV olevan säännön 7 ja vuoden 1992 Helsingin yleissopimuksen liitteessä IV olevan säännön 5, joissa sopimuspuolet sitoutuvat varmistamaan, että niiden Itämeren alueen satamissa ja terminaaleissa on jätteen ja jäteveden vastaanottolaitteet, joista ei aiheudu aluksille kohtuuttomia viiveitä ja jotka täyttävät niitä käyttävien alusten tarpeet,PANEE MERKILLE vuoden 1992 Helsingin yleissopimuksen 19 artiklan 2 kappaleen, jonka mukaan vuoden 1974 Helsingin yleissopimuksen nojalla perustettu Itämeren merellisen ympäristön suojelukomissio on vuoden 1992 Helsingin yleissopimuksessa tarkoitettu komissio,OTTAA HUOMIOON yleissopimuksen 24 artiklassa vahvistetun menettelyn Helsingin yleissopimuksen liitteiden muuttamiseksi,PÄÄTTÄÄa) Hyväksyä Itämeren alueen merellisen ympäristön suojelua koskevan vuoden 1974 yleissopimuksen liitteen IV uudet säännöt 7 a ja 8 a, jotka ovat tämän suosituksen liitteenä,b) pyytää tallettajahallitusta antamaan sopimuspuolille tiedoksi muutokset ja komission suosituksen niiden hyväksymiseksi,c) vahvistaa, että muutokset katsotaan hyväksytyiksi, jos yksikään sopimuspuoli ei ole vastustanut muutoksia ennen 1 päivää tammikuuta 1999, jad) vahvistaa, että hyväksytyt muutokset tulevat voimaan 1 päivänä tammikuuta 2000,PÄÄTTÄÄ MYÖS muuttaa vastaavasti Itämeren alueen merellisen ympäristön suojelua koskevan vuoden 1992 yleissopimuksen liitettä IV hyväksyttyjen muutosten voimaantulopäivänä, jos mainittu yleissopimus on tullut voimaan ennen kyseisiä muutoksia,PYYTÄÄ niiden sopimuspuolten hallituksia, jotka ovat Euroopan unionin jäsenvaltioita, pyrkimään siihen, että vastaavista säänöistä tulee osa Euroopan unionin neuvoston direktiiviä, joka koskee aluksilla syntyvän jätteen ja lastijäämien vastaanottopalveluja satamissa, jaPYYTÄÄ sopimuspuolten hallituksia ilmoittamaan tämän suosituksen täytäntöönpanosta lomakkeella, jolla ilmoitetaan alusten aiheuttaman jätteen vastaanottolaitteita satamissa ja niihin liittyviä seikkoja koskevan Itämeren alueen strategian toteuttamisesta.LIITELisätään uusi sääntö 7 a Helsingin yleissopimuksen liitteeseen IV:Sääntö 7 a: Muiden alusten jäteveden tyhjentäminenA. VaatimustenmukaisuusKaikkien muiden käymälöillä varustettujen alusten, mukaan luettuina huvialukset, joita ei tarkoiteta säännössä 7 olevassa B kohdassa, on oltava säännössä 7 olevan A, C ja D kohdan vaatimusten mukaiseta) 1 päivänä tammikuuta 2005 ennen 1 päivää tammikuuta 2000 valmistuneiden alusten osalta ja b) tämän säännön tullessa voimaan 1 päivänä tammikuuta 2000 tai sen jälkeen valmistuneiden alusten osalta.B. KäymäläjärjestelmätEdellä A kohdassa tarkoitetut alukset on varustettava jätevettä varten käymäläjärjestelmillä Helsingin komission hyväksymien suuntaviivojen mukaisesti.C. Vastaanottolaitteet1. Säännössä 7 olevan E kohdan 1 alakohtaa sovelletaan tarvittaessa A kohdassa tarkoitettuihin aluksiin.2. Jotta vastaanottolaitteiden putket voitaisiin yhdistää A kohdassa tarkoitettujen alusten tyhjennysputkeen, kummatkin putket on varustettava standardiliitoksella Helsingin komission hyväksymien suuntaviivojen mukaisesti.Lisätään uusi sääntö 8 a Helsingin yleissopimuksen liitteeseen IV:Sääntö 8 a: Kaikkien jätteiden pakollinen tyhjentäminen vastaanottopaikkaanA. MääritelmätTässä säännössä tarkoitetaan1. "aluksen tuottamalla jätteellä" kaikkea aluksen käytössä syntyvää jätettä, mukaan luettuina konetilojen öljymäiset jäämät, jätevesi ja jäte, sellaisina kuin ne on määritelty MARPOL 73/78:n liitteessä V, sekä lastiin liittyvä jäte, mukaan luettuina mutta ei yksinomaan lastaamisessa/purkamisessa aiheutuvat hukat ja vuodot, sälytyspuut, tuet, kuormalavat, vuoraus- ja pakkausmateriaali, vaneri, paperi, pahvi, rautalanka- ja teräshihnat,2. "lastijäämällä" sellaisia lastimateriaalin jäämiä laivan lastiruumassa, jotka on poistettava lastin purkamisen jälkeen.B. Jätteen tyhjentäminen vastaanottopaikkaanAlusten on ennen satamasta lähtöä tyhjennettävä vastaanottopaikkaan kaikki sellainen aluksen tuottama jäte, jota ei saa laskea mereen Itämeren alueella MARPOL 73/78:n ja tämän yleissopimuksen nojalla. Kaikki lastijäämä on ennen satamasta lähtöä tyhjennettävä vastaanottopaikkaan MARPOL 73/78:n vaatimusten mukaisesti.C. Vapautukset1. Viranomaiset voivat myöntää vapautuksia kaiken jätteen tyhjentämisestä vastaanottopaikkaan ottaen huomioon, että esimerkiksi lyhyillä matkoilla olevat matkustajalautat tarvitsevat erityisjärjestelyjä. Viranomaisten on ilmoitettava myönnetyistä vapautuksista Helsingin komissiolle.2. Jos vastaanottolaitteet ovat riittämättömät, alukset saavat pitää jätteen asianmukaisella tavalla aluksessa ja jättää sen seuraavaan sopivaan vastaanottopaikkaan. Satamaviranomaisen tai vastaanottopaikan hoitajan on annettava alukselle asiakirja, jossa on tieto vastaanottolaitteiden riittämättömyydestä.3. Aluksen pitäisi antaa pitää aluksella pieniä jätemääriä, joiden tyhjentäminen vastaanottopaikkaan olisi kohtuutonta.


Avis juridique important

|

52002PC0216

Ehdotus neuvoston päätös päätöksen 97/788/EY muuttamisesta voimassaoloajan osalta  /* KOM/2002/0216 lopull. */

Virallinen lehti nro 203 E , 27/08/2002 s. 0135 - 0135

Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖS päätöksen 97/788/EY muuttamisesta voimassaoloajan osalta(komission esittämä)PERUSTELUTViljelykasvilajien yleisestä lajikeluettelosta annetussa neuvoston direktiivissä 70/457/ETY ja vihannesten siementen pitämisestä kaupan annetussa neuvoston direktiivissä 70/458/ETY säädetään, että neuvosto määrittelee, onko kolmansissa maissa tehdyillä lajikkeiden ylläpitoa koskevilla tarkastuksilla samat takeet kuin jäsenvaltioiden suorittamilla tarkastuksilla.Neuvosto vahvisti päätöksellä 97/788/EY, että edellä mainituilla tarkastuksilla on samat takeet kuin jäsenvaltioiden tekemillä tarkastuksilla. Kyseisen päätöksen voimassaolo päättyi 30 päivänä kesäkuuta 1999 kahden maan osalta (Korean tasavalta ja Jugoslavian liittotasavalta), ja muiden 21 maan osalta sitä sovelletaan 30 päivään kesäkuuta 2002.Niiden tietojen perusteella, jotka komission yksiköt ovat koonneet siemeniä käsittelevän pysyvän komitean kanssa ja saaneet yhteisön vertailukokeista, kyseiset maat tarjoavat jatkossakin samat takeet.Tällä ehdotuksella vahvistetaan tarkastusten vastaavuus 30 päivään kesäkuuta 2005 asti kaikkien päätöksessä 97/788/EY tarkoitettujen kolmansien maiden osalta.Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖS päätöksen 97/788/EY muuttamisesta voimassaoloajan osaltaEUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon viljelykasvilajien yleisestä lajikeluettelosta 29 päivänä syyskuuta 1970 annetun neuvoston direktiivin 70/457/ETY [1] ja erityisesti sen 21 artiklan 1 kohdan b alakohdan,[1]  EYVL L 225, 12.10.1970, s. 1. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 98/96/EY (EYVL L 25, 1.2.1999, s. 27).ottaa huomioon vihannesten siementen pitämisestä kaupan 29 päivänä syyskuuta 1970 annetun neuvoston direktiivin 70/458/ETY [2] ja erityisesti sen 32 artiklan 1 kohdan b alakohdan,[2]  EYVL L 225, 12.10.1970, s. 7. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 98/96/EY.ottaa huomioon komission ehdotuksen [3],[3]  EYVL C [...], [...], s.[...]sekä katsoo seuraavaa:(1) Kolmansissa maissa suoritettavien lajikkeiden ylläpitoa koskevien tarkastusten vastaavuudesta 17 päivänä marraskuuta 1997 tehdyssä neuvoston päätöksessä 97/788/EY [4] todetaan, että tietyissä kolmansissa maissa tehdyillä lajikkeiden ylläpitoa koskevilla virallisilla tarkastuksilla on samat takeet kuin jäsenvaltioiden tekemillä virallisilla tarkastuksilla. Kyseisen päätöksen voimassaolo päättyi tiettyjen kolmansien maiden osalta 30 päivänä kesäkuuta 1999 ja muiden kolmansien maiden osalta voimassaolo päättyy 30 päivänä kesäkuuta 2002.[4]  EYVL L 322, 25.11.1997, p. 39.(2) Vaikuttaa siltä, että kolmansissa maissa päätöksen 97/788/EY mukaisesti tehdyt tarkastukset tarjoavat edelleen samat takeet kuin jäsenvaltioissa tehdyt tarkastukset.(3) Päätös 97/788/EY olisi tästä syystä muutettava vastaavasti,ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:1 artiklaKorvataan päätöksen 97/788/EY 3 artikla seuraavasti:"3 artiklaTätä päätöstä sovelletaan 1 päivän heinäkuuta 1997 ja 30 päivän kesäkuuta 1999 välisenä aikana sekä ... [päätöksen XXX/2002/EY tekemisen päivämäärä] ja 30 päivän kesäkuuta 2005 välisenä aikana Korean tasavallan ja Jugoslavian liittotasavallan osalta ja 1 päivän heinäkuuta 1997 ja 30 päivän kesäkuuta 2005 välisenä aikana liitteessä lueteltujen muiden kolmansien maiden osalta."2 artiklaTämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty BrysselissäNeuvoston puolestaPuheenjohtaja


Avis juridique important

|

52000PC0090

Ehdotus: neuvoston päätös yhteisön taloudellisen tuen kokonaismäärästä klassisen sikaruton hävittämiseksi Alankomaista vuonna 1997  /* KOM/2000/0090 lopull. */

Ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS yhteisön taloudellisen tuen kokonaismäärästä klassisen sikaruton hävittämiseksi Alankomaista vuonna 1997(komission esittämä)PERUSTELUTTietyistä eläinlääkintäalan kustannuksista tehdyn neuvoston päätöksen 90/424/ETY 3 artiklassa säädetään yhteisön myöntämästä rahoituksesta tiettyjen eläintautien hävittämiseksi, klassinen sikarutto mukaan luettuna.Alankomaissa vuonna 1997 esiintyneiden klassisen sikaruton tautipesäkkeiden vuoksi komissio teki kaksi päätöstä taloudellisesta tuesta kyseisen taudin hävittämiseksi (päätökset 98/25/EY ja 1999/18/EY). Näissä päätöksissä säädetään 25 prosentin suuruisesta väliaikaisesta rahoituskorjauksesta, jota sovelletaan kunnes tehdään lopullinen päätös tukeen oikeuttavasta kokonaismäärästä.Epidemiasta ja siihen liittyvistä seikoista johtuvien kustannusten merkittävyyden vuoksi komission edustajat tekivät viisi virkamatkaa tarkastaakseen asiaan liittyviä eläinlääkintämenoja. Näissä tarkastuksissa todettiin toistuvasti, että torjuntatoimenpiteiden hallinto ja tekninen toteuttaminen ei täyttänyt yhteisön rahoitusta varten päätöksen 90/424/ETY 3 artiklan mukaisesti vaadittuja edellytyksiä.Näiden sääntöjenvastaisuuksien vuoksi komissio päätti, että kahteen ensimmäiseen päätökseen jo sovellettu 25 prosentin suuruinen rahoituskorjaus on vahvistettava kaikkien sellaisten tukikelpoisten menojen osalta, jotka ovat aiheutuneet maanviljelijöille maksettavista korvauksista.Lisäksi Alankomaat haki yhteisön tukea joillekin päätöksen 90/424/ETY soveltamisalan ulkopuolisille menolajeille, jotka olivat aiheutuneet erityisesti terveiden sikojen teurastuksista tai hallinnosta (palkat, vuokrat, turvallisuus, tietokoneet jne.).Komissio katsoi kuitenkin muiden jäsenvaltioiden osalta aiempien epidemioiden yhteydessä omaksutun lähestymistavan mukaisesti, että menoja, jotka eivät nimenomaisesti kuulu lainsäädännön soveltamisalaan, ei voida korvata, koska tälle korvaamiselle ei ole olemassa oikeudellisia perusteita.Korvattava kokonaismäärä on näin ollen 109,9 miljoonaa euroa (haettu määrä: 199 miljoonaa euroa), josta 74,4 miljoonaa euroa on jo maksettu kahden edellä mainitun päätöksen mukaisesti.Komission päätösluonnos Alankomaille vuoden 2000 talousarviosta vielä maksettavasta määrästä (35,5 miljoonaa euroa) toimitettiin pysyvälle eläinlääkintäkomitealle 6.-8. joulukuuta 1999.Kolme jäsenvaltiota (Yhdistynyt kuningaskunta, Tanska ja Ruotsi) äänesti päätösluonnoksen hyväksymisen puolesta, Alankomaat äänesti vastaan, Luxemburg oli poissa ja loput jäsenvaltiot pidättyivät äänestyksestä. Tämän tuloksen perusteella komission on toimitettava ehdotus neuvostolle.Myös tilintarkastustuomioistuin on käsitellyt klassisen sikaruton vuonna 1997 aiheuttamaa epidemiaa ja tehnyt Alankomaissa useita tarkastuksia. Tilintarkastustuomioistuin lähetti Alankomaille marraskuussa 1998 sektorikirjeen, jossa se esitti Alankomaiden viranomaisille useita huomautuksia ja moitteita epidemian teknisestä ja hallinnollisesta hoidosta sekä asiaan liittyvistä menoista. Lisäksi tilintarkastustuomioistuin laati myöhemmin erityisselvityksen klassisen sikaruton vuonna 1997 aiheuttamasta epidemiasta. Tämä selvitys, jossa kyseinen kritiikki vahvistetaan, julkaistaan helmikuussa 2000.Tilintarkastustuomioistuimen tekemät huomiot ja päätelmät tukevat komission havaintoja ja kantaa.Ehdotus:NEUVOSTON PÄÄTÖSyhteisön taloudellisen tuen kokonaismäärästä klassisen sikaruton hävittämiseksi Alankomaista vuonna 1997EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon tietyistä eläinlääkintäalan kustannuksista 26 päivänä kesäkuuta 1990 tehdyn neuvoston päätöksen 90/424/ETY [1], sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission päätöksellä 94/370/EY [2], ja erityisesti sen 3 artiklan 3 ja 5 kohdan,[1]  EYVL L 224, 18.8.1990, s. 19.[2]  EYVL L 36, 8.2.1994, s. 15.ottaa huomioon komission ehdotuksen,sekä katsoo seuraavaa:(1) Klassisen sikaruton tautipesäkkeitä esiintyi Alankomaissa vuonna 1997. Tämän taudin ilmeneminen aiheutti vakavan vaaran yhteisön sikakarjalle. Edistääkseen taudin mahdollisimman nopeaa hävittämistä yhteisö voi osallistua jäsenvaltiolle aiheutuvien menojen rahoitukseen.(2) Alankomaat teki 22 päivänä kesäkuuta 1998 korvaushakemuksen kaikista sen alueella vuonna 1997 aiheutuneista menoista. Tämä hakemus on korvattu uudella hakemuksella, joka tehtiin 2 päivänä kesäkuuta 1999.(3) Komissio on tehnyt päätökset 98/25/EY [3] ja 99/18/EY [4], jotka koskevat yhteisön taloudellista tukea klassisen sikaruton hävittämiseksi Alankomaista. Näiden päätösten mukaan voidaan maksaa kaksi ensimmäistä ennakkoa, joiden määrä on 74 429 868 euroa.[3]  EYVL L 8, 14.1.1998, s. 28.[4]  EYVL L 6, 12.1.1999, s. 18.(4) Olisi vahvistettava yhteisön taloudellisen tuen kokonaismäärä.(5) Komissio on varmistanut kaikkien eläinlääkintää koskevien yhteisön sääntöjen soveltamisen sekä yhteisön taloudellisen tuen edellytysten noudattamisen. (6) Näiden tarkastusten tuloksena kaikkia esitettyjä menoja ei voida hyväksyä tukikelpoisiksi, mikä vahvistetaan myös tilintarkastustuomioistuimen kertomuksessa.(7) Komission ensimmäisistä huomioista ilmoitettiin virallisesti Alankomaiden viranomaisille 13 päivänä tammikuuta 1998.(8) Lisähuomiot sekä tukikelpoisten menojen laskutapa ilmoitettiin virallisesti näille samoille viranomaisille 5 päivänä toukokuuta 1999 ja 29 päivänä lokakuuta 1999.(9) Pysyvä eläinlääkintäkomitea ei ole antanut myönteistä lausuntoa,ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:1 artiklaYhteisön taloudellisen tuen kokonaismäärä klassisen sikaruton hävittämiseksi Alankomaista vuonna 1997 on 109 937 795 euroa.2 artiklaYhteisön taloudellisen tuen jäljellä oleva määrä, 35 507 928 euroa, maksetaan sitä mukaa, kun määrärahoja on käytettävissä.3 artiklaTämä päätös on osoitettu Alankomaiden kuningaskunnalle.Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja>TAULUKON PAIKKA>


               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 5.10.2017
            COM(2017) 574 final
            2017/0252(NLE)
            Ehdotus
            NEUVOSTON PÄÄTÖS
            Euroopan unionin, Euroopan atomienergiayhteisön ja niiden jäsenvaltioiden sekä Georgian välisellä assosiaatiosopimuksella perustetussa tulliasioiden alakomiteassa Euroopan unionin puolesta esitettävästä kannasta siltä osin kuin on kyse alkuperätuotteiden käsitteen määritelmää ja hallinnollisen yhteistyön menetelmiä koskevan mainitun sopimuksen pöytäkirjan I korvaamisesta uudella pöytäkirjalla, jossa viitataan etuuskohteluun oikeuttavia Paneurooppa–Välimeri-alkuperäsääntöjä koskevaan alueelliseen yleissopimukseen

               PERUSTELUT

               1.EHDOTUKSEN SISÄLTÖ

               Tämä ehdotus koskee päätöstä, jolla vahvistetaan Euroopan unionin, Euroopan atomienergiayhteisön ja niiden jäsenvaltioiden sekä Georgian välisellä assosiaatiosopimuksella, jäljempänä ’sopimus’, perustetussa tulliasioiden alakomiteassa Euroopan unionin puolesta esitettävä kanta siltä osin kuin on kyse suunnitelmasta hyväksyä päätös mainitun sopimuksen pöytäkirjan I, joka koskee alkuperätuotteiden käsitteen määritelmää ja hallinnollisen yhteistyön menetelmiä, korvaamisesta uudella pöytäkirjalla, jossa viitataan etuuskohteluun oikeuttavia Paneurooppa–Välimeri-alkuperäsääntöjä koskevaan alueelliseen yleissopimukseen
                  1
               , jäljempänä ’yleissopimus’.

               2.EHDOTUKSEN TAUSTA

               2.1Assosiaatiosopimuksen pöytäkirja I

               Sopimuksella otetaan käyttöön etuuskohtelukauppaa koskeva järjestelmä: pitkälle menevä ja laaja-alainen vapaakauppa-alue. Tämä järjestelmä helpottaa EU:n ja Georgian pääsyä toistensa markkinoille. Sopimuksen pöytäkirja I koskee alkuperätuotteiden käsitteen määritelmää ja hallinnollisen yhteistyön menetelmiä. Sopimus tuli voimaan 1. heinäkuuta 2016.

               2.2.EU:n ja Georgian tulliasioiden alakomitea

                  Pöytäkirjassa I olevan 38 artiklan mukaan sopimuksella perustettu tulliasioiden alakomitea voi päättää muuttaa assosiaatiosopimuksen pöytäkirjaa I.

               2.3.EU:n ja Georgian tulliasioiden alakomitean suunniteltu säädös

                  EU:n ja Georgian tulliasioiden alakomitean on määrä hyväksyä päätös, joka koskee sopimuksen pöytäkirjan I (Alkuperätuotteiden käsitteen määritelmästä ja hallinnollisen yhteistyön menetelmistä) korvaamista uudella pöytäkirjalla, jossa viitataan yleissopimukseen.

                  Suunnitellun säädöksen tarkoituksena on varmistaa yleissopimuksen tehokas täytäntöönpano.

               3.UNIONIN PUOLESTA ESITETTÄVÄ KANTA

               Yleissopimuksessa vahvistetaan sopimuspuolten välillä tehtyjen asiaankuuluvien sopimusten nojalla kaupan kohteena olevien tavaroiden alkuperää koskevat määräykset. EU allekirjoitti yleissopimuksen 15. kesäkuuta 2011. Georgia esitti 23. syyskuuta 2015 pyynnön liittyä yleissopimukseen, ja yleissopimuksen sekakomitea hyväksyi 28. syyskuuta 2016 antamallaan päätöksellä N:o 1
                  2
               , että Georgia olisi kutsuttava liittymään yleissopimukseen.

               EU talletti hyväksymisasiakirjansa yleissopimuksen tallettajalle 26. maaliskuuta 2012 ja Georgia 17. toukokuuta 2017. Näin ollen yleissopimus tuli voimaan sen 10 artiklan 3 kohdan mukaisesti EU:n osalta 1. toukokuuta 2012 ja Georgian osalta 1. heinäkuuta 2017.

               Yleissopimuksen 6 artiklassa määrätään, että kukin sopimuspuoli toteuttaa asianmukaiset toimenpiteet varmistaakseen yleissopimuksen tosiasiallisen soveltamisen. Ehdotettu EU:n ja Georgian tulliasioiden alakomitean päätös on tarpeellinen menettelyvaihe, jotta saavutetaan yleissopimuksen päätavoite, joka on korvata yleissopimuksen sopimuspuolten välillä tehtyjen sopimusten alkuperäsääntöjä koskevat pöytäkirjat pöytäkirjalla, jossa viitataan yleissopimukseen.

               Sen vuoksi ei ollut tarpeen järjestää sidosryhmien kuulemisia.

                  Vaikutusten arviointia ei myöskään tarvinnut tehdä, koska ehdotetut muutokset ovat luonteeltaan teknisiä eivätkä ne vaikuta voimassa olevan alkuperäpöytäkirjan sisältöön.

               4.OIKEUSPERUSTA

               4.1.Menettelyllinen oikeusperusta

               4.1.1.Periaatteet

                  SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdassa määrätään päätöksistä ”sopimuksella perustetussa elimessä unionin puolesta esitettävien kantojen vahvistamisesta, silloin kun tämän elimen on annettava säädöksiä, joilla on oikeusvaikutuksia, lukuun ottamatta säädöksiä, joilla täydennetään tai muutetaan sopimuksen institutionaalisia rakenteita”.

                  Ilmaisu ”säädös, jolla on oikeusvaikutuksia” kattaa myös säädökset, joilla on oikeusvaikutuksia kyseiseen elimeen sovellettavan kansainvälisen oikeuden nojalla. Se kattaa myös välineet, joilla ei ole sitovaa vaikutusta kansainvälisen oikeuden nojalla, mutta jotka ”voivat vaikuttaa ratkaisevasti unionin lainsäätäjän antaman säännöstön sisältöön”.

               4.1.2.Soveltaminen kyseessä olevaan tapaukseen

                  EU:n ja Georgian tulliasioiden alakomitea on Euroopan unionin, Euroopan atomienergiayhteisön ja niiden jäsenvaltioiden sekä Georgian välisellä assosiaatiosopimuksella perustettu elin.

                  Säädös, joka EU:n ja Georgian tulliasioiden alakomitean on annettava, on säädös, jolla on oikeusvaikutuksia.

                  Suunnitellulla säädöksellä ei täydennetä tai muuteta sopimuksen institutionaalisia rakenteita.

                  Ehdotetun päätöksen menettelyllinen oikeusperusta on näin ollen SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohta.

               4.2.Aineellinen oikeusperusta

               4.2.1.Periaatteet

                  SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan mukaan päätöksen aineellinen oikeusperusta riippuu lähinnä sen suunnitellun säädöksen tarkoituksesta ja sisällöstä, jota koskeva kanta unionin puolesta esitetään. Jos suunnitellulla säädöksellä on kaksi eri tarkoitusta tai siinä on kahdenlaisia tekijöitä ja jos toinen näistä tarkoituksista tai tekijöistä on yksilöitävissä pääasialliseksi tarkoitukseksi tai tekijäksi, kun taas toinen on ainoastaan liitännäinen, SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla tehtävässä päätöksessä on käytettävä yhtä oikeudellista perustaa, eli sitä, jota pääasiallinen tai määräävä tarkoitus tai tekijä edellyttää.

               4.2.2.Soveltaminen kyseessä olevaan tapaukseen

                  Suunnitellun säädöksen pääasiallinen tarkoitus ja sisältö liittyvät yhteiseen kauppapolitiikkaan.

                  Ehdotetun päätöksen aineellinen oikeusperusta on näin ollen SEUT-sopimuksen 207 artikla.

               4.3.Päätelmät

                  Ehdotetun päätöksen oikeusperustana olisi oltava SEUT-sopimuksen 207 artikla, luettuna yhdessä SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan kanssa.

               2017/0252 (NLE)

               Ehdotus

               NEUVOSTON PÄÄTÖS

               Euroopan unionin, Euroopan atomienergiayhteisön ja niiden jäsenvaltioiden sekä Georgian välisellä assosiaatiosopimuksella perustetussa tulliasioiden alakomiteassa Euroopan unionin puolesta esitettävästä kannasta siltä osin kuin on kyse alkuperätuotteiden käsitteen määritelmää ja hallinnollisen yhteistyön menetelmiä koskevan mainitun sopimuksen pöytäkirjan I korvaamisesta uudella pöytäkirjalla, jossa viitataan etuuskohteluun oikeuttavia Paneurooppa–Välimeri-alkuperäsääntöjä koskevaan alueelliseen yleissopimukseen

               EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

               ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 207 artiklan, luettuna yhdessä sen 218 artiklan 9 kohdan kanssa,

               ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

               sekä katsoo seuraavaa:

               (1)Unioni hyväksyi Euroopan unionin, Euroopan atomienergiayhteisön ja niiden jäsenvaltioiden sekä Georgian välisen assosiaatiosopimuksen, jäljempänä ’sopimus’, 16 päivänä kesäkuuta 2014 annetulla neuvoston päätöksellä 2014/494/EU
                  3
               , ja se tuli voimaan 1 päivänä heinäkuuta 2016.

               (2)Sopimuksen pöytäkirjassa I olevan 38 artiklan mukaan sopimuksella perustettu tulliasioiden alakomitea voi hyväksyä muutoksia pöytäkirjan I määräyksiin.

               (3)EU:n ja Georgian tulliasioiden alakomitean on määrä hyväksyä päätös, joka koskee alkuperätuotteiden käsitteen määritelmää ja hallinnollisen yhteistyön menetelmiä koskevan mainitun sopimuksen pöytäkirjan I korvaamista uudella pöytäkirjalla, jossa viitataan etuuskohteluun oikeuttavia Paneurooppa–Välimeri-alkuperäsääntöjä koskevaan alueelliseen yleissopimukseen
                  4
               , jäljempänä ’yleissopimus’.

               (4)Koska päätös on unionia sitova, on aiheellista määrittää kanta, joka esitetään unionin puolesta EU:n ja Georgian tulliasioiden alakomiteassa.

               (5)Yleissopimuksessa vahvistetaan sopimuspuolten välillä tehtyjen asiaankuuluvien sopimusten nojalla kaupan kohteena olevien tavaroiden alkuperää koskevat määräykset. Yleissopimus tuli voimaan unionin osalta 1 päivänä toukokuuta 2012 ja Georgian osalta 1 päivänä heinäkuuta 2017.

               (6)Yleissopimuksen 6 artiklassa määrätään, että kukin sopimuspuoli toteuttaa asianmukaiset toimenpiteet varmistaakseen yleissopimuksen tosiasiallisen soveltamisen. Tämän vuoksi sopimuksen pöytäkirja 1 olisi korvattava uudella pöytäkirjalla, jossa alkuperäsääntöjen osalta viitataan yleissopimukseen.

               (7)Koska EU:n ja Georgian tulliasioiden alakomitean päätös muuttaa sopimuksen pöytäkirjaa I, se on aiheellista julkaista Euroopan unionin virallisessa lehdessä sen jälkeen, kun se on hyväksytty.

               (8)EU:n ja Georgian tulliasioiden alakomiteassa unionia edustaa Euroopan unionista tehdyn sopimuksen (SEU-sopimuksen) 17 artiklan 1 kohdan mukaisesti komissio,

               ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               1 artikla

               Euroopan unionin, Euroopan atomienergiayhteisön ja niiden jäsenvaltioiden sekä Georgian välisellä assosiaatiosopimuksella perustetussa tulliasioiden alakomiteassa Euroopan unionin puolesta esitettävä kanta perustuu tähän päätökseen liitettyyn tulliasioiden alakomitean päätösluonnokseen.

               Unionin edustajat tulliasioiden alakomiteassa voivat sopia vähäisistä muutoksista tulliasioiden alakomitean päätösluonnokseen ilman neuvoston asiasta tekemää uutta päätöstä.

               2 artikla

               Kun tulliasioiden alakomitean päätös on hyväksytty, se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

               3 artikla

               Tämä päätös on osoitettu komissiolle.

               Tehty Brysselissä

                     Neuvoston puolesta

                     Puheenjohtaja

                     (1)
                  EUVL L 54, 26.2.2013, s. 4.

                     (2)
                  EUVL L 329, 3.12.2016, s. 118.

                     (3)
                  EUVL L 261, 30.8.2014, s. 1.

                     (4)
                  EUVL L 54, 26.2.2013, s. 4.

    ---documentbreak---

               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 5.10.2017
            COM(2017) 574 final
            LIITE
            asiakirjaan
            Ehdotus neuvoston päätökseksi
            Euroopan unionin, Euroopan atomienergiayhteisön ja niiden jäsenvaltioiden sekä Georgian välisellä assosiaatiosopimuksella perustetussa tulliasioiden alakomiteassa Euroopan unionin puolesta esitettävästä kannasta siltä osin kuin on kyse alkuperätuotteiden käsitteen määritelmää ja hallinnollisen yhteistyön menetelmiä koskevan mainitun sopimuksen pöytäkirjan I korvaamisesta uudella pöytäkirjalla, jossa viitataan etuuskohteluun oikeuttavia Paneurooppa–Välimeri-alkuperäsääntöjä koskevaan alueelliseen yleissopimukseen

               Luonnos
               EU:N JA GEORGIAN TULLIASIOIDEN ALAKOMITEAN PÄÄTÖS N:o ...

               annettu

               Euroopan unionin, Euroopan atomienergiayhteisön ja niiden jäsenvaltioiden sekä Georgian väliseen assosiaatiosopimukseen kuuluvan alkuperätuotteiden käsitteen määritelmää ja hallinnollisen yhteistyön menetelmiä koskevan pöytäkirjan I korvaamisesta

               EU:n ja GEORGIAN tulliasioiden alakomitea, joka

               ottaa huomioon Euroopan unionin, Euroopan atomienergiayhteisön ja niiden jäsenvaltioiden sekä Georgian välisen assosiaatiosopimuksen
                  1
                ja erityisesti sen 23 artiklan 2 kohdan,

               ottaa huomioon Euroopan unionin, Euroopan atomienergiayhteisön ja niiden jäsenvaltioiden sekä Georgian tasavallan väliseen assosiaatiosopimukseen kuuluvan alkuperätuotteiden käsitteen määritelmää ja hallinnollisen yhteistyön menetelmiä koskevan pöytäkirjan I,

               sekä katsoo seuraavaa:

               (1)Euroopan unionin, Euroopan atomienergiayhteisön ja niiden jäsenvaltioiden sekä Georgian välisen assosiaatiosopimuksen, jäljempänä ’sopimus’, 23 artiklan 2 kohdassa viitataan alkuperäsääntöjen osalta sopimuksen pöytäkirjaan I, jäljempänä ’pöytäkirja I’.

               (2)Assosiaatiosopimus tuli voimaan 1 päivänä heinäkuuta 2016.

               (3)Pöytäkirjassa I olevassa 38 artiklassa määrätään, että sopimuksen 74 artiklassa määrätty tulliasioiden alakomitea voi päättää muuttaa pöytäkirjan I määräyksiä.

               (4)Etuuskohteluun oikeuttavia Paneurooppa–Välimeri-alkuperäsääntöjä koskevan alueellisen yleissopimuksen
                  2
               , jäljempänä ’yleissopimus’, tarkoituksena on korvata Paneurooppa–Välimerivyöhykkeen maiden välillä tällä hetkellä voimassa olevat alkuperäsääntöpöytäkirjat yhdellä oikeudellisella asiakirjalla.

               (5)Euroopan unioni allekirjoitti yleissopimuksen 15 päivänä kesäkuuta 2011. Yleissopimuksen sekakomitea hyväksyi 28 päivänä syyskuuta 2016 antamallaan päätöksellä N:o 1
                  3
               , että Georgia olisi kutsuttava liittymään yleissopimukseen.

               (6)Unioni talletti hyväksymisasiakirjansa yleissopimuksen tallettajalle 26 päivänä maaliskuuta 2012 ja Georgia 17 päivänä toukokuuta 2017. Näin ollen yleissopimus tuli voimaan sen 10 artiklan 3 kohdan mukaisesti unionin osalta 1 päivänä toukokuuta 2012 ja Georgian osalta 1 päivänä heinäkuuta 2017.

               (7)Pöytäkirja I olisi sen vuoksi korvattava uudella pöytäkirjalla, jossa viitataan yleissopimukseen,

               ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               1 artikla

               Korvataan Euroopan unionin, Euroopan atomienergiayhteisön ja niiden jäsenvaltioiden sekä Georgian välisen assosiaatiosopimuksen pöytäkirja I, joka koskee alkuperätuotteiden käsitteen määritelmää ja hallinnollisen yhteistyön menetelmiä, tämän päätöksen liitteessä olevalla tekstillä.

               2 artikla

               Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se hyväksytään.

               Sitä sovelletaan …

               Tehty

                  Tulliasioiden alakomitean puolesta

                  Puheenjohtaja

               Liite

               Pöytäkirja I

               alkuperätuotteiden käsitteen määritelmästä ja hallinnollisen yhteistyön menetelmistä

               1 artikla

               Sovellettavat alkuperäsäännöt

               1.
                     Tämän sopimuksen täytäntöön panemiseksi sovelletaan etuuskohteluun oikeuttavia Paneurooppa–Välimeri-alkuperäsääntöjä koskevan alueellisen yleissopimuksen
                  4
               , jäljempänä ’yleissopimus’, lisäystä I ja lisäyksen II asiaankuuluvia määräyksiä.

               2.
                     Kaikki yleissopimuksen lisäyksessä I ja lisäyksen II asiaankuuluvissa määräyksissä olevat viittaukset ”asiaankuuluvaan sopimukseen” katsotaan viittauksiksi tähän sopimukseen.

               2 artikla

               Riitojen ratkaiseminen

               1.
                     Jos yleissopimuksen lisäyksessä I olevassa 32 artiklassa määrätyistä tarkastusmenettelyistä syntyy riita, jota tarkastusta pyytävät ja tämän tarkastuksen tekemisestä vastaavat tulliviranomaiset eivät pysty keskenään sopimaan, asia saatetaan tulliasioiden alakomitean ratkaistavaksi. Tämän sopimuksen IV osaston (Kauppa ja kaupan liitännäistoimenpiteet) 14 luvussa (Riitojen ratkaiseminen) esitettyjä riitojenratkaisumenettelyä koskevia määräyksiä ei sovelleta.

               2.
                     Tuojan ja tuojamaan tulliviranomaisten väliset riidat ratkaistaan aina kyseisen maan lainsäädännön mukaisesti.

               3 artikla

               Pöytäkirjan muuttaminen

               Tulliasioiden alakomitea voi päättää tämän pöytäkirjan määräysten muuttamisesta.

               4 artikla

               Yleissopimuksen irtisanominen

               1.
                     Jos joko Euroopan unioni tai Georgia ilmoittaa kirjallisesti yleissopimuksen tallettajalle aikeestaan irtisanoa yleissopimus sen 9 artiklan mukaisesti, Euroopan unioni ja Georgia aloittavat viipymättä alkuperäsääntöjä koskevat neuvottelut tämän sopimuksen täytäntöön panemiseksi.

               2.
                     Yleissopimuksen lisäyksessä I olevia alkuperäsääntöjä ja soveltuvin osin sen lisäyksen II asiaankuuluvia määräyksiä, sellaisina kuin niitä sovelletaan irtisanomishetkellä, sovelletaan edelleen tähän sopimukseen tällaisten uudelleen neuvoteltujen alkuperäsääntöjen voimaantuloon asti. Yleissopimuksen lisäyksessä I olevia alkuperäsääntöjä ja soveltuvin osin sen lisäyksen II asiaankuuluvia määräyksiä tulkitaan kuitenkin irtisanomishetkestä alkaen siten, että ainoastaan Euroopan unionin ja Georgian välinen kahdenvälinen kumulaatio on sallittua.

               5 artikla

               Siirtymämääräykset – kumulaatio

               Sen estämättä, mitä yleissopimuksen lisäyksessä I olevan 16 artiklan 5 kohdassa ja 21 artiklan 3 kohdassa määrätään, silloin kun kumulaatioon osallistuvien joukossa on ainoastaan EFTA-valtioita, Färsaaret, Euroopan unioni, Turkki, vakautus- ja assosiaatioprosessiin osallistujia, Moldovan tasavalta sekä Georgia, alkuperäselvityksenä voidaan käyttää EUR.1-tavaratodistusta tai alkuperäilmoitusta.

                     (1)
                  EUVL L 261, 30.8.2014, s. 4.

                     (2)
                  EUVL L 54, 26.2.2013, s. 4.

                     (3)
                  EUVL L 329, 3.12.2016, s. 118.

                     (4)
                  EUVL L 54, 26.2.2013, s. 4.


Avis juridique important

|

52003PC0608

Ehdotus neuvoston päätös jäsenvaltioiden Euroopan kehitysrahastoon suoritettavien rahoitusosuuksien vahvistamisesta (vuoden 2003 kolmas erä)  /* KOM/2003/0608 lopull. */

Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖS jäsenvaltioiden Euroopan kehitysrahastoon suoritettavien rahoitusosuuksien vahvistamisesta (vuoden 2003 kolmas erä)(komission esittämä)PERUSTELUTYhdeksännen EKR:n varainhoitoasetuksen voimaantulosta asti neuvosto on päättänyt komission ehdotuksesta kustakin kolmesta rahoituserästä, jotka jäsenvaltiot suorittavat EKR:n rahoittamiseksi. Jäsenvaltiot suorittavat suoraan Euroopan investointipankille (EIP) rahoitusosuudet, jotka koskevat EIP:n hallinnoimia yhdeksännen EKR:n välineitä. Muita välineitä koskevat rahoitusosuudet suoritetaan komissiolle.Yhdeksännen EKR:n varainhoitoasetuksen 121 artiklan mukaisesti EIP toimittaa komissiolle ajantasaistetun ennakkoarvion hallinnoimiansa välineitä koskevista maksuista.Tämä ehdotus koskee varainhoitovuoden 2003 kolmatta rahoituserää. Yhdeksännen EKR:n varainhoitoasetuksen 38 artiklan 2 kohdan mukaisesti tätä erää koskeva aikataulu on seuraavanlainen: 1) komissio esittää ehdotuksen 10 päivään lokakuuta 2003 mennessä; 2) neuvosto tekee päätöksen tästä erästä viimeistään 21 kalenteripäivän kuluttua komission ehdotuksen esittämisestä; 3) jäsenvaltiot suorittavat tähän erään kuuluvat maksettavat rahoitusosuudet viimeistään 21 kalenteripäivän kuluttua siitä päivästä, jona niille on ilmoitettu neuvoston päätöksestä.Lopuksi muistutetaan, että yhdeksännen EKR:n varainhoitoasetuksen 40 artiklan 4 kohdassa säädetään, että jos 40 artiklan nojalla maksettavia rahoitusosuuden eriä ei ole maksettu annetuissa määräajoissa, kyseiseltä jäsenvaltiolta peritään maksamattomalta määrältä korko samassa artiklassa vahvistettujen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti.Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖS jäsenvaltioiden Euroopan kehitysrahastoon suoritettavien rahoitusosuuksien vahvistamisesta (vuoden 2003 kolmas erä)EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden ryhmän jäsenten sekä Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden välisen Cotonoussa, Beninissä, 23 päivänä kesäkuuta 2000 allekirjoitetun kumppanuussopimuksen [1],[1]  EYVL L 317, 15.12.2000, s. 3ottaa huomioon Brysselissä 18 päivänä syyskuuta 2000 allekirjoitetun sisäisen sopimuksen yhteisön tukien rahoituksesta ja hoidosta [2], ja erityisesti sen 10 artiklan,[2]  EYVL L 317, 15.12.2000, s. 355ottaa huomioon merentakaisten maiden ja alueiden assosiaatiosta Euroopan yhteisöön 27 päivänä marraskuuta 2001 tehdyn neuvoston päätöksen [3],[3]  EYVL L 314, 30.11.2001, s. 1ottaa huomioon 27 päivänä maaliskuuta 2003 annetun varainhoitoasetuksen, jota sovelletaan yhdeksänteen Euroopan kehitysrahastoon, jäljempänä 'yhdeksännen EKR:n varainhoitoasetus', ja erityisesti sen 38 artiklan 1 kohdan,ottaa huomioon komission ehdotuksen [4],[4]  EUVL C , , s. .sekä katsoo seuraavaa:(1) Komissio ilmoitti neuvostolle 28 päivänä marraskuuta 2002 varainhoitovuonna 2003 suoritettaviksi ennakoimansa maksut sekä suorittamispyyntöjen aikataulun. Neuvosto teki 29 päivänä joulukuuta päätöksen jäsenvaltioiden EKR:ään maksettavien rahoitusosuuksien suorittamispyyntöjä koskevan aikataulun vahvistamisesta varainhoitovuodelle 2003.(2) Kyseisen päätöksen perusteella komissio pyysi joulukuussa 2002 jäsenvaltioita suorittamaan 450 miljoonaa euroa ja maaliskuussa 2003 500 miljoonaa euroa. Neuvosto päätti heinäkuussa 2003 50 miljoonan euron rahoitusosuudesta Euroopan investointipankille ja 750 miljoonan euron rahoitusosuudesta komissiolle.(3) Yhdeksännen EKR:n varainhoitoasetuksen, joka tuli voimaan 2 päivänä huhtikuuta 2003, 38 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan mukaan komissio tekee ehdotuksen kuluvan varainhoitovuoden kolmanneksi rahoituseräksi 10 päivään lokakuuta mennessä.(4) Yhdeksännen EKR:n varainhoitoasetuksen 38 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan mukaan neuvosto tekee päätöksen tästä erästä viimeistään 21 kalenteripäivän kuluttua komission ehdotuksen esittämisestä ja jäsenvaltiot suorittavat tähän erään kuuluvat maksettavat rahoitusosuudet viimeistään 21 kalenteripäivän kuluttua siitä päivästä, jona niille on ilmoitettu neuvoston päätöksestä.(5) Yhdeksännen EKR:n varainhoitoasetuksen 121 artiklan toisen alakohdan mukaisesti Euroopan investointipankki on toimittanut komissiolle ajantasaistetun ennakkoarvion maksusitoumuksista ja maksuista.(6) Yhdeksännen EKR:n varainhoitoasetuksen 133 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaan yhdeksännen EKR:n varojen käyttöön asettamiseksi vahvistettua rahoitusosuuksien suorittamispyyntöjä koskevaa menettelyä sovelletaan myös aiempiin EKR:iin,ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:Ainoa artiklaVuoden 2003 kolmannen erän rahoitusosuudet, jotka jäsenvaltioiden on suoritettava komissiolle ja Euroopan investointipankille, esitetään liitteenä olevassa taulukossa.Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä päivänä kuuta .Neuvoston puolestaPuheenjohtajaLIITEVuoden 2003 kolmannen erän rahoitusosuudet (euroina)>TAULUKON PAIKKA>>TAULUKON PAIKKA>