               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 4.2.2019
            COM(2019) 72 final
            2019/0034(NLE)
            Ehdotus
            NEUVOSTON PÄÄTÖS
            kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön neuvostossa Euroopan unionin puolesta esitettävästä kannasta liitteeseen 13 tehtävää muutosta 17 koskevan päätöksen hyväksymiseen

               PERUSTELUT

               1.Ehdotuksen kohde

               Tämä ehdotus koskee päätöstä Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön (ICAO) neuvostossa unionin puolesta esitettävästä kannasta Chicagon yleissopimuksen liitteen 13 muutoksen 17 suunniteltuun hyväksymiseen ICAOn neuvoston 216. istunnossa.

               2.Ehdotuksen tausta

               2.1.Kansainvälistä siviili-ilmailua koskeva yleissopimus

               Kansainvälisen siviili-ilmailun yleissopimuksen, jäljempänä ’Chicagon yleissopimus’, tavoitteena on säännellä kansainvälistä lentoliikennettä. Chicagon yleissopimus tuli voimaan 4. huhtikuuta 1947, ja sillä perustettiin kansainvälinen siviili-ilmailujärjestö.

               Kaikki EU:n jäsenvaltiot ovat Chicagon yleissopimuksen sopimuspuolia.

               2.2.Kansainvälinen siviili-ilmailujärjestö

               Kansainvälinen siviili-ilmailujärjestö on Yhdistyneiden Kansakuntien erityisjärjestö. Järjestön tavoitteena on kehittää kansainvälisen lentoliikenteen periaatteita ja tekniikoita sekä edistää kansainvälisen lentoliikenteen suunnittelua ja kehittämistä.

               ICAOn neuvosto on ICAOn pysyvä elin, ja sen jäseninä ovat 36 sopimusvaltiota, jotka ICAOn yleiskokous valitsee kolmeksi vuodeksi. ICAOn neuvostossa on kaudella 2016–2019 seitsemän EU:n jäsenvaltiota.

               Chicagon yleissopimuksen 54 artiklassa lueteltuihin ICAOn neuvoston pakollisiin tehtäviin kuuluu Chicagon yleissopimuksen liitteiksi otettavien kansainvälisten standardien ja suositeltujen menettelytapojen hyväksyminen.

               2.3.Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön suunniteltu säädös

               Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön neuvoston on määrä hyväksyä 216. istunnossaan Chicagon yleissopimuksen liitteen 13 muutos 17, joka koskee onnettomuuksista ja vaaratilanteista raportointia ja niiden ripeää tutkintaa, jäljempänä ’suunniteltu säädös’.

               Suunnitellun säädöksen tarkoituksena on muuttaa Chicagon yleissopimuksen liitettä 13 (Aircraft Accident and Incident Investigation) eli ilma-alusten onnettomuuksien ja vaaratilanteiden tutkintaa koskevaa liitettä onnettomuuksien tutkintalautakunnan kolmannen kokouksen (AIGP/3) suositusten ja toisen korkean tason turvallisuuskonferenssin (HLSC2015) suosituksen perusteella. Muutoksella otetaan käyttöön seuraavilla aloilla tapahtuneita muutoksia: onnettomuuksien ja vakavien vaaratilanteiden ripeä tutkinta ja loppuraportin antaminen, valtuutetun edustajan määritelmä, ilmoittamista koskevien säännösten yhdenmukaistaminen ja loppuraporttien levittäminen, tutkijoiden maahanpääsyn helpottaminen, asiantuntijan oikeudet, turvallisuutta koskevien suositusluonnosten tarkastelu, esimerkkiluettelo vakavista vaaratilanteista ja tutkinnan siirtäminen toisen valtion vastuulle.

               Liitteen 13 muutoksen ehdotetaan tulevan voimaan heinäkuussa 2019, ja sen soveltamisen suunnitellaan alkavan 5. marraskuuta 2020.

               3.Unionin puolesta otettava kanta

               3.1.Tärkeimmät muutokset ja niiden suhde voimassa oleviin unionin sääntöihin

               Suurin muutos, joka esitetään liitteen 13 muutosta 17 koskevassa ehdotuksessa, jäljempänä ’ehdotus’, liittyy onnettomuuksien ja vakavien vaaratilanteiden ripeään tutkintaan ja loppuraportin antamiseen. Se perustuu toisen korkean tason turvallisuuskonferenssin (HLSC2015) suositukseen. On tapahtunut onnettomuuksia, jolloin tapahtumavaltio ei ole suorittanut tai suostunut siirtämään tutkintaa toiselle valtiolle, kun taas lentotoiminnan harjoittajan valtio tai valmistus-/suunnitteluvaltio piti tapahtuman tutkimista tarpeellisena. On huomattava, että on standardeja ja suositeltuja menettelytapoja, jotka antavat tapahtumavaltiolle oikeuden tutkinnan siirtämiseen, mutta ei ole olemassa standardeja ja suositeltuja menettelytapoja eikä muita perusteita, jotka antaisivat muille valtioille oikeuden pyytää tutkinnan siirtämistä. HLSC2015-konferenssissa katsottiin, että tapahtumavaltio ei aina suorita kaikkia tarvittavia tutkintoja, ja suositteli, että ICAO tarkastelee uudelleen liitteessä 13 olevia asiaa koskevia säännöksiä ottaen asianmukaisesti huomioon tilanteen, jossa tapahtumavaltio ei tee liitteessä 13 vaadittua tutkintaa eikä aio siirtää tutkintaa toiselle valtiolle. On syytä muistaa, että tapahtumavaltiolla on liitteessä 13 vaaditut tutkintavelvoitteet. ehdotusta on tarkoitus soveltaa silloin, kun tällaisia velvoitteita ei noudateta ja kun tämä vaikuttaa turvallisuuteen kielteisesti.

               Ehdotetut ”suositeltavat menettelytavat”
                  1
                koskevat tapausta, jossa tutkinnasta liitteen 13 mukaisesti vastaava valtio (tapauksen mukaan tapahtumavaltio tai rekisteröintivaltio) ei täytä velvollisuuksiaan. Muut valtiot, sellaisina kuin ne on yksilöity, voivat tällöin pyytää tutkinnan siirtämistä. Jos asiasta vastaava valtio ei toteuta toimenpiteitä liitteen 13 mukaisesti, suosituksissa määrätään, että pyynnön esittävän valtion olisi käynnistettävä ja suoritettava tutkinta saatavilla olevien tietojen avulla. Jos tapahtumavaltio kuitenkin kieltäytyy siirtämästä tutkintaa pyynnön mukaan, mikä on yksi mahdollinen lopputulos, pyynnön esittänyt valtio ei suorittaisi tutkintaa.

               Tähän muutokseen johtaneen ongelman ei yleensä pitäisi tapahtua unionin jäsenvaltioiden välillä. Asetuksen (EU) N:o 996/2010 5 artiklassa vahvistetaan velvoitteet tutkia ja määritellä turvallisuustutkinnan soveltamisala ja laajuus sekä määritellään, mikä jäsenvaltio on asiassa vastuussa. Jos jokin jäsenvaltio ei noudata näitä velvoitteita, kyseessä on unionin lainsäädännön rikkominen, ja komissiolla olisi oikeus käynnistää rikkomusmenettely. Jos ehdotettu muutos hyväksyttäisiin, voitaisiin tapauksen mukaan liitteessä 13 olevien 5.1.3 ja 5.3.2 kohdan mukaan ryhtyä toimiin, jos jäsenvaltio ei täytä tutkintavelvollisuuksiaan (asetuksen (EU) N:o 996/2010 ja vastaavasti Chicagon yleissopimuksen liitteen 13 mukaisesti).

               Toinen ripeään tutkintaan liittyvä aihe on loppuraporttien antaminen myöhässä tai niiden antamatta jättäminen. Tarkasteltaessa vuosina 1990–2016 tapahtuneita 1 157:ää kuolemaan johtanutta onnettomuutta, joissa oli mukana sellaisia ilma-aluksia, joiden suurin sallittu lentoonlähtömassa oli yli 5 700 kilogrammaa, todettiin, että 59 prosenttia loppuraporteista ei ollut julkisesti saatavilla. Näiden loppuraporttien puuttuminen on merkittävä huolenaihe, sillä tällöin niihin sisältyviä turvallisuustietoja ei voida hyödyntää uusien turvallisuustoimien käyttöönottamiseksi. Joissakin tapauksissa tällaisiin tutkintoihin osallistuneet valtiot olivat tietoisia turvallisuusongelmista mutta eivät pystyneet levittämään tietoa niistä, koska vastuu tietojen levittämisestä joko loppuraportissa tai välilausunnossa oli tutkinnan suorittavalla valtiolla.

               Tässä yhteydessä ehdotettu suositeltu menettelytapa
                  2
                antaisi tutkimukseen osallistuville valtioille oikeuden pyytää suostumusta lausunnon antamiseen turvallisuusongelmista, jos tutkinnan tekevä valtio ei julkaise loppuraporttia tai välilausuntoa kohtuullisessa ajassa. Tällainen mekanismi ei sisälly asetukseen (EU) N:o 996/2010, eikä sitä tarvittaisikaan (ks. tutkinnan siirtoa koskeva kohta).

               On huomattava, että edellä mainitut kaksi kohtaa, jotka esitetään suositeltuina menettelytapoina, muuttavat asiaa koskevaa oikeudellista asemaa siinä mielessä, että ne vaikuttavat jo olemassa olevien standardien mukaisten tehtävien jakoon ICAOn jäsenvaltioiden välillä.

               Muita aloja, joilla onnettomuuksien tutkintalautakunta on suositellut muutoksia (AIGP/3) liitteeseen 13 tehtävän muutosehdotuksen 17 osana, ovat seuraavat: ’valtuutetun edustajan’ määritelmä, ilmoittamista koskevien säännösten yhdenmukaistaminen ja loppuraporttien levittäminen, tutkijoiden maahanpääsyn helpottaminen, asiantuntijan oikeudet, turvallisuutta koskevien suositusluonnosten tarkastelu, esimerkkiluettelo vakavista vaaratilanteista ja tutkinnan siirtäminen toiselle valtiolle.

               ’Valtuutetun edustajan’ määritelmän muuttamisen osalta ehdotettu teksti vastaa asetuksen (EU) N:o 996/2010 2 artiklan 2 kohtaa, jossa määritellään ’valtuutettu edustaja’ ja todetaan, että jäsenvaltion nimeämän valtuutetun edustajan on oltava turvallisuustutkintaviranomaisesta. Unionissa kaikki jäsenvaltiot ovat perustaneet pysyvän ja riippumattoman ilmailun alan tutkintaviranomaisen.

               Ilmoittamista koskevien säännösten yhdenmukaistamisen ja loppuraporttien levittämisen osalta ehdotetuissa muutoksissa mukautetaan liitteen 13 eri määräyksiä liitteen muuhun osaan. Näiden muutosten vaikutusta unionin sääntöihin olisi arvioitava, ja tarvittaessa voitaisiin ilmoittaa eroavuudesta.

               Tutkijoiden maahanpääsyn helpottamista koskevan 5.24 kohdan huomautuksen 2 ehdotetulla muutoksella on tarkoitus muistuttaa jäsenvaltioita siitä, että tietyn valtion onnettomuustutkintaviranomaisten ja tulliviranomaisten välillä tehtävillä ennakkosopimuksilla on mahdollista nopeuttaa tutkintahenkilöstön ja -kaluston maahanpääsyä.  Asetuksen (EU) N:o 996/2010 12 artiklalla edistetään tämän tavoitteen täytäntöönpanoa sellaisten kehittyneiden järjestelyjen avulla, jotka olisi otettava käyttöön muiden turvallisuustutkintaan liittyviin toimiin mahdollisesti osallistuvien viranomaisten kanssa, jotta tekninen tutkinta voitaisiin suorittaa huolellisesti ja tehokkaasti.

               Jotta vältettäisiin asiantuntijan ja valtuutetun edustajan oikeuksia koskeva mahdollinen epätietoisuus, sana ”osallistuminen” ehdotetaan poistettavaksi 5.27 kohdan otsikosta, koska se muistuttaa otsikkoa 5.18 ja 5.23 kohdassa, joissa osallistuvilla valtioilla on oikeus nimetä tutkintaan valtuutettuja edustajia. Näiden muutosten vaikutusta unionin sääntöihin olisi arvioitava, ja tarvittaessa voitaisiin ilmoittaa eroavuudesta.

               Ehdotetulla huomautuksella 6.8 kohtaan on tarkoitus antaa tutkimuksen suorittavalle valtiolle tieto mahdollisuudesta koordinoida turvallisuussuositusluonnoksia tutkintaan osallistuvien valtioiden kanssa. Tämä teksti vastaa asetuksen (EU) N:o 996/2010 17 artiklaa, jonka mukaan unionin ilmailualan onnettomuusviranomaiset antavat missä tahansa turvallisuustutkinnan vaiheessa ja asianomaisia osapuolia asianmukaisesti kuultuaan tarpeellisina pitämänsä turvallisuussuositukset.

               Ehdotetuilla muutoksilla, jotka koskevat vakavien vaaratilanteiden esimerkkiluettelon sisältävää liitettä C, on tarkoitus auttaa ilmailun alan tutkintaviranomaisia arvioimaan, onko tapahtuma onnettomuus, vakava vaaratilanne vai pelkkä vaaratilanne. Luettelo ei ole tyhjentävä vaan se päivittyy myöhemmin, jotta esimerkiksi miehittämättömien ilma-alusten tai kyberturvallisuusrikkomusten kaltaiset uudet vaarat voidaan ottaa huomioon. Se sisältää myös lyhyen ohjeistuksen ilmailun alan tutkintaviranomaisille riskiperusteisen analyysin soveltamisesta silloin, kun on määritettävä, onko vaaratilanne vakava. Liitteeseen ehdotetaan sisällytettävän yksinkertaistettu versio liitteessä C olevasta ilmailuriskien hallintaratkaisuja (Aviation Risk Management Solutions, ARMS) koskevasta riskienluokittelumatriisista (ERC).

               Asetuksen (EU) N:o 996/2010 liite ”Esimerkkiluettelo vakavista vaaratilanteista” sisältää tyypillisiä esimerkkejä vaaratilanteista, jotka todennäköisesti ovat vakavia. Luettelo ei ole tyhjentävä vaan toimii ainoastaan ohjeena ”vakavan vaaratilanteen” määrittämiseen. Näin ollen unioni suhtautuu myönteisesti kaikkiin aloitteisiin, jotka voivat auttaa määrittämään vakavan vaaratilanteen yhdenmukaisella tavalla. Ehdotetuille kohdille ei löydy vastaavia säännöksiä asetuksen (EU) N:o 996/2010 liitteestä. Ne vaikuttavat kuitenkin kohtuullisilta ja samanhenkisiltä kuin jo luetellut kohdat. Jos yksi tai useampi näistä kohdista kuitenkin aiheuttaa ongelmia, eroavuuksista voidaan ilmoittaa myöhemmin.

               Tutkinnansiirtosopimuksia koskevassa liitteessä F viitataan täydellisiin tai osittaisiin turvallisuustutkinnan siirtosopimuksiin. Tässä ehdotuksessa käsitellään sitä, kuinka tärkeää on tehdä ero tutkinnan käynnistämisen ja tutkinnan suorittamisen välillä, sekä sen valtion vastuuta, jolle tutkinta on siirretty. Ehdotus antaa mahdollisuuden siirtää tutkinta alueellisille onnettomuuksien ja vaaratilanteiden tutkintajärjestöille (RAIO).

               Asetuksessa (EU) N:o 996/2010 on useita artikloja, joissa käsitellään näitä asioita. Sen 6 artiklassa käsitellään turvallisuustutkintaviranomaisten yhteistyötä, ja siinä annetaan turvallisuustutkintaviranomaiselle mahdollisuus siirtää onnettomuuden tai vakavan vaaratilanteen tutkinta toiselle turvallisuustutkintaviranomaiselle yhteisestä sopimuksesta. Asetuksen 7 artiklalla perustetaan Euroopan siviili-ilmailun turvallisuustutkintaviranomaisten verkosto (ENCASIA), jota Euroopan komissio tukee ja jonka yhtenä tavoitteena on antaa turvallisuustutkintaviranomaisten pyynnöstä 6 artiklan soveltamiseen tarvittavaa apua muun muassa antamalla käyttöön luettelo muissa jäsenvaltioissa käytettävissä olevista tutkijoista, laitteista ja valmiuksista, joita tutkintaa suorittavan viranomaisen on mahdollista käyttää. Mainittakoon, että ENCASIA mainitaan jo alueellisena onnettomuuksien ja vaaratilanteiden tutkintajärjestönä ICAOn rekisterissä. Asetuksessa (EU) N:o 996/2010 ei kuitenkaan mahdollisteta tutkinnan siirtoa turvallisuustutkintaviranomaiselta alueelliselle onnettomuuksien ja vaaratilanteiden tutkintajärjestölle (ENCASIA).

               3.2.Unionin puolesta otettava kanta

               Ehdotettu unionin kanta on tukea ehdotettua muutosta kokonaisuudessaan.

               On totta, että niiden tapausten lisäksi, joissa unionin lainsäädäntö on jo muutoksessa 17 ehdotettujen muutosten mukainen, on joitakin kohtia, joissa tällaista mukauttamista ei ole tai se ei ole varmaa.

               On kuitenkin olemassa merkittäviä argumentteja, jotka puoltavat muutoksen tukemista sellaisena kuin se esitetään, kun pidetään mielessä se, että päätös siitä, olisiko asetusta (EU) N:o 996/2010 muutettava tietyiltä osin ja/tai olisiko ilmoitettava eroavaisuuksia Chicagon yleissopimuksen 38 artiklan mukaisesti, voidaan vielä tehdä myöhemmin.

               Ensimmäinen syy muutoksen tukemiseen on se, että se edustaa lukuisista ICAOn jäsenvaltioista tulevien asiantuntijoiden, myös useista Euroopan unionin jäsenvaltioista tulevien asiantuntijoiden, saavuttamaa kansainvälistä yhteisymmärrystä. Muutoksen eri osien yhteisenä tavoitteena on parantaa ilma-alusten onnettomuuksien ja vaaratilanteiden tutkintaa koskevaa kansainvälistä järjestelmää. Tilanne, jossa unionin jäsenvaltiot eivät tue ehdotettua muutosta, vaarantaisi tältä osin kansainväliset pyrkimykset. Toiseksi on tärkeää, että muutosta 17 tuetaan kokonaisuudessaan, koska siihen sisältyy useita muutoksia, jotka liittyvät toisiinsa. Päätös tukea vain osia muutoksesta 17 johtaisi siihen, että ehdotetun muutoksen sisäinen logiikka häiriintyy, ja vaarana olisi, että liitteeseen 13 sisältyvät säännöt olisivat entistä epäsuhteisempia. Lopuksi on todettava, että EU:n oikeudellista kehystä ilmailun turvallisuustutkinnan alalla voidaan pitää sekä kattavana että tehokkaana, mutta näin ei ole monissa muissa ICAOn jäsenvaltioissa.

               Kuten edellä jo mainittiin, edellä sanottu ei rajoita myöhemmässä vaiheessa tehtävää arviointia siitä, pitäisikö unionin muuttaa omia sääntöjään ja/tai päättää eroavaisuuksien ilmoittamisesta. Kummassakin tapauksessa komissio tekee tarvittavat aloitteet. Etenkin jos komissio katsoo, että on ilmoitettava eroavuudesta, se tekee asiassa ehdotuksen päätökseksi SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla.

               4.Oikeusperusta

               4.1.Menettelyllinen oikeusperusta

               4.1.1.Periaatteet

               Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 218 artiklan 9 kohdassa määrätään päätöksistä ”sopimuksella perustetussa elimessä unionin puolesta esitettävien kantojen vahvistamisesta, silloin kun tämän elimen on annettava säädöksiä, joilla on oikeusvaikutuksia, lukuun ottamatta säädöksiä, joilla täydennetään tai muutetaan sopimuksen institutionaalisia rakenteita”.

               SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohtaa sovelletaan riippumatta siitä, onko unioni kyseisen elimen jäsen tai kyseisen sopimuksen osapuoli
                  3
               .

               Ilmaisu ”säädökset, joilla on oikeusvaikutuksia” kattaa myös säädökset, joilla on oikeusvaikutuksia kyseiseen elimeen sovellettavan kansainvälisen oikeuden nojalla. Se kattaa myös välineet, joilla ei ole sitovaa vaikutusta kansainvälisen oikeuden nojalla, mutta jotka ”voivat vaikuttaa ratkaisevasti sen säännöstön sisältöön, jonka unionin lainsäätäjä antaa”
                  4
               .

               4.1.2.Soveltaminen kyseessä olevaan tapaukseen

               Kansainvälinen siviili-ilmailujärjestö on sopimuksella perustettu elin eli kansainvälinen siviili-ilmailun yleissopimus.

               Säädös, joka Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön on määrä antaa, on säädös, jolla on oikeusvaikutuksia. Suunnitellulla säädöksellä on oikeusvaikutuksia, koska sillä muutetaan useita standardeja, joilla voidaan luoda kansainvälisen oikeuden mukainen sitova oikeudellinen velvoite.

               Lisäksi muutoksessa esitetään joukko suosituksiksi nimettyjä muutoksia. Nämä suositukset ovat nimityksestään huolimatta luonteeltaan sellaisia, että ne muuttavat jo olemassa olevien standardien mukaista oikeudellista tilannetta.

               Suunnitellulla säädöksellä ei täydennetä eikä muuteta sopimuksen institutionaalisia rakenteita.

               Tämän vuoksi ehdotetun päätöksen menettelyllinen oikeusperusta on SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohta.

               4.2.Aineellinen oikeusperusta

               4.2.1.Periaatteet

               SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla annettavan päätöksen aineellinen oikeusperusta määräytyy ensisijaisesti sen suunnitellun säädöksen tavoitteen ja sisällön perusteella, jota unionin puolesta otettava kanta koskee. Jos suunnitellulla säädöksellä on kaksi tavoitetta tai siihen sisältyy kaksi osatekijää ja jos näistä tavoitteista tai osatekijöistä toinen on mahdollista määritellä pääasialliseksi tavoitteeksi tai osatekijäksi, johon nähden toinen tavoite tai osatekijä on ainoastaan liitännäinen, SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla annettavalla päätöksellä on oltava vain yksi aineellinen oikeusperusta, eli se, jota pääasiallinen tai ensisijainen tavoite tai osatekijä edellyttää.

               4.2.2.Soveltaminen kyseessä olevaan tapaukseen

               Suunnitellun säädöksen pääasiallinen tarkoitus ja sisältö liittyvät yhteiseen liikennepolitiikkaan.

               Sen vuoksi ehdotetun päätöksen aineellinen oikeusperusta on SEUT-sopimuksen 100 artiklan 2 kohta.

               4.3.Päätelmät

               Ehdotetun päätöksen oikeusperustana tulisi olla SEUT-sopimuksen 100 artiklan 2 kohta yhdessä SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan kanssa.

               2019/0034 (NLE)

               Ehdotus

               NEUVOSTON PÄÄTÖS

               kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön neuvostossa Euroopan unionin puolesta esitettävästä kannasta liitteeseen 13 tehtävää muutosta 17 koskevan päätöksen hyväksymiseen

               EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

               ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 100 artiklan 2 kohdan yhdessä sen 218 artiklan 9 kohdan kanssa,

               ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

               sekä katsoo seuraavaa:

               (1)Kansainvälistä siviili-ilmailua koskeva yleissopimus, jäljempänä ’Chicagon yleissopimus’, joka sääntelee kansainvälistä lentoliikennettä, tuli voimaan 4 päivänä huhtikuuta 1947. Sillä perustettiin kansainvälinen siviili-ilmailujärjestö (ICAO).

               (2)Jäsenvaltiot ovat Chicagon yleissopimuksen sopimusvaltioita ja ICAOn jäseniä, ja unionilla on tarkkailijan asema tietyissä ICAOn elimissä.

               (3)Chicagon yleissopimuksen 54 artiklan mukaan ICAOn neuvosto voi hyväksyä kansainvälisiä standardeja ja suositeltuja menettelytapoja.

               (4)ICAOn neuvoston 216. istunnossa 14 päivänä helmikuuta 2019 on määrä hyväksyä Chicagon yleissopimuksen liitteen 13 muutos 17, joka koskee raportointia ja onnettomuuksien ja vaaratilanteiden ripeää tutkintaa.

               (5)On aiheellista määrittää kanta, joka on otettava unionin puolesta ICAOn neuvostossa, koska ehdotetulla muutoksella on oikeusvaikutus ja se voi kokonaan tai osittain vaikuttaa ratkaisevasti unionin lainsäädännön, erityisesti Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 996/2010
                  5
               , sisältöön.

               (6)Muutoksen tarkoituksena on tehdä seuraavat muutokset onnettomuuksien ja vakavien vaaratilanteiden ripeän tutkinnan ja loppuraportin antamisen aloilla: ’valtuutetun edustajan’ määritelmä, ilmoittamista koskevien säännösten yhdenmukaistaminen ja loppuraporttien levittäminen, tutkijoiden maahanpääsyn helpottaminen, asiantuntijan oikeudet, turvallisuutta koskevien suositusluonnosten tarkastelu, esimerkkiluettelo vakavista vaaratilanteista ja tutkinnan siirtäminen toiselle valtiolle.

               (7)Unioni tukee voimakkaasti näitä ICAOn pyrkimyksiä parantaa ilmailun turvallisuutta varmistamalla siviili-ilmailun turvallisuustutkinnan tehokkuuden, tarkoituksenmukaisuuden ja laadun korkea taso.

               (8)Unionin kannan esittävät ne unionin jäsenvaltiot, jotka ovat ICAOn neuvoston jäseniä,

               ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               1 artikla

               Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön (ICAO) neuvoston 216. istunnossa unionin puolesta esitettävä kanta on tukea kansainvälistä siviili-ilmailua koskevan yleissopimuksen, jäljempänä ’Chicagon yleissopimus’, liitteeseen 13 ehdotettua muutosta 17, sanotun kuitenkaan rajoittamatta oikeutta ilmoittaa eroavuuksista Chicagon yleissopimuksen 38 artiklan mukaisesti.

               2 artikla

               Edellä 1 artiklassa tarkoitetun kannan esittävät ne unionin jäsenvaltiot, jotka ovat ICAOn neuvoston jäseniä.

               3 artikla

               Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

               Tehty Brysselissä

                     Neuvoston puolesta

                     Puheenjohtaja

                     (1)

                        Tulevat Chicagon yleissopimuksen liitteessä 13 olevat 5.1.3 ja 5.3.2 kohta.

                     (2)

                        Tuleva Chicagon yleissopimuksen liitteessä 13 oleva 6.6.1 kohta.

                     (3)

                        Unionin tuomioistuimen tuomio 7.10.2014, Saksa v. neuvosto, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 64 kohta.

                     (4)

                        Unionin tuomioistuimen tuomio 7.10.2014, Saksa v. neuvosto, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 61–64 kohta.

                     (5)

                        Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 996/2010, annettu 20 päivänä lokakuuta 2010, siviili-ilmailun onnettomuuksien ja vaaratilanteiden tutkinnasta ja ehkäisemisestä ja direktiivin 94/56/EY kumoamisesta (EUVL L 295, 12.11.2010, s. 35).


               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 4.2.2019
            COM(2019) 39 final
            2019/0018(NLE)
            Ehdotus
            NEUVOSTON PÄÄTÖS
            ETA:n sekakomiteassa Euroopan unionin puolesta esitettävästä kannasta ETA-sopimuksen liitteen IX (Rahoituspalvelut) muuttamiseen[Vakavaraisuusasetus (EU) N:o 575/2013 ja direktiivi 2013/36/EU (neljäs vakavaraisuusdirektiivi, CRD IV -direktiivi)]
            (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

               PERUSTELUT

               1.EHDOTUKSEN TAUSTA

               •Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet

                  ETA:n sekakomitean päätösluonnoksella (joka on ehdotetun neuvoston päätöksen liitteenä) on tarkoitus muuttaa ETA-sopimuksen liitettä IX (Rahoituspalvelut) siten, että vakavaraisuusasetus (EU) N:o 575/2013 ja direktiivi 2013/36/EU
                     1
                   otetaan osaksi ETA-sopimusta.

                  Liitteinä olevissa ETA:n sekakomitean päätösluonnoksissa olevat mukautukset eivät ole pelkästään neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2894/94 tarkoitettuja teknisiä mukautuksia. Näin ollen neuvosto vahvistaa unionin kannan.

               •Yhdenmukaisuus tällä politiikan alalla voimassa olevien säännösten kanssa

                  Liitteenä olevalla luonnoksella ETA:n sekakomitean päätökseksi laajennetaan jo voimassa oleva EU:n politiikka koskemaan ETA:n EFTA-valtioita (Norja, Islanti ja Liechtenstein).

               •Yhdenmukaisuus unionin muiden politiikkojen kanssa

                  EU:n säännöstön laajentaminen koskemaan ETA:n EFTA-valtioita ottamalla se osaksi ETA-sopimusta toteutetaan sopimuksen tavoitteiden ja periaatteiden mukaisesti. Niiden mukaan ETA-sopimuksen tavoitteena on perustaa dynaaminen ja yhdenmukainen Euroopan talousalue, joka perustuu yhteisiin sääntöihin ja yhdenvertaisiin kilpailuedellytyksiin.

               2.OIKEUSPERUSTA, TOISSIJAISUUSPERIAATE JA SUHTEELLISUUSPERIAATE

               •Oikeusperusta

                  ETA-sopimuksen osaksi otettava lainsäädäntö perustuu Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 114 artiklaan.

                  Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2894/94 1 artiklan 3 kohdan mukaan neuvosto hyväksyy komission ehdotuksesta unionin puolesta esitettävän kannan tällaisiin päätöksiin.

                  Euroopan ulkosuhdehallinto ja komission yksiköt toimittavat ETA:n sekakomitean päätösluonnokset neuvostolle hyväksyttäväksi unionin kantana. Euroopan ulkosuhdehallinto toivoo voivansa esittää ne ETA:n sekakomiteassa mahdollisimman pian.

               •Toissijaisuusperiaate (jaetun toimivallan osalta)

                  Ehdotus on toissijaisuusperiaatteen mukainen seuraavasta syystä:

                  Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän ehdotuksen tavoitetta, joka on sisämarkkinoiden yhtenäisyyden varmistaminen, vaan se voidaan vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla.

                  Tässä EU:n säännöstön ottamisessa osaksi ETA-sopimusta noudatetaan Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 28 päivänä marraskuuta 1994 annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 2894/94, jossa vahvistetaan noudatettu menettelytapa.

               •Suhteellisuusperiaate

                  Suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä ehdotuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi.

               •Toimintatavan valinta

                  ETA-sopimuksen 98 artiklan mukaisesti valittu säädöstyyppi on ETA:n sekakomitean päätös. ETA:n sekakomitea varmistaa ETA-sopimuksen tehokkaan täytäntöönpanon ja toiminnan. Tätä varten se tekee päätöksiä ETA-sopimuksessa määrätyissä tapauksissa.

               3.JÄLKIARVIOINTIEN, SIDOSRYHMIEN KUULEMISTEN JA VAIKUTUSTENARVIOINTIEN TULOKSET

                  Ei sovelleta.

               4.TALOUSARVIOVAIKUTUKSET

                  Edellä mainitun asetuksen ottamisella osaksi ETA-sopimusta ei odoteta olevan talousarviovaikutuksia.

               5.LISÄTIEDOT

               •Ehdotukseen sisältyvien säännösten yksityiskohtaiset selitykset

               Ulkomaisten hankkijaehdokkaiden vakauden arviointi (yhteinen julistus sekakomitean päätökseen) direktiivin 2013/36/EU osalta

               ETA-sopimuksen tarkoituksena ei periaatteessa ole säännellä sopimuspuolten suhteita kolmansien maiden kanssa (ks. erityisesti ETA-sopimuksen johdanto-osan 16 kappale) ETA-sopimuksessa ei määrätä pääomavirtojen vapauttamisesta eikä anneta sijoittautumisvapauteen liittyviä tai yritysten pääomaan osallistumiseen liittyviä oikeuksia ulkomaalaisille (ks. ETA-sopimuksen 31, 34, 40 ja 124 artikla).

               Näin ollen yhteisessä julistuksessa sekakomitean päätökseen todetaan, että sopimuspuolilla on yhteinen käsitys siitä, että direktiivin 2013/36/EU sisällyttäminen ETA-sopimukseen ei rajoita yleisesti sovellettavia kansallisia määräyksiä, jotka koskevat suorien ulkomaisten investointien tarkastusta turvallisuuteen tai yleiseen järjestykseen liittyvistä syistä.

               Tiettyjen Islannin julkisten luottolaitosten jättäminen soveltamisalan ulkopuolelle (direktiiviä 2013/36/EU koskeva mukautus e)

               CRD IV -direktiivin 2 artiklan 5 kohdan mukaisesti tietyt julkiset laitokset jätetään direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. Tämän säännöksen nojalla CRD IV -direktiiviä ei sovelleta kolmeen islantilaiseen laitokseen.

               Byggðastofnun (Islannin aluekehitysinstituutti) on Islannin valtion omistama riippumaton instituutti. Sen tärkeimpänä tehtävänä on edistää aluekehitystä panemalla täytäntöön hallituksen aluestrategioita. Sen toimilla pyritään vahvistamaan maaseudun asuinalueita elinkelpoisilla pitkän aikavälin hankkeilla, joilla on moninaisia rahoituspohjia. Instituutti tukee ja vahvistaa paikallista kehitystä antamalla luottoa ja muuta taloudellista tukea, millä se pyrkii parantamaan taloudellisia ja elinolosuhteita etenkin niillä alueilla, jota uhkaa väestökato. Instituutti tarjoaa taloudellista lisätukea lainoilla, joihin liittyy ehtoja, yrityksille, yksilöille ja kunnille, millä mahdollistetaan osallistuminen yleiseen talouskehitykseen ja innovoinnin edistäminen. Islannin valtio takaa instituutin velvoitteet.Íbúðalánasjóður on Byggingarsjóðir ríkisinsin seuraaja, joka jätettiin direktiivin 2006/48/EY soveltamisalan ulkopuolelle ETA-sopimuksen liitteessä IX olevan 14 kohdan a alakohdan mukaisesti.

               Lánasjóður sveitarfélaga ohf. on erityistarkoitusta varten perustettu luottolaitos. Instituutin omistus on rajattu lailla kunnille (nykyisellään omistajuus on jaettu 75 kunnan kesken). Laitoksen tarkoitus on rajattu lailla luoton antamiseen kunnille ja niiden kokonaan omistamille laitoksille ja ainoastaan sellaisiin investointeihin, joilla on laaja taloudellinen merkitys. Laitos on vastaavanlainen kuin Tanskan KommuneKredit, joka on jätetty CRD IV -direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle 2 artiklan 5 kohdan 5 alakohdan mukaisesti.

               Kolmansien maiden luottolaitostensivuliikkeiden kohtelu ja yhteistyö kolmansien maiden viranomaisten kanssa (direktiiviä 2013/36/EU koskevat mukautukset g ja h)

               CRD IV -direktiivin 47 artiklan 3 kohdassa annetaan unionille toimivalta tehdä kolmansien maiden kanssa sopimuksia, joilla niiden luottolaitosten sivuliikkeille myönnetään samanlainen kohtelu unionin alueella.

               ETA:n yhteydessä sopimuspuolet sopivat, että ETA-sopimuksella ei periaatteessa pyritä sääntelemään niiden suhteita kolmansien maiden kanssa (ks. erityisesti ETA-sopimuksen johdanto-osan 16 kappale). Sisällyttämällä CRD IV -direktiivin ETA-sopimukseen EFTA-valtiot eivät siirrä unionille toimivaltaa neuvotella kolmansien maiden luottolaitosten sivuliikkeiden markkinoille pääsystä. Näin ollen mukautuksen g mukaan 47 artiklan 3 kohtaa ei sovelleta EFTA-valtioiden osalta, ja siinä täsmennetään, että EFTA-valtiot voivat tehdä kolmansien maiden kanssa kahdenvälisiä sopimuksia sivuliikkeiden markkinoille pääsystä.

               Jotta voidaan edistää unionin ja EFTA-valtioiden lähentymistä kolmansia maita koskevien toimintaperiaatteiden osalta, mukautuksessa g säädetään kuitenkin myös, että ETA-sopimuksen sopimuspuolet tiedottavat toisilleen ja kuulevat toisiaan neuvotteluista, joita käydään sopimuksista kolmansien maiden kanssa, ETA:n sekakomitean yhteydessä.

               Mukautus g on muotoiltu unionin ja EFTA-valtioiden keskenään sopimien ratkaisujen pohjalta Solvenssi II:n ja rahoitusmarkkinadirektiivi II:n (MiFID II) järjestelmien mukaisesti (ks. ETA-sopimuksen liitteessä IX olevan 1 kohdan mukautukset d ja e sekä 31ba kohdan mukautus b ).

               CRD IV-direktiivin 48 artiklaan sisältyy sääntöjä, jotka koskevat konsolidoituun valvontaan liittyvien unionin ja kolmansien maiden välisten valvontasopimusten tekemistä. Näissä sopimuksissa on määrättävä kolmansien maiden viranomaisten mahdollisuudesta saada tietoja EU:n kansallisilta toimivaltaisilta tai alakohtaisilta viranomaisilta sekä Euroopan pankkiviranomaisen (EPV) mahdollisuudesta kerätä tietoja, joita EU:n kansalliset toimivaltaiset viranomaiset ovat saaneet kolmansien maiden valvojilta. Koska Euroopan unioni ei voi tehdä sopimuksia, joissa EFTA-maiden kansalliset toimivaltaiset viranomaiset sitoutuvat siirtämään tietoja kolmansien maiden valvojille, mukautuksen h mukaan CRD IV -direktiivin 48 artiklaa ei sovelleta (samasta ratkaisusta sovittiin Euroopan markkinarakenneasetuksen (EMIR) 75 artiklan 2 ja 3 kohdan osalta (ks. ETA-sopimuksen liitteessä IX olevan 31 bc kohdan mukautus zc).

               Jotta EFTAn kansalliset toimivaltaiset viranomaiset voivat siirtää kolmansien maiden valvojilta saamansa tiedot EPV:lle silloin kun se on tarpeen sen EFTA-valtioita koskevien teknisten tehtävien suorittamiseksi, mukautuksessa h myös määrätään, että EFTA-valtiot myös pyrkivät sisällyttämään valvontasopimuksiin lausekkeita, joiden nojalla niiden kansalliset toimivaltaiset tai alakohtaiset viranomaiset voivat siirtää asiaankuuluvia tietoja EPV:lle.

               Unionin tulevaa lainsäädäntöä koskeva varauma (direktiiviä 2013/36/EU koskevat mukautukset k ja o)

               ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaisesti vain ETA-sopimuksen osaksi otetut säädökset sitovat ETA:n EFTA-valtioita. Tämän vuoksi mukautuksella k yhtenäistetään CRD IV -direktiivin 89 artiklan 5 kohtaa siten, että 89 artiklan soveltaminen lopetetaan ETA:n yhteydessä vasta silloin, kun unionin uutta lainsäädäntöä julkistamisvelvoitteista aletaan soveltaa ETA-alueella.

               Samalla tapaa mukautuksella o mukautetaan 151 artiklan 1 kohtaa siten, että CRD IV -direktiivin XI osaston 1 lukuun sisällytettyjä siirtymätoimenpiteitä sovelletaan vain siihen saakka, kunnes aletaan soveltaa ETA:n sekakomitean päätöstä, jolla asetuksen (EU) N:o 575/2013 460 artiklan nojalla annettava delegoitu säädös sisällytetään ETA-sopimukseen.

               Toimivalta hyväksyä järjestelmäriskipuskureita (direktiiviä 2013/36/EU koskeva mukautus n)

               CRD IV -direktiivin 133 artiklan 14 kohdan mukaisesti kansallisten toimivaltaisten viranomaisten on tietyissä tapauksissa odotettava komission lausuntoa ennen järjestelmäpuskurin asettamista tai uudelleen asettamista koskevien toimenpiteiden toteuttamista. Jos komissio antaa kielteisen lausunnon, kyseisten kansallisten toimivaltaisten viranomaisten on noudatettava tätä lausuntoa tai perusteltava, miksi ne eivät tee niin.

               Jos komissio on todennut, että järjestelmäriskipuskuri ei aiheuta suhteettomia kielteisiä vaikutuksia muiden jäsenvaltioiden tai koko unionin rahoitusjärjestelmään, se hyväksyy EJRK:n lausunnon huomioon otettuaan CRD IV -direktiivin 133 artiklan 15 kohdan mukaisesti täytäntöönpanosäädöksen, jolla kansallinen toimivaltainen viranomainen valtuutetaan hyväksymään järjestelmäpuskuri. Myös EPV voi antaa komissiolle lausunnon.

               ETA-sopimuksen liitteessä IX olevan 31f ja 31g kohdan mukaisessa järjestelmässä EJRK ja EPV voivat myös esittää suosituksia, jotka koskevat EFTA-valtioissa ilmeneviä tilanteita, ja EPV voi myös EPV-asetuksen 19 artiklan mukaisesti toimia neuvoa-antavana sovittelijana erimielisyyksissä, joissa on osapuolena jokin EFTA-valtio. EFTAn valvontaviranomaisella on toimivalta tehdä EFTA-pilariin kuuluvia, EPV-asetuksen 19 artiklassa tarkoitettuja sitovia päätöksiä.

               Todentamis- tai hyväksymismenettelyissä komissiolle kuuluvia tehtäviä hoitaa ETA-sopimuksen pöytäkirjassa 1 olevan 4 kohdan d alakohdan mukaisesti EFTA-pilariin kuuluva yksikkö silloin, kun on kyse EFTA-valtioiden toteuttamien toimien yhdenmukaisuudesta ETA-sopimukseen sisällytettyjen sääntöjen kanssa. Koska järjestelmäriskipuskureita koskevat päätökset ovat merkittäviä ja monimutkaisia, tämä toimivalta kuuluu EFTA-valtioiden osalta EFTA-valtioiden pysyvälle komitealle.

               Tästä syystä mukautuksella n vahvistetaan selvyyden vuoksi EFTA-valtioiden pysyvän komitean toimivalta lausuntojen tai suositusten antamisen osalta (tätä toimivaltaa ei näet ole annettu selvästi ETA-sopimuksen pöytäkirjassa 1 olevassa 4 kohdan d alakohdassa) ja samalla varmistetaan, että EJRK:n ja EPV:n olisi toimitettava tarvittaessa CRD IV -direktiivin 133 artiklan 14 ja 15 kohdan mukaiset arvionsa kyseiselle pysyvälle komitealle.

               ‘Asuinkiinteistön’ määrittäminen Norjassa (asetusta (EU) 575/2013 koskeva mukautus e)

               Asunto-osuuskunta on tavanomainen asumisjärjestely Norjassa. Osakkeenomistajat hankkivat osuuden osuuskunnasta, joka omistaa tai hallinnoi heidän asuinrakennustaan ja -kiinteistöään. Kullakin osakkeenomistajalla on oikeus asuttaa tiettyä asuntoyksikköä.

               Asunto-osuuskunnan asuntoon Norjassa liittyvän velkojan suojan katsotaan yleisesti vastaavan suoraa omistusosuutta. Oikeusvarmuuden vuoksi on kuitenkin syytä selventää, että oikeus asua asunto-osuuskuntaan kuuluvassa asunnossa Norjassa on sisällytetty vakavaraisuusasetuksessa olevaan ’asuinkiinteistön’ määritelmään. Tämän vuoksi mukautuksella e mukautetaan 4 artiklan 1 kohdan 75 alakohdassa olevaa Ruotsia koskevaa mainintaa siten, että se koskee myös Norjaa.

               Komission toimivalta hyväksyä suuria asiakasriskejä koskevia rajoituksia ja neuvoston toimivalta sallia tiukempia toimenpiteitä makrovakaus- tai järjestelmäriskin tapauksessa (asetusta (EU) 575/2013 koskevat mukautukset i ja j)

               Vakavaraisuusasetuksen 395 artiklan mukaisesti EU:n kansallisten toimivaltaisten viranomaisten on tietyissä tapauksissa saatava komissiolta hyväksyntä ennen kuin ne toteuttavat rakennetoimenpiteitä, joilla asianomaisessa jäsenvaltiossa toimiluvan saaneet luottolaitokset velvoitetaan vähentämään erilaisiin oikeushenkilöihin liittyviä vastuitaan. Komissio voi hylätä kansallisen toimenpiteen EPV:n lausunnon perusteella ainoastaan, jos se aiheuttaa suhteettomia kielteisiä vaikutuksia jäsenvaltioiden tai koko unionin rahoitusjärjestelmälle.

               Vakavaraisuusasetuksen 458 artiklan mukaisesti jäsenvaltioiden on tietyissä tapauksissa saatava neuvoston lupa ennen kuin ne voivat hyväksyä tiukempia kansallisia toimenpiteitä, joiden tavoitteena on torjua makrovakaus- ja järjestelmäriskiä, josta aiheutuu vaikutuksia kansalliseen rahoitusjärjestelmään ja reaalitalouteen. Komissiolla on vastuu esittää neuvostolle toimenpide-ehdotus kansallisen toimenpiteen sallimiseksi tai hylkäämiseksi. Neuvosto hylkää kansalliset toimenpiteet ainoastaan tietyissä olosuhteissa ottaen huomioon EJRK:n ja EPV:n lausunnot. Muut jäsenvaltiot voivat tunnustaa vakavaraisuusasetuksen 458 artiklan mukaisesti hyväksytyt kansalliset toimenpiteet ja soveltaa niitä sivuliikkeisiin, jotka sijaitsevat luvan saaneissa jäsenvaltioissa.

               ETA-sopimuksen liitteessä IX olevan 31f ja 31g kohdan mukaisessa järjestelmässä EJRK ja EPV voivat myös antaa lausuntoja, jotka koskevat EFTA-maissa ilmeneviä tilanteita.

               Todentamis- tai hyväksymismenettelyissä komissiolle kuuluvia tehtäviä hoitaa ETA-sopimuksen pöytäkirjassa 1 olevan 4 kohdan d alakohdan mukaisesti EFTA-pilariin kuuluva yksikkö silloin, kun on kyse EFTA-valtioiden toteuttamien toimien yhdenmukaisuudesta ETA-sopimukseen sisällytettyjen sääntöjen kanssa . Ottaen huomioon, että artiklan 395 mukaiset suurien asiakasriskien rajoittamista koskevat rakennetoimenpiteet ovat merkittäviä ja monimutkaisia, tämä toimivalta kuuluu EFTA-maiden osalta EFTA-valtioiden pysyvälle komitealle.

               EFTA-valtioiden pysyvä komitea hoitaa EFTA-valtioiden osalta myös neuvostolle vakavaraisuusasetuksen 458 artiklassa annetut tehtävät. Tämän päätöksen olisi kuitenkin perustuttava EFTAn valvontaviranomaisen ehdotukseen, ja siinä olisi otettava huomioon EU:ssa sovellettava kehys.

               Selvyyden vuoksi mukautuksen j i ja ii kohdassa vahvistetaan EFTA-valtioiden pysyvän komitean toimivalta tehdä tällaisia päätöksiä (tätä toimivaltaa EFTA-pilarin osalta ei näet ole annettu selvästi ETA-sopimuksen pöytäkirjassa 1 olevassa 4 kohdan d alakohdassa) ja samalla varmistetaan, että EPV:n ja tarvittaessa EJKR:n olisi toimitettava vakavaraisuusasetuksen 395 artiklan 8 kohdan tai 458 artiklan 4 kohdan mukaiset arvionsa EFTA-valtioiden pysyvälle komitealle (mukautuksen j i, iii ja iii kohta).

               Basel I -lattian siirtymäsäännösten soveltaminen (asetuksen (EU) N:o 575/2013 johdanto-osan 6 kappale)

               Vakavaraisuusasetuksen 500 artiklalla pannaan täytäntöön niin sanottu Basel I -lattia, joka perustettiin Basel II -sopimuksen 2-1-C osalla (45–47 kohdat). Artiklan voimassaolo päättyi vuoden 2017 lopussa. Direktiivin 2006/48/EY 152 artiklalla, jota on jatkettu asetuksen (EU) N:o 575/2013 500 artiklassa, on rajoitettu omien varojen mahdollista perusteetonta vähentämistä sisäisten mallien käytön yhteydessä. Vaikka 500 artiklan voimassaolo on päättynyt, toimivaltaisen viranomaisen on edelleen puututtava malliriskiin.

               Johdanto-osan 6 kappaleessa muistutetaan, että kehyksessä on useita säännöksiä, joiden nojalla toimivaltaiset viranomaiset voivat puuttua samaan asiaan, muun muassa mahdollisuus toteuttaa toimenpiteitä, joilla voidaan tasapainottaa riskipainotettujen vastuuerien määrän perusteettomia vähennyksiä ja määrätä järkeviä varovaisuusmarginaaleja sisäisten mallien kalibroimista varten.

               2019/0018 (NLE)

               Ehdotus

               NEUVOSTON PÄÄTÖS

               ETA:n sekakomiteassa Euroopan unionin puolesta esitettävästä kannasta ETA-sopimuksen liitteen IX (Rahoituspalvelut) muuttamiseen

                  [Vakavaraisuusasetus (EU) N:o 575/2013 ja direktiivi 2013/36/EU (neljäs vakavaraisuusdirektiivi, CRD IV -direktiivi)]

               (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

               EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

               ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 114 artiklan yhdessä sen 218 artiklan 9 kohdan kanssa,

               ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 28 päivänä marraskuuta 1994 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2894/94
                  2
                ja erityisesti sen 1 artiklan 3 kohdan,

               ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

               sekä katsoo seuraavaa:

               (1)Euroopan talousalueesta tehty sopimus
                  3
               , jäljempänä ’ETA-sopimus’, tuli voimaan 1 päivänä tammikuuta 1994.

               (2)ETA-sopimuksen 98 artiklan mukaan ETA:n sekakomitea voi päättää muuttaa muun muassa ETA-sopimuksen liitettä IX, joka sisältää määräyksiä rahoituspalveluista.

               (3)Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 575/2013
                  4
                ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2013/36/EU
                  5
                olisi otettava osaksi ETA-sopimusta.

               (4)Sen vuoksi olisi muutettava ETA-sopimuksen liitettä IX.

               (5)Unionin kannan ETA:n sekakomiteassa olisi sen vuoksi perustuttava tähän päätökseen liitettyyn päätösluonnokseen,

               ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               1 artikla

               ETA:n sekakomiteassa unionin puolesta esitettävä kanta ETA-sopimuksen liitteen IX (Rahoituspalvelut) ehdotettuun muuttamiseen perustuu tähän päätökseen liitettyihin ETA:n sekakomitean päätösluonnokseen.

               2 artikla

               Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se hyväksytään.

               Tehty Brysselissä

                     Neuvoston puolesta

                     Puheenjohtaja

                     (1)

                        Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 575/2013, annettu 26 päivänä kesäkuuta 2013, luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvaatimuksista ja asetuksen (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta, sellaisena kuin se on oikaistuna EUVL:ssä L 208, 2.8.2013, s. 68, ja EUVL:ssä L 321, 30.11.2013, s. 6.Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2013/36/EU, annettu 26 päivänä kesäkuuta 2013, oikeudesta harjoittaa luottolaitostoimintaa ja luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvalvonnasta, direktiivin 2002/87/EY muuttamisesta sekä direktiivien 2006/48/EY ja 2006/49/EY kumoamisesta, sellaisena kuin se on muutettuna EUVL:ssä L 208, 2.8.2013, s. 73.

                     (2)

                        EYVL L 305, 30.11.1994, s. 6.

                     (3)

                        EYVL L 1, 3.1.1994, s. 3.

                     (4)

                        Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 575/2013, annettu 26 päivänä kesäkuuta 2013, luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvaatimuksista ja asetuksen (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta (EUVL L 176, 27.6.2013, s. 1) , sellaisena kuin se on oikaistuna EUVL:ssä L 208, 2.8.2013, s. 68, ja EUVL:ssä L 20, 25.1.2017, s. 2.

                     (5)

                        Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2013/36/EU, annettu 26 päivänä kesäkuuta 2013, oikeudesta harjoittaa luottolaitostoimintaa ja luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvalvonnasta, direktiivin 2002/87/EY muuttamisesta sekä direktiivien 2006/48/EY ja 2006/49/EY kumoamisesta (EUVL L 176, 27.6.2013, s. 338), sellaisena kuin se on muutettuna EUVL:ssä L 208, 2.8.2013, s. 73, ja EUVL:ssä L 20, 25.1.2017, s. 1.

    ---documentbreak---

               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 4.2.2019
            COM(2019) 39 final
            LIITE
            asiakirjaan
            Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖKSEKSI
            ETA:n sekakomiteassa Euroopan unionin puolesta esitettävästä kannasta ETA-sopimuksen liitteen IX (Rahoituspalvelut) muuttamiseen[Vakavaraisuusasetus (EU) N:o 575/2013 (CRR) ja direktiivi 2013/36/EU (neljäs vakavaraisuusdirektiivi, CRD IV -direktiivi)]

               LIITE

               ETA:N SEKAKOMITEAN PÄÄTÖS
                  N:o […]/2018

               annettu […],

               ETA-sopimuksen liitteen IX (Rahoituspalvelut) muuttamisesta

               ETA:N SEKAKOMITEA, joka

               ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’ETA-sopimus’, ja erityisesti sen 98 artiklan,

               sekä katsoo seuraavaa:

               (1)Luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvaatimuksista ja asetuksen (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta 26 päivänä kesäkuuta 2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 575/2013
                  1
               , sellaisena kuin se on oikaistuna EUVL:ssä L 208, 22.8.2013, s. 68, EUVL:ssä L 321, 30.11.2013, s. 6, ja EUVL:ssä L 20, 25.1.2017, s. 2, olisi otettava osaksi ETA-sopimusta.

               (2)Asetuksen (EU) N:o 575/2013 muuttamisesta siirtymäjärjestelyillä, jotka koskevat IFRS 9 -standardin käyttöönotolla omiin varoihin olevan vaikutuksen lieventämistä ja suuria asiakasriskejä koskevien säännösten soveltamista tiettyihin jonkin jäsenvaltion valuutan määräisiin julkisen sektorin vastuisiin, 12 päivänä joulukuuta 2017 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2017/2395
                  2
                olisi otettava osaksi ETA-sopimusta.

               (3)Oikeudesta harjoittaa luottolaitostoimintaa ja luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvalvonnasta, direktiivin 2002/87/EY muuttamisesta sekä direktiivien 2006/48/EY ja 2006/49/EY kumoamisesta 26 päivänä kesäkuuta 2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2013/36/EU
                  3
               , sellaisena kuin se on oikaistuna EUVL:ssä L 208, 2.8.2013, s. 73, ja EUVL:ssä L 20, 25.1.2017, s. 1, olisi otettava osaksi ETA-sopimusta.

               (4)Asetuksessa (EU) N:o 575/2013 ja direktiivissä 2013/36/EU viitataan ’EU:ssa emoyrityksenä toimivaan laitokseen’, ’EU:ssa emoyrityksenä toimivaan rahoitusalan holdingyhtiöön’ ja ’EU:ssa emoyrityksenä toimivaan rahoitusalan sekaholdingyhtiöön’, joiden katsotaan ETA-sopimuksen yhteydessä viittaavan yhteisöihin, jotka täyttävät asetuksessa vahvistetut niitä koskevat määritelmät, jotka on perustettu jonkin ETA-sopimuspuolen alueelle ja jotka eivät ole minkään muun ETA-sopimuspuolen alueelle perustettujen laitosten tytäryhtiöitä.

               (5)Direktiivillä 2013/36/EU kumotaan Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivit 2006/48/EY
                  4
                ja 2006/49/EY
                  5
               , jotka on otettu osaksi ETA-sopimusta ja jotka näin ollen olisi poistettava ETA-sopimuksesta.

               (6)Sisäisten mallien käytöstä johtuvaa, vaadittavista omista varoista tehtyjen perusteettomien vähennysten mahdollisuutta on muun muassa rajoitettu kansallisella lainsäädännöllä, jolla on pantu täytäntöön direktiivin 2006/48/EY 152 artikla, joka korvattiin vuoden 2017 loppuun saakka asetuksen (EU) N:o 575/2013 500 artiklalla. Asetuksessa (EU) N:o 575/2013 ja direktiivissä 2013/36/EU on kuitenkin vielä useita muita säännöksiä, joiden nojalla toimivaltaiset viranomaiset voivat puuttua samaan asiaan, muun muassa mahdollisuus toteuttaa toimenpiteitä, joilla voidaan tasapainottaa perusteettomia vähennyksiä riskipainotettujen vastuuerien määrän laskennassa (ks. esimerkiksi direktiivin 2013/36/EU 104 artikla) ja määrätä järkeviä varovaisuusmarginaaleja sisäisten mallien kalibroimista varten (ks. esimerkiksi asetuksen (EU) N:o 575/2013 144 artikla ja direktiivin 2013/36/EU 101 artikla).

               (7)Sen vuoksi olisi muutettava ETA-sopimuksen liitettä IX,

               ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               1 artikla

               Muutetaan ETA-sopimuksen liite IX seuraavasti:

               1.Korvataan 14 kohdan (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/48/EY) teksti seuraavasti:

               ”32013 L 0036: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2013/36/EU, annettu 26 päivänä kesäkuuta 2013, oikeudesta harjoittaa luottolaitostoimintaa ja luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvalvonnasta, direktiivin 2002/87/EY muuttamisesta sekä direktiivien 2006/48/EY ja 2006/49/EY kumoamisesta (EUVL L 176, 27.6.2013, s. 338), sellaisena kuin se on muutettuna EUVL:ssä L 208, 2.8.2013, s. 73, ja EUVL:ssä L 20, 25.1.2017, s. 1

               Tätä sopimusta sovellettaessa direktiivin säännöksiä koskevat seuraavat mukautukset:

               a)Sen estämättä, mitä tämän sopimuksen pöytäkirjassa 1 määrätään, ja jollei tässä sopimuksessa toisin määrätä, ilmauksilla ’jäsenvaltio(t)’ ja ’toimivaltaiset viranomaiset’ tarkoitetaan direktiivissä säädetyn lisäksi EFTA-valtioita ja niiden toimivaltaisia viranomaisia.

               b)Viittausten ’EKPJ:n keskuspankkeihin’ tai ’keskuspankkeihin’ katsotaan kattavan direktiivissä tarkoitetun lisäksi EFTA-valtioiden kansalliset keskuspankit.

               c)Direktiivissä olevia viittauksia muihin säädöksiin sovelletaan siltä osin ja siinä muodossa kuin kyseiset säädökset on otettu osaksi tätä sopimusta.

               d)Direktiivissä olevia viittauksia Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1093/2010 19 artiklassa tarkoitettuihin EPV:n valtuuksiin on pidettävä tämän liitteen 31g kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa kyseisen kohdan mukaisesti viittauksina EFTAn valvontaviranomaisen valtuuksiin EFTA-valtioiden osalta.

               e)Lisätään 2 artiklan 5 kohtaan alakohta seuraavasti:

               ”11a)Islannissa seuraaviin laitoksiin: ”Byggðastofnun”, ”Íbúðalánasjóður” ja ”Lánasjóður sveitarfélaga ohf.”;”.

               f)Lisätään 6 artiklan a alakohtaan kappale seuraavasti:

               ”EFTA-valtioiden toimivaltaiset viranomaiset tekevät luottamukseen ja kaikenpuoliseen keskinäiseen kunnioitukseen perustuvaa yhteistyötä erityisesti varmistaessaan, että ne toimittavat toisilleen, Euroopan finanssivalvojien järjestelmän osapuolille ja EFTAn valvontaviranomaiselle tarkoituksenmukaisia ja luotettavia tietoja. Jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset tekevät samalla tapaa yhteistyötä EFTA-valtioiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa.”

               g)Direktiivin 47 artiklan 3 kohtaa ei sovelleta EFTA-valtioihin. EFTA-valtio voi yhden tai useamman kolmannen maan kanssa tehdyin sopimuksin ryhtyä soveltamaan säännöksiä, joilla myönnetään sellaisten luottolaitosten sivuliikkeille, joiden pääkonttori on kolmannessa maassa, samanlainen kohtelu kuin kyseisen EFTA-valtion alueella.

               Sopimuspuolet tiedottavat toisilleen ja kuulevat toisiaan ennen kuin ne tekevät 47 artiklan 3 kohtaan tai tapauksen mukaan tämän mukautuksen ensimmäiseen kappaleeseen perustuvia sopimuksia kolmansien maiden kanssa.

               Kun Euroopan unioni neuvottelee yhden tai useamman kolmannen maan kanssa 47 artiklan 3 kohtaan perustuvan sopimuksen tekemisestä ja tällainen sopimus liittyy siihen, että sellaisten luottolaitosten sivuliikkeet, joiden pääkonttori on Euroopan unionin jäsenvaltiossa, saavat kansallisen kohtelun tai tosiasiallisen markkinoille pääsyn kyseisissä kolmansissa maissa, Euroopan unionin on pyrittävä saamaan yhdenvertainen kohtelu sellaisten luottolaitosten sivuliikkeille, joiden pääkonttori sijaitsee EFTA-valtiossa.

               h)Direktiivin 48 artiklaa ei sovelleta. Kun EFTA-valtio tekee yhden tai useamman kolmannen maan kanssa sopimuksen yksityiskohtaisista säännöistä konsolidoidun valvonnan soveltamiseksi laitoksiin, joiden emoyrityksillä on pääkonttorinsa kolmannessa maassa, sekä kolmansissa maissa sijaitseviin laitoksiin, joiden emoyrityksillä, olipa kyse sitten laitoksista, rahoitusalan holdingyhtiöstä tai rahoitusalan sekaholdingyhtiöstä, on pääkonttorinsa kyseisessä EFTA-valtiossa, sopimuksella on pyrittävä varmistamaan, että EPV voi saada asianomaisen EFTA-valtion toimivaltaiselta viranomaiselta tiedot, jotka tämä on saanut kolmansien maiden kansallisilta viranomaisilta asetuksen (EU) N:o 1093/2010 35 artiklan mukaisesti.

               i)Lisätään 53 artiklan 2 kohdassa ennen ilmaisua ”tämän direktiivin [ ... ] mukaisesti” ilmaisu ”tai tapauksen mukaan EFTAn valvontaviranomaiselle”.

               j)Lisätään 58 artiklan 1 kohdan d alakohdassa ilmaisun ”EAMV” jälkeen ilmaisu ”tai tapauksen mukaan EFTAn valvontaviranomainen,”.

               k)Korvataan 89 artiklan 5 kohdassa ilmaisu ”tulevien unionin säädöksien sisältämät julkistamisvelvoitteet” ilmaisulla ”tulevissa ETA-sopimuksen nojalla sovellettavissa säädöksissä säädetään julkistamisvelvoitteista, jotka”.

               1)Korvataan Liechtensteinin osalta 114 artiklan 1 kohdassa ilmaisu ”EKPJ:hin kuuluvan keskuspankin” ilmaisulla ”toimivaltaisen viranomaisen”.

               m)Lisätään 117 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa eri taivutusmuodoissa esiintyvän ilmaisun ’EPV’ jälkeen ilmaisu ’tai tapauksen mukaan EFTAn valvontaviranomainen’ asiaankuuluvassa taivutusmuodossa.

               n)Lisätään 133 artiklan 14 ja 15 kohdassa eri taivutusmuodoissa esiintyvän ilmaisun ”komissio” jälkeen ilmaisu ”tai EFTA-valtioiden osalta EFTA-valtioiden pysyvä komitea” asiaankuuluvassa taivutusmuodossa.

               o)Lisätään 151 kohdan 1 kohtaan EFTA-valtioiden osalta ilmaisun ”nojalla annetun” jälkeen ilmaisu ”ETA:n sekakomitean päätökseen sisällytetyn”.”

               2.Lisätään 14 kohdan (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2013/36/EU) jälkeen kohta seuraavasti:

               ”14a.32013 R 0575: Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 575/2013, annettu 26 päivänä kesäkuuta 2013, luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvaatimuksista ja asetuksen (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta (EUVL L 176, 27.6.2013, s. 1), sellaisena kuin se on oikaistuna EUVL:ssä L 208, 2.8.2013, s. 68, EUVL:ssä L 321, 30.11.2013, s. 6, ja EUVL:ssä L 20, 25.1.2017, s. 2, ja muutettuna seuraavalla:

               -32017 R 2395: Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 2017/2395, annettu 12 päivänä joulukuuta 2017 (EUVL L 345, 27.12.2017, s. 27).

               Tätä sopimusta sovellettaessa asetuksen säännöksiä koskevat seuraavat mukautukset:

               a)Sen estämättä, mitä tämän sopimuksen pöytäkirjassa 1 määrätään, ja jollei tässä sopimuksessa toisin määrätä, ’jäsenvaltioilla’ tarkoitetaan asetuksessa tarkoitetun lisäksi myös EFTA-valtioita ja ’toimivaltaisilla viranomaisilla’ tarkoitetaan asetuksessa tarkoitetun lisäksi myös EFTA-valtioiden toimivaltaisia viranomaisia.

               b)Viittausten ’EKPJ:n keskuspankkeihin’ tai ’keskuspankkeihin’ katsotaan kattavan asetuksessa tarkoitetun lisäksi EFTA-maiden kansalliset keskuspankit.

               c)Asetuksessa olevia viittauksia muihin säädöksiin sovelletaan siltä osin ja siinä muodossa kuin kyseiset säädökset on otettu osaksi tätä sopimusta.

               d)Asetuksessa olevia viittauksia Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1093/2010 19 artiklassa tarkoitettuihin EPV:n valtuuksiin on pidettävä tämän liitteen 31g kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa kyseisen kohdan mukaisesti viittauksina EFTAn valvontaviranomaisen valtuuksiin EFTA-valtioiden osalta.

               e)Lisätään 4 artiklan 1 kohdan 75 alakohtaan ennen ilmaisua ”Ruotsissa” ilmaisu ”Norjassa ja”.

               f)Korvataan 31 artiklan 1 kohdan b alakohdassa EFTA-valtioiden osalta ilmaisu ”komissio” ilmaisulla ”EFTAn valvontaviranomainen”.

               g)Lisätään 80 artiklan 1 ja 2 kohdassa eri taivutusmuodoissa esiintyvän ilmaisun ”komissio” jälkeen ilmaisu ”tai EFTA-valtion tapauksessa EFTAn valvontaviranomainen” asiaankuuluvassa taivutusmuodossa.

               h)Korvataan EFTA-valtioiden osalta 329 artiklan 4 kohdan ilmaisu ”3 kohdassa tarkoitettujen teknisten täytäntöönpanostandardien voimaantuloa” ilmaisulla ”kuin ne ETA:n sekakomitean päätökset, joihin sisältyvät 3 kohdassa tarkoitetut tekniset täytäntöönpanostandardit, tulevat voimaan,”; korvataan 344 artiklan 2 kohdan ilmaisu”1 kohdassa tarkoitettujen teknisten standardien voimaantuloa” ilmaisulla ”kuin ne ETA:n sekakomitean päätökset, joihin sisältyvät 1 kohdassa tarkoitetut tekniset standardit, tulevat voimaan,”; korvataan 352 artiklan 6 kohdan ja 358 artiklan 4 kohdan ilmaisu ”ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen teknisten täytäntöönpanostandardien voimaantuloa” ilmaisulla ”kuin ne ETA:n sekakomitean päätökset, joihin sisältyvät ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut tekniset täytäntöönpanostandardit, tulevat voimaan,”; korvataan 416 artiklan 5 kohdan ilmaisu ”kolmannessa alakohdassa tarkoitetut tekniset täytäntöönpanostandardit tulevat” ilmaisulla ”ne ETA:n sekakomitean päätökset, joihin sisältyvät kolmannessa alakohdassa tarkoitetut tekniset täytäntöönpanostandardit, tulevat”.

               i)Asetuksen 395 artiklassa

               i)EFTA-valtioiden osalta ei sovelleta 7 ja 8 kohdassa olevaa ilmaisua ’neuvostolle’;

               ii)korvataan EFTA-valtioiden osalta 8 kohdan ensimmäinen alakohta seuraavasti:

               ”Siirretään EFTA-valtioiden pysyvälle komitealle valta hyväksyä täytäntöönpanosäädökset, joilla hyväksytään tai hylätään ehdotetut 7 kohdassa tarkoitetut kansalliset toimenpiteet.”;

               iii)korvataan 8 kohdan toisen alakohdan ensimmäinen virke seuraavasti:

               ”Kuukauden kuluessa 7 kohdassa tarkoitetun ilmoituksen vastaanottamisesta EPV antaa neuvostolle, komissiolle ja asianomaiselle jäsenvaltiolle lausuntonsa kyseisessä kohdassa mainituista seikoista tai, jos sen lausunto koskee EFTA-valtioiden ehdottamia kansallisia toimenpiteitä, EFTA-valtioiden pysyvälle komitealle sekä asianomaiselle EFTA-valtiolle.”.

               j)Asetuksen 458 artiklassa

               i)korvataan EFTA-valtioiden osalta 2 kohdan ensimmäinen alakohta seuraavasti:

               ”Jos 1 kohdan mukaisesti määritetty viranomainen havaitsee rahoitusjärjestelmän makrovakausriskin tai järjestelmäriskin intensiteetissä muutoksia, jotka saattavat vaikuttaa huomattavan kielteisesti tietyn EFTA-valtion rahoitusjärjestelmään ja reaalitalouteen ja joita tämän viranomaisen mukaan olisi parempi käsitellä tiukempien kansallisten toimenpiteiden avulla, sen on ilmoitettava tästä EFTA-valtioiden pysyvälle komitealle, EFTAn valvontaviranomaiselle, EJRK:lle ja EPV:lle ja toimitettava asiaankuuluvaa määrällistä tai laadullista näyttöä kaikista seuraavista:”;

               ii)korvataan EFTA-valtioiden osalta 4 kohdan ensimmäinen alakohta seuraavasti:

               ”EFTA-valtioiden pysyvälle komitealle siirretään valtuudet hyväksyä EFTAn valvontaviranomaisen ehdotuksesta täytäntöönpanosäädös, jolla hylätään ehdotetut 2 kohdan d alakohdassa tarkoitetut kansalliset toimenpiteet.”;

               iii)lisätään 4 kohdan toiseen alakohtaan seuraava:

               ”Jos niiden lausunnot koskevat EFTA-valtion ehdotettuja kansallisia toimenpiteitä, EJRK:n ja EPV:n on annettava lausuntonsa EFTA-valtioiden pysyvälle komitealle, EFTAn valvontaviranomaiselle ja asianomaiselle EFTA-valtiolle.”;

               iv)korvataan EFTA-valtioiden osalta 4 kohdan kolmas–kahdeksas alakohta seuraavasti:

               ”Ottaen toisessa alakohdassa tarkoitetut lausunnot tarkoin huomioon ja jos on olemassa luotettavaa, vahvaa ja yksityiskohtaista näyttöä siitä, että toimenpiteellä olisi sisämarkkinoihin kielteisiä vaikutuksia, jotka olisivat suuremmat kuin määritetyn makrovakaus- tai järjestelmäriskin vähentämisestä aiheutuvat rahoitusvakauden kannalta myönteiset vaikutukset, EFTAn valvontaviranomainen voi kuukauden kuluessa esittää EFTA-valtioiden pysyvälle komitealle ehdotuksen täytäntöönpanoasetukseksi, jolla ehdotetut kansalliset toimenpiteet hylätään.

               Jos EFTAn valvontaviranomainen ei esitä ehdotusta kuukauden kuluessa, asianomainen EFTA-jäsenvaltio voi välittömästi hyväksyä ehdotetut kansalliset toimenpiteet enintään kahden vuoden ajaksi tai siihen saakka, kun makrovakausriskiä tai järjestelmäriskiä ei enää ole, mikäli tämä tilanne toteutuu aikaisemmin.

               EFTA-valtioiden pysyvä komitea päättää EFTAn valvontaviranomaisen ehdotuksesta kuukauden kuluessa ehdotuksen vastaanottamisesta ja antaa perustelunsa ehdotettujen kansallisten toimenpiteiden hylkäämiselle tai hylkäämättä jättämiselle.

               EFTAn pysyvä komitea hylkää ehdotetut kansalliset toimenpiteet ainoastaan jos se katsoo, että yksi tai useampi seuraavista edellytyksistä ei täyty:

               a)makrovakausriskin tai järjestelmäriskin intensiteetin muutokset ovat luonteeltaan sellaisia, että ne muodostavat uhkan jäsenvaltion rahoitusvakaudelle;

               b)tämän asetuksen 124 ja 164 artiklan ja direktiivin 2013/36/EU 101, 103, 104, 105, 133 ja 136 artiklan avulla ei voida riittävästi hallita havaittua makrovakausriskiä tai järjestelmäriskiä, näiden toimenpiteiden suhteellinen tehokkuus huomioon ottaen;

               c)ehdotetut kansalliset toimenpiteet soveltuvat havaitun makrovakausriskin tai järjestelmäriskin hallitsemiseen paremmin, eivätkä ne aiheuta suhteettomia kielteisiä vaikutuksia muiden sopimuspuolten tai koko ETA:n rahoitusjärjestelmään kokonaisuudessaan tai osittain, muodostaen tai luoden täten esteen sisämarkkinoiden toiminnalle;

               d)asia koskee vain yhtä EFTA-valtiota; ja

               e)näiden riskien hallitsemista koskevista muista toimenpiteistä ei ole vielä säädetty tässä asetuksessa tai direktiivissä 2013/36/EU.

               EFTA-valtioiden pysyvä komitea ottaa arvioinnissaan huomioon EJRK:n ja EPV:n lausunnon, ja arviointi perustuu 1 kohdan mukaisesti määritettyjen viranomaisten 2 kohdan mukaisesti esittämään näyttöön.

               Jos EFTA-valtioiden pysyvä komitea ei tee päätöstä ehdotettujen kansallisten toimenpiteiden hylkäämisestä kuukauden kuluessa EFTAn valvontaviranomaisen ehdotuksen vastaanottamisesta, EFTA-valtio voi hyväksyä toimenpiteet enintään kahden vuoden ajaksi tai siihen saakka, kun makrovakausriskiä tai järjestelmäriskiä ei enää ole, mikäli tämä tilanne toteutuu aikaisemmin, ja soveltaa niitä.”;

               v)korvataan EFTA-valtioiden osalta 6 kohta seuraavasti:

               ”Jos EFTA-valtio hyväksyy tämän artiklan mukaisesti annetut toimenpiteet, sen on ilmoitettava tästä EFTA-valtioiden pysyvälle komitealle, EFTAn valvontaviranomaiselle, EPV:lle, EJRK:lle ja sille ETA-sopimuksen sopimusosapuolelle, jolla on lupa soveltaa kyseisiä toimenpiteitä.”.

               k)Korvataan EFTA-valtioiden osalta 467 artiklan 2 kohdan ilmaisu ”komissio hyväksyy asetuksen (EY) N:o 1606/2002 perusteella asetuksen” ilmaisulla ”voimaan tulee ETA:n sekakomitean päätös, johon sisältyy asetuksen (EY) N:o 1606/2002 perusteella hyväksytty asetus”.

               1)EFTA-valtioiden osalta 497 artiklassa

               i)korvataan 1 kohdassa ilmaisu ”asetuksen (EU) 648/2012 16, 25, 26, 29, 34, 41, 42, 44, 45, 47 ja 49 artiklassa tarkoitetuista teknisistä sääntelystandardeista” ilmaisulla ”ETA:n sekakomitean päätöksistä, joihin sisältyvät asetuksen (EU) 648/2012 16, 25, 26, 29, 34, 41, 42, 44, 45, 47 ja 49 artiklassa tarkoitetut tekniset sääntelystandardit,” ja 2 kohdassa ilmaisu ”asetuksen (EU) 648/2012 16, 26, 29, 34, 41, 42, 44, 45, 47 ja 49 artiklassa tarkoitetuista teknisistä sääntelystandardeista” ilmaisulla ”ETA:n sekakomitean päätöksistä, joihin sisältyvät asetuksen (EU) 648/2012 16, 26, 29, 34, 41, 42, 44, 45, 47 ja 49 artiklassa tarkoitetut tekniset sääntelystandardit,”;

               ii)korvataan 1 kohdan ilmaisu ”kaikki mainitun asetuksen 5, 8–11, 16, 18, 25, 26, 29, 34, 41, 42, 44, 45, 46, 47, 49, 56 ja 81 artiklan mukaiset tekniset sääntelystandardit on hyväksytty” ilmaisulla ”kaikkia mainitun asetuksen 5, 8–11, 16, 18, 25, 26, 29, 34, 41, 42, 44, 45, 46, 47, 49, 56 ja 81 artiklan mukaisia teknisiä sääntelystandardeja sovelletaan ETA-alueella”.”

               3.Lisätään 31bc kohtaan (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 648/2012)

               a)luetelmakohta seuraavasti:

               ”-32013 R 0575: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 575/2013/EY, annettu 26 päivänä kesäkuuta 2013 (EUVL L 176, 27.6.2013, s. 1), sellaisena kuin se on oikaistuna EUVL:ssä L 208, 2.8.2013, s. 68, EUVL:ssä L 321, 30.11.2013, s. 6, ja EUVL:ssä L 20, 25.1.2017, s. 2”.

               b)mukautukseen zh seuraava:

               ”v)Korvataan 5 a kohdassa EFTA-valtioiden osalta ilmaisu ”viimeisin 3 kohdan ensimmäisen alakohdan lopussa tarkoitetuista yhdestätoista teknisestä sääntelystandardista” ilmaisulla ”viimeisin ETA:n sekakomitean päätöksistä, joihin sisältyvät 3 kohdan ensimmäisen alakohdan lopussa tarkoitetut yksitoista teknistä sääntelystandardia,”.”

               4.Lisätään 31ea kohtaan (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/87/EY) luetelmakohta seuraavasti:

               ”-32013 L 0036: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2013/36/EU, annettu 26 päivänä kesäkuuta 2013 (EUVL L 176, 27.6.2013, s. 338), sellaisena kuin se on oikaistuna EUVL:ssä L 208, 2.8.2013, s. 73, ja EUVL:ssä L 20, 25.1.2017, s. 1”.

               5.Poistetaan 31 kohdan (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/49/EY) teksti.

               2 artikla

               Asetuksen (EU) N:o 575/2013, sellaisena kuin se on oikaistuna EUVL:ssä L 208, 2.8.2013, s. 68, EUVL:ssä L 321, 30.11.2013, s. 6, ja EUVL:ssä L 20, 25.1.2017, s. 2, sekä direktiivin 2013/36/EU, sellaisena kuin se on oikaistuna EUVL:ssä L 208, 2.8.2013, s. 73, ja EUVL:ssä L 20, 25.1.2017, s. 1, islanniksi ja norjaksi laaditut tekstit, jotka julkaistaan Euroopan unionin virallisen lehden ETA-täydennysosassa, ovat todistusvoimaisia.

               3 artikla

               Tämä päätös tulee voimaan […], jos kaikki ETA-sopimuksen 103 artiklan 1 kohdan mukaiset ilmoitukset on tehty
                  6*.

               4 artikla

               Tämä päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisen lehden ETA-osastossa ja ETA-täydennysosassa.

               Tehty Brysselissä

                     ETA:n sekakomitean puolesta

                     Puheenjohtaja

                     ETA:n sekakomitean sihteerit

               Sopimuspuolten yhteinen julistus

               liitettäväksi päätökseen N:o […], jolla direktiivi 2013/36/EU otetaan osaksi ETA-sopimusta

               [hyväksyttäväksi yhdessä päätöksen kanssa ja julkaistavaksi EUVL:ssä]

               Sopimuspuolet ovat yhtä mieltä siitä, että oikeudesta harjoittaa luottolaitostoimintaa ja luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvalvonnasta, direktiivin 2002/87/EY muuttamisesta sekä direktiivien 2006/48/EY ja 2006/49/EY kumoamisesta 26 päivänä kesäkuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/36/EU ottaminen osaksi ETA-sopimusta ei rajoita yleisesti sovellettavia kansallisia sääntöjä, jotka koskevat suorien ulkomaisten sijoitusten valvontaa turvallisuuteen tai yleiseen järjestykseen liittyvistä syistä.

                     (1)

                        EUVL L 176, 27.6.2013, s. 1.

                     (2)

                        EUVL L 345, 27.12.2017, s. 27.

                     (3)

                        EUVL L 176, 27.6.2013, s. 338.

                     (4)

                        EUVL L 177, 30.6.2006, s. 1.

                     (5)

                        EUVL L 177, 30.6.2006, s. 201.

                     (6)
                  *
                        [Valtiosäännön asettamista vaatimuksista ei ole ilmoitettu.] [Valtiosäännön asettamista vaatimuksista on ilmoitettu.]


               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 17.5.2019
            COM(2019) 242 final
            2019/0116(NLE)
            Ehdotus
            NEUVOSTON PÄÄTÖS
            AKT–EU-ministerineuvostossa Euroopan unionin puolesta otettavasta kannasta siltä osin kuin on kyse toimivallan siirtämisestä AKT–EU-suurlähettiläskomitealle tehdä päätös siirtymävaiheen toimenpiteistä AKT–EU-kumppanuussopimuksen jatkamiseksi

               PERUSTELUT

               1.Ehdotuksen kohde

               EU:n sekä Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren (AKT) valtioiden ryhmän jäsenten Cotonoussa 23. kesäkuuta 2000 allekirjoittaman kumppanuussopimuksen
                  1
                voimassaolo päättyy 29. helmikuuta 2020. Tämä komission ehdotus koskee neuvoston päätöstä AKT–EU-ministerineuvostossa unionin puolesta otettavasta kannasta, silloin kun on määrä antaa päätös, jolla AKT–EU-suurlähettiläskomitealle voidaan siirtää valta hyväksyä siirtymävaiheen toimenpiteitä, jotta voidaan jatkaa AKT–EU-kumppanuussopimusta.

               2.Ehdotuksen tausta

               2.1.Cotonoun kumppanuussopimus

               Vuodesta 2000 alkaen Cotonoun kumppanuussopimus, jäljempänä ’sopimus’ tai ’kumppanuussopimus’, on muodostanut puitteet EU:n suhteille 79 AKT-maan kanssa. Sopimus tehtiin 20 vuodeksi (1. maaliskuuta 2000 – 29. helmikuuta 2020). Sopimusta on sittemmin tarkistettu vuonna 2005 ja 2010.

               2.2.AKT–EU-ministerineuvosto

               AKT–EU-ministerineuvosto on ministeritason elin, joka perustettiin sopimuksella (Cotonoun sopimuksen 15 artikla). Ministerineuvosto muodostuu Euroopan unionin neuvoston ja Euroopan komission jäsenistä sekä kunkin AKT-valtion hallituksen yhdestä jäsenestä.

               Sen puheenjohtajana toimivat vuorotellen Euroopan unionin neuvoston jäsen ja jonkin AKT-valtion hallituksen jäsen. Ministerineuvosto kokoontuu puheenjohtajansa aloitteesta yleensä kerran vuodessa ja aina tarvittaessa sekä käsiteltävien asioiden kannalta tarkoituksenmukaisessa muodossa ja maantieteellisessä kokoonpanossa.

               Ministerineuvoston tehtävänä on muun muassa
                  2
                tehdä kumppanuussopimuksen täytäntöönpanon ja toteuttamisen kannalta tarvittavat päätökset.

               Ministerineuvosto tekee päätöksensä osapuolten yhteisellä sopimuksella. Päätösten pätevyyden edellytyksenä on, että

               –puolet Euroopan unionin neuvoston jäsenistä (toisin sanoen 14 ministeriä EU:n jäsenvaltioista),

               –yksi komission jäsen ja

               –kaksi kolmasosaa AKT-valtioiden hallituksia edustavista jäsenistä (toisin sanoen 55:n eri AKT-valtion hallituksen jäsenet)

               on läsnä. Jos jokin ministerineuvoston jäsen on estynyt osallistumasta, hän voi lähettää tilalleen edustajan. Edustajalla on kaikki edustamansa jäsenen oikeudet (kumppanuussopimuksen 15 artiklan 3 kohta).

               Kumppanuussopimuksen 15 artiklan 4 kohdan mukaisesti ministerineuvosto voi siirtää toimivaltaansa suurlähettiläskomitealle. Ministerineuvosto voi siirtää toimivallan tehdä osapuolia sitovia päätöksiä. Toimivallan siirtäminen tapahtuu ministerineuvoston päätöksen muodossa.

               2.3.AKT–EU-suurlähettiläskomitea

               Suurlähettiläskomitea on perustettu kumppanuussopimuksen 16 artiklan mukaisesti. Se muodostuu kunkin jäsenvaltion pysyvästä edustajasta EU:ssa ja komission edustajasta sekä kunkin AKT-valtion EU:ssa olevan edustuston päälliköstä. Suurlähettiläskomitean puheenjohtajana toimivat vuorotellen unionin nimeämä jäsenvaltion pysyvä edustaja ja AKT-valtioiden nimeämä AKT-valtion edustuston päällikkö.

               Suurlähettiläskomitea avustaa ministerineuvostoa sen tehtävien hoidossa ja suorittaa neuvoston sille antamat toimeksiannot (kumppanuussopimuksen 16 artiklan 2 kohta). Tähän liittyen se voi tehdä osapuolia sitovia päätöksiä ministerineuvoston sille antaman valtuutuksen puitteissa.

               Suurlähettiläskomitea seuraa myös sopimuksen täytäntöönpanoa ja siinä asetettujen tavoitteiden saavuttamista. Se kokoontuu säännöllisesti, erityisesti valmistellakseen neuvoston istuntoja, ja aina tarvittaessa.

               2.4.Siirtymätoimenpiteet

               Cotonoun kumppanuussopimuksen voimassaolo päättyy 29. helmikuuta 2020. Sopimuksen 95 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti neuvottelut uuden AKT–EU-kumppanuussopimuksen tekemiseksi aloitettiin syyskuussa 2018. Jos uusi sopimus ei ole valmis sovellettavaksi edellä mainittuun voimassaolon päättymispäivään mennessä, on otettava käyttöön toimenpiteitä oikeudellisen tyhjiön välttämiseksi.

               Kumppanuussopimuksen 95 artiklan 4 kohdan toinen alakohta kuuluu seuraavasti: ”Ministerineuvosto hyväksyy siirtymävaiheen toimenpiteet, joita mahdollisesti tarvitaan ennen kuin uusi sopimus on tullut voimaan”. Sopimuksen 95 artiklan 4 kohdan toisen alakohdan mukaisesti siirtymävaiheen toimenpiteitä voidaan soveltaa, jotta kumppanuussopimusta kokonaisuudessaan tai sen osien soveltamista voitaisiin jatkaa uuden sopimuksen soveltamisen alkamispäivään asti (tilapäinen soveltaminen tai voimaantulo sen jälkeen, kun kaikki osapuolet ovat ratifioineet sopimuksen).

               Jos uutta sopimusta ei aleta soveltaa ennen nykyisen oikeudellisen kehyksen voimassaolon päättymistä, on hyväksyttävä siirtymävaiheen toimenpiteitä nykyisen sopimuksen soveltamisen jatkamiseksi ja oikeudellisen jatkuvuuden säilyttämiseksi AKT-valtioiden kanssa.

               Ministerineuvosto voi tehdä itse päätöksen siirtymävaiheen toimenpiteistä (toisin sanoen mitä sopimuksen osaa tai osia sovelletaan väliaikaisesti ja mihin asti) tai se voi siirtää suurlähettiläskomitealle toimivallan tehdä tällainen päätös.

               2.5.Suunniteltu ministerineuvoston säädös

               Ministerineuvoston työjärjestyksen mukaan se kokoontuu kerran vuodessa. Sen 44. kokous on määrä järjestää Brysselissä 23.–24. toukokuuta 2019. Koska siirtymävaiheen toimenpiteiden sisällöstä ja aikataulusta ei ole keskusteltu AKT-valtiota edustavan puolen kanssa, ministerineuvosto ei voi hyväksyä siirtymävaiheen toimenpiteitä.

               Koska suunnitteilla ei ole muita ministerineuvoston kokouksia ennen sopimuksen voimassaolon päättymistä, toimivalta hyväksyä kumppanuussopimuksen 95 artiklan 4 kohdan mukaisia siirtymävaiheen toimenpiteitä on siirrettävä AKT–EU-suurlähettiläskomitealle. Suurlähettiläskomitea voi varmistaa, että siirtymävaiheen toimenpiteitä koskeva päätös tehdään ajoissa.

               Tämän vuoksi AKT–EU-ministerineuvoston on 44. kokouksessaan määrä hyväksyä päätös, jonka nojalla AKT–EU-suurlähettiläskomitealle siirretään toimivalta hyväksyä siirtymävaiheen toimenpiteitä, jäljempänä ’suunniteltu säädös’.

               Suunnitellun säädöksen tarkoituksena on siirtää AKT–EU-suurlähettiläskomitealle toimivaltaa, joka koskee päätöstä soveltaa siirtymävaiheen toimenpiteitä, sopimuksen 15 artiklan 4 kohdan mukaisesti: ”Ministerineuvosto voi siirtää toimivaltaansa suurlähettiläskomitealle.” Suunnitellusta säädöksestä tulee osapuolia sitova.

               Kun osapuolet ovat määritelleet siirtymävaiheen toimenpiteiden sisällön ja keston, suurlähettiläskomitea käyttää sille siirrettyä toimivaltaa ja hyväksyy päätöksen siirtymävaiheen toimenpiteistä kumppanuussopimuksen 95 artiklan 4 kohdan mukaisesti. Jotta suurlähettiläskomitea voi valmistella päätöstään, tarvitaan toinen SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan mukainen neuvoston päätös unionin kannan määrittämiseksi.

               3.Unionin puolesta otettava kanta

               Edellä esitetyn perusteella unionin ehdotuksen mukainen kanta on, että AKT–EU-ministerineuvoston 44. kokouksessa hyväksytään suunniteltu säädös ja annetaan siten AKT–EU-suurlähettiläskomitealle valta hyväksyä siirtymävaiheen toimenpiteitä kumppanuussopimuksen 95 artiklan 4 kohdan mukaisesti.

               4.Oikeusperusta

               4.1.Menettelyllinen oikeusperusta

               4.1.1.Periaatteet

               Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 218 artiklan 9 kohdassa määrätään päätöksistä ”sopimuksella perustetussa elimessä unionin puolesta esitettävien kantojen vahvistamisesta, silloin kun tämän elimen on annettava säädöksiä, joilla on oikeusvaikutuksia, lukuun ottamatta säädöksiä, joilla täydennetään tai muutetaan sopimuksen institutionaalisia rakenteita”.

               Ilmaisu ”säädökset, joilla on oikeusvaikutuksia” kattaa myös säädökset, joilla on oikeusvaikutuksia kyseiseen elimeen sovellettavan kansainvälisen oikeuden nojalla. Se kattaa myös välineet, joilla ei ole sitovaa vaikutusta kansainvälisen oikeuden nojalla. mutta jotka ”voivat vaikuttaa ratkaisevasti sen säännöstön sisältöön, jonka unionin lainsäätäjä antaa”
                  3
               .

               4.1.2.Soveltaminen tässä asiassa

               AKT–EU-ministerineuvosto on sopimuksella perustettu elin; se on perustettu Cotonoussa 23. kesäkuuta 2000 allekirjoitetun AKT–EU-kumppanuussopimuksen 15 artiklan 1 kohdan nojalla.

               Säädös, joka AKT–EU-ministerineuvoston on määrä antaa, on säädös, jolla on oikeusvaikutuksia. Suunniteltu säädös on sitova kansainvälisen oikeuden nojalla sopimuksen 15 artiklan 3 kohdan mukaisesti.

               Suunnitellulla säädöksellä ei täydennetä eikä muuteta sopimuksen institutionaalisia rakenteita.

               Tämän vuoksi ehdotetun päätöksen menettelyllinen oikeusperusta on SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohta.

               4.2.Aineellinen oikeusperusta

               4.2.1.Periaatteet

               SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla annettavan päätöksen aineellinen oikeusperusta määräytyy ensisijaisesti sen suunnitellun säädöksen tavoitteen ja sisällön perusteella, jota unionin puolesta otettava kanta koskee. Jos suunnitellulla säädöksellä on kaksi tavoitetta tai siihen sisältyy kaksi osatekijää ja jos näistä tavoitteista tai osatekijöistä toinen on mahdollista määritellä pääasialliseksi tavoitteeksi tai osatekijäksi, johon nähden toinen tavoite tai osatekijä on liitännäinen, SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla hyväksyttävällä päätöksellä on oltava vain yksi aineellinen oikeusperusta, eli se, jota pääasiallinen tai ensisijainen tavoite tai osatekijä edellyttää.

               4.2.2.Soveltaminen tässä asiassa

               Suunnitellun säädöksen pääasiallinen tavoite ja sisältö liittyvät yleisesti kumppanuussopimuksen nojalla perustettujen kansainvälisten elinten toimintaan ja koko kumppanuussopimuksen toimintaan (näin ollen sen soveltamista saatetaan jatkaa ennakoidun voimassaolon päättymisen jälkeen). Näin ollen neuvoston päätöksen aineellinen oikeusperusta on määriteltävä ottaen huomioon koko Cotonoun kumppanuussopimus.
                  4

               Kumppanuussopimus tehtiin assosiaatiosopimuksena ja näin ollen Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 310 artiklan (vastaa SEUT-sopimuksen 217 artiklaa) perusteella. Tästä seuraa, että ehdotetun päätöksen aineellinen oikeusperusta on SEUT-sopimuksen 217 artikla.

               4.3.Päätelmä

               Ehdotetun päätöksen oikeusperustana olisi oltava SEUT-sopimuksen 217 artikla yhdessä SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan kanssa.

               2019/0116 (NLE)

               Ehdotus

               NEUVOSTON PÄÄTÖS

               AKT–EU-ministerineuvostossa Euroopan unionin puolesta otettavasta kannasta siltä osin kuin on kyse toimivallan siirtämisestä AKT–EU-suurlähettiläskomitealle tehdä päätös siirtymävaiheen toimenpiteistä AKT–EU-kumppanuussopimuksen jatkamiseksi

               EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

               ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 217 artiklan yhdessä sen 218 artiklan 9 kohdan kanssa,

               ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

               sekä katsoo seuraavaa:

               (1)Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren (AKT) valtioiden ryhmän jäsenten sekä Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden välinen kumppanuussopimus, jäljempänä ’AKT–EU-kumppanuussopimus
                  5
               , allekirjoitettiin Cotonoussa 23 päivänä kesäkuuta 2000. AKT–EU-kumppanuussopimus tuli voimaan 1 päivänä huhtikuuta 2003, ja sitä on määrä soveltaa 29 päivään helmikuuta 2020.

               (2)AKT–EU-kumppanuussopimuksen 95 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti neuvottelut uuden AKT–EU-kumppanuussopimuksen solmimiseksi aloitettiin syyskuussa 2018. Jos uusi sopimus ei ole valmis sovellettavaksi siihen mennessä, kun nykyisen oikeudellisen kehyksen voimassaolo päättyy, on hyväksyttävä siirtymävaiheen toimenpiteitä nykyisen sopimuksen soveltamisen jatkamiseksi.

               (3)AKT–EU-kumppanuussopimuksen 95 artiklan 4 kohdan toisessa alakohdassa määrätään, että ministerineuvosto hyväksyy siirtymävaiheen toimenpiteet, joilla jatketaan joko koko kumppanuussopimuksen tai sen osien soveltamista, kunnes uutta sopimusta aletaan soveltaa väliaikaisesti tai se tulee voimaan.

               (4)AKT–EU-kumppanuussopimuksen 15 artiklan 4 kohdan mukaisesti AKT–EU-ministerineuvosto voi tehdä päätöksen, jonka nojalla sen toimivaltaa siirretään AKT–EU-suurlähettiläskomitealle, mukaan lukien toimivalta tehdä päätös siirtymävaiheen toimenpiteiden hyväksymisestä.

               (5)AKT–EU-ministerineuvoston vuotuinen sääntömääräinen kokous on määrä pitää Brysselissä 23–24 päivänä toukokuuta 2019. Siirtymävaiheen toimenpiteistä ei ole sovittu, eikä AKT–EU-ministerineuvosto voi näin ollen hyväksyä niitä sääntömääräisessä kokouksessaan. Koska suunnitteilla ei ole muita AKT–EU-ministerineuvoston kokouksia ennen AKT–EU-kumppanuussopimuksen voimassaolon päättymistä ja jotta voidaan varmistaa, että päätös siirtymävaiheen toimenpiteistä tehdään ajoissa, toimivalta hyväksyä AKT–EU-kumppanuussopimuksen 95 artiklan 4 kohdan mukaisia siirtymävaiheen toimenpiteitä on siirrettävä AKT–EU-suurlähettiläskomitealle.

               (6)AKT–EU-ministerineuvoston on 44. kokouksessaan määrä hyväksyä päätös, jolla siirretään AKT–EU-suurlähettiläskomitealle toimivalta hyväksyä siirtymävaiheen toimenpiteitä, jäljempänä ’suunniteltu säädös’.

               (7)On aiheellista vahvistaa AKT–EU-ministerineuvostossa unionin puolesta otettava kanta, koska suunniteltu säädös on unionia sitova.

               (8)Unionin kanta suunnitellun säädöksen hyväksymiseen AKT–EU-ministerineuvostossa olisi vahvistettava tässä päätöksessä,

               ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               1 artikla

               AKT–EU-ministerineuvoston 44. kokouksessa unionin puolesta otettava kanta on, että hyväksytään toimivallan siirtäminen AKT–EU-suurlähettiläskomitealle AKT–EU-kumppanuussopimuksen 15 artiklan 4 kohdan mukaisesti, jotta AKT–EU-suurlähettiläskomitea voi hyväksyä AKT–EU-kumppanuussopimuksen 95 artiklan 4 kohdan nojalla siirtymävaiheen toimenpiteitä, joita mahdollisesti tarvitaan ennen kuin uusi sopimus on tullut voimaan.

               2 artikla

               Tämä päätös on osoitettu komissiolle.

               Tehty Brysselissä

                     Neuvoston puolesta

                     Puheenjohtaja

                     (1)

                        Neuvoston päätös, tehty 19 päivänä joulukuuta 2002, Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden ryhmän jäsenten sekä Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden välisen Cotonoussa 23 päivänä kesäkuuta 2000 allekirjoitetun kumppanuussopimuksen tekemisestä (EUVL L 65, 8.3.2003, s. 27).

                     (2)

                        Kumppanuussopimuksen 15 artiklan 2 kohdan mukaan AKT–EU-ministerineuvoston tehtävänä on a) johtaa poliittista vuoropuhelua, b) hyväksyä politiikan suuntaviivat ja tehdä (tämän) sopimuksen määräysten täytäntöön panemiseksi tarvittavat päätökset, erityisesti (tämän) sopimuksen erityisalojen tai minkä tahansa muun, merkitykselliseksi osoittautuvan alan kehitysstrategioiden sekä menettelyjen osalta, c) tarkastella kaikkia (tämän) sopimuksen tehokasta ja toimivaa täytäntöönpanoa tai sen tavoitteiden saavuttamista haittaavia kysymyksiä ja ratkaista ne, ja d) huolehtia neuvottelumekanismien moitteettomasta toiminnasta.”

                     (3)

                        Unionin tuomioistuimen tuomio 7.10.2014, Saksa v. neuvosto, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, 61–64 kohta.

                     (4)

                        Ks. erityisesti tuomio asiassa C-244/17, komissio v. neuvosto (”Kazakstan”), ECLI:EU:C:2018:662, s. 40 sekä siinä mainittu oikeuskäytäntö.

                     (5)

                        Sopimus (EYVL L 317, 15.12.2000, s. 3) sellaisena kuin se on muutettuna Luxemburgissa 25 päivänä kesäkuuta 2005 allekirjoitetulla sopimuksella (EUVL L 209, 11.8.2005, s. 27) ja Ouagadougoussa 22 päivänä kesäkuuta 2010 allekirjoitetulla sopimuksella (EUVL L 287, 4.11.2010, s. 3).