               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 2.10.2015
            COM(2015) 482 final
            2015/0232(NLE)
            Ehdotus
            NEUVOSTON PÄÄTÖS
            lyhytaikaista oleskelua varten Kap Verden tasavallan ja Euroopan unionin kansalaisille myönnettävien viisumien myöntämisen helpottamisesta tehdyn Euroopan unionin ja Kap Verden tasavallan sopimuksen mukaisesti perustetussa sekakomiteassa Euroopan unionin puolesta esitettävästä kannasta, joka koskee sopimuksen täytäntöönpanoa koskevien yhteisten suuntaviivojen hyväksymistä

               PERUSTELUT

               1.EHDOTUKSEN TAUSTA

               Euroopan unionin ja Kap Verden tasavallan sopimus lyhytaikaista oleskelua varten Kap Verden tasavallan ja Euroopan unionin kansalaisille myönnettävien viisumien myöntämisen helpottamisesta tuli voimaan 1. joulukuuta 2014. Sopimuksessa vahvistetaan vastavuoroisuuden pohjalta oikeudellisesti sitovia oikeuksia ja velvoitteita, jotta voidaan yksinkertaistaa menettelyjä viisumien myöntämiseksi Kap Verden ja EU:n kansalaisille. Sopimuksen 10 artiklalla perustetaan sekakomitea, jonka tehtävänä on valvoa sopimuksen täytäntöönpanoa.

               On tarpeen laatia sopimusta koskevat yhteiset suuntaviivat, jotta voidaan varmistaa viisumien myöntämisen helpottamista koskevan sopimuksen täysin yhdenmukainen täytäntöönpano jäsenvaltioiden ja Kap Verden tasavallan konsulaateissa sekä selkiyttää sopimuksen määräysten ja sopimuspuolten niiden säännösten välistä suhdetta, joita sovelletaan edelleen sopimuksen soveltamisalan ulkopuolelle jääviin viisumiasioihin.

               Täytäntöönpanoa koskevat suuntaviivat, jotka on tarkoitus hyväksyä, eivät ole osa sopimusta. On kuitenkin erittäin suositeltavaa, että diplomaatti- ja konsuliedustustojen henkilöstö noudattaa niitä johdonmukaisesti pannessaan sopimuksen määräyksiä täytäntöön.

               Suuntaviivojen laadinnassa on mukailtu sopimusta, joka sisältää määräyksiä helpotuksista menettelyihin myönnettäessä Kap Verden ja EU:n kansalaisille viisumeja sellaista Schengen-alueella oleskelua varten, jonka on tarkoitus kestää enintään 90 päivää 180 päivän kuluessa. Samoin on otettu huomioon EU:n lainsäädäntö yhteisen viisumipolitiikan alalla, esimerkiksi viisumisäännöstö.

               2.OIKEUSPERUSTA SEKÄ TOISSIJAISUUS- JA SUHTEELLISUUSPERIAATE

               •Oikeusperusta

               Sekakomiteassa toimivalle komission edustajalle annetun valtuutuksen perusteella tämän ehdotuksen pohjalta hyväksyttävien suuntaviivojen tarkoituksena on selostaa yksityiskohtaisesti sopimuksen määräyksiä ja antaa ohjeita sen täytäntöönpanosta.

               Suuntaviivoissa otetaan huomioon viisumisäännöstön ja muun EU:n viisumipolitiikan alalla annetun lainsäädännön säännökset, jotta voidaan varmistaa, että jäsenvaltioiden konsuliedustustojen henkilöstö toimii EU:n viisumisäännöstön mukaisesti pannessaan viisumien myöntämisen helpottamista koskevan sopimuksen määräyksiä täytäntöön.

               Sopimuksen määräyksiä sovelletaan ensisijaisina viisumisäännöstön säännöksiin nähden siltä osin kuin säännökset tai määräykset koskevat niiden molempien soveltamisalaan kuuluvia asioita.

               3.JÄLKIARVIOINTIEN, SIDOSRYHMÄKUULEMISTEN JA VAIKUTUSTENARVIOINTIEN TULOKSET

                  Tämän neuvoston päätösehdotuksen liitteeseen liitetyt suuntaviivat on laadittu jäsenvaltioiden kanssa viisumityöryhmän puitteissa 7. huhtikuuta 2015 ja 11. toukokuuta 2015 pidetyissä neuvotteluissa. Lisäksi komissio neuvotteli suuntaviivoista asiasta vastaavien Kap Verden viranomaisten kanssa marraskuussa 2014.

               4.TALOUSARVIOVAIKUTUKSET

               Tämä ehdotus ei vaikuta EU:n talousarvioon.

               2015/0232 (NLE)

               Ehdotus

               NEUVOSTON PÄÄTÖS

               lyhytaikaista oleskelua varten Kap Verden tasavallan ja Euroopan unionin kansalaisille myönnettävien viisumien myöntämisen helpottamisesta tehdyn Euroopan unionin ja Kap Verden tasavallan sopimuksen mukaisesti perustetussa sekakomiteassa Euroopan unionin puolesta esitettävästä kannasta, joka koskee sopimuksen täytäntöönpanoa koskevien yhteisten suuntaviivojen hyväksymistä

               EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

               ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 218 artiklan 9 kohdan,

               ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

               sekä katsoo seuraavaa:

               (1)Lyhytaikaista oleskelua varten Kap Verden tasavallan ja Euroopan unionin kansalaisille myönnettävien viisumien myöntämisen helpottamisesta tehdyn Euroopan unionin ja Kap Verden tasavallan sopimuksen, jäljempänä ’sopimus’, 10 artiklalla perustetaan sekakomitea. Siinä määrätään, että sekakomitean on erityisesti valvottava sopimuksen täytäntöönpanoa.

               (2)Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 810/2009 vahvistetaan menettelyt ja edellytykset viisumien myöntämiseksi jäsenvaltioiden alueen kautta tapahtuvaa kauttakulkua tai sellaisia jäsenvaltioiden alueella oleskeluja varten, joiden on tarkoitus kestää enintään 90 päivää minkä hyvänsä 180 päivän jakson aikana.

               (3)On tarpeen laatia yhteiset suuntaviivat, jotta voidaan varmistaa sopimuksen täysin yhdenmukainen täytäntöönpano Kap Verden tasavallan ja jäsenvaltioiden konsulaateissa sekä selkiyttää sopimuksen määräysten ja sopimuspuolten niiden säännösten välistä suhdetta, joita sovelletaan edelleen sopimuksen soveltamisalan ulkopuolelle jääviin viisumiasioihin.

               (4)On aiheellista määrittää kanta, joka esitetään unionin puolesta sekakomiteassa sopimuksen täytäntöönpanoa koskevien yhteisten suuntaviivojen hyväksymiseen,

               ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               1 artikla

               Lyhytaikaista oleskelua varten Kap Verden tasavallan ja Euroopan unionin kansalaisille myönnettävien viisumien myöntämisen helpottamisesta tehdyn Euroopan unionin ja Kap Verden tasavallan sopimuksen 10 artiklalla perustetussa sekakomiteassa unionin puolesta esitettävä kanta sopimuksen täytäntöönpanoa koskevien yhteisten suuntaviivojen hyväksymiseen perustuu tähän päätökseen liitettyyn sekakomitean päätösluonnokseen.

               2 artikla

               Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se hyväksytään.

               Tehty Brysselissä

                     Neuvoston puolesta

                     Puheenjohtaja

    ---documentbreak---

               EUROOPAN KOMISSIO
            Bryssel 2.10.2015
            COM(2015) 482 final
            LIITE
            asiakirjaanEhdotus neuvoston päätökseksilyhytaikaista oleskelua varten Kap Verden tasavallan ja Euroopan unionin kansalaisille myönnettävien viisumien myöntämisen helpottamisesta tehdyn Euroopan unionin ja Kap Verden tasavallan sopimuksen mukaisesti perustetussa sekakomiteassa Euroopan unionin puolesta esitettävästä kannasta, joka koskee sopimuksen täytäntöönpanoa koskevien yhteisten suuntaviivojen hyväksymistä

               LIITE

               asiakirjaan

                  Ehdotus neuvoston päätökseksi

                  lyhytaikaista oleskelua varten Kap Verden tasavallan ja Euroopan unionin kansalaisille myönnettävien viisumien myöntämisen helpottamisesta tehdyn Euroopan unionin ja Kap Verden tasavallan sopimuksen mukaisesti perustetussa sekakomiteassa Euroopan unionin puolesta esitettävästä kannasta, joka koskee sopimuksen täytäntöönpanoa koskevien yhteisten suuntaviivojen hyväksymistä

               LUONNOS

               KAP VERDEN TASAVALLAN JA EUROOPAN UNIONIN KANSALAISILLE LYHYTAIKAISTA OLESKELUA VARTEN MYÖNNETTÄVIEN VIISUMIEN MYÖNTÄMISEN HELPOTTAMISTA KOSKEVALLA EUROOPAN UNIONIN JA KAP VERDEN TASAVALLAN SOPIMUKSELLA PERUSTETUN SEKAKOMITEAN PÄÄTÖS N:O 1/2015,

               annettu ...,

               sopimuksen täytäntöönpanoa koskevien yhteisten suuntaviivojen hyväksymisestä

               SEKAKOMITEA, joka

               ottaa huomioon lyhytaikaista oleskelua varten Kap Verden tasavallan ja Euroopan unionin kansalaisille myönnettävien viisumien myöntämisen helpottamisesta tehdyn Euroopan unionin ja Kap Verden tasavallan sopimuksen, jäljempänä ’sopimus’, ja erityisesti sen 10 artiklan,

               sekä katsoo, että kyseinen sopimus tuli voimaan 1 päivänä joulukuuta 2014,

               ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:

               1 artikla

               Kap Verden tasavallan ja Euroopan unionin kansalaisille lyhytaikaista oleskelua varten myönnettävien viisumien myöntämisen helpottamista koskevan Euroopan unionin ja Kap Verden tasavallan sopimuksen täytäntöönpanoa koskevat yhteiset suuntaviivat vahvistetaan tämän päätöksen liitteessä.

               2 artikla

               Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se hyväksytään.

               Tehty

               Euroopan unionin puolesta

                     Kap Verden tasavallan puolesta

               LIITE

               KAP VERDEN TASAVALLAN JA EUROOPAN UNIONIN KANSALAISILLE LYHYTAIKAISTA OLESKELUA VARTEN MYÖNNETTÄVIEN VIISUMIEN MYÖNTÄMISEN HELPOTTAMISESTA TEHDYN EUROOPAN UNIONIN JA KAP VERDEN TASAVALLAN SOPIMUKSEN TÄYTÄNTÖÖNPANOA KOSKEVAT YHTEISET SUUNTAVIIVAT

               Euroopan unionin ja Kap Verden tasavallan sopimus lyhytaikaista oleskelua varten Kap Verden tasavallan ja Euroopan unionin kansalaisille myönnettävien viisumien myöntämisen helpottamisesta tuli voimaan 1 päivänä joulukuuta 2014. Sen tavoitteena on helpottaa vastavuoroisuuden pohjalta viisumien myöntämistä Kap Verden ja Euroopan unionin kansalaisille sellaista oleskelua varten, jonka on tarkoitus kestää enintään 90 päivää 180 päivän kuluessa.

               Sopimuksessa vahvistetaan vastavuoroisia oikeudellisesti sitovia oikeuksia ja velvoitteita, jotta voidaan yksinkertaistaa menettelyjä viisumien myöntämiseksi Kap Verden ja Euroopan unionin kansalaisille.

               Sopimuksella perustetun sekakomitean hyväksymillä suuntaviivoilla pyritään varmistamaan sopimuksen määräysten virheetön ja yhdenmukainen täytäntöönpano Kap Verden tasavallan ja jäsenvaltioiden diplomaatti- ja konsuliedustustoissa. Suuntaviivat eivät ole osa sopimusta, eivätkä ne sen vuoksi ole oikeudellisesti sitovat. On kuitenkin erittäin suositeltavaa, että diplomaatti- ja konsuliedustustojen henkilöstö noudattaa niitä johdonmukaisesti pannessaan sopimuksen määräyksiä täytäntöön.

               Suuntaviivoja on sopimuksen 10 artiklalla perustetun sekakomitean vastuulla tarkoitus päivittää säännöllisesti sopimuksen täytäntöönpanosta saadun kokemuksen perusteella.

               I.
                     YLEISET SEIKAT

               1.1.
                     Tarkoitus ja soveltamisala

               Sopimuksen 1 artiklassa määrätään seuraavaa: ”Tämän sopimuksen tarkoituksena on vastavuoroisuutta noudattaen helpottaa viisumien myöntämistä Kap Verden ja unionin kansalaisille sellaista oleskelua varten, jonka on tarkoitus kestää enintään 90 päivää 180 päivän kuluessa.”

               Sopimusta sovelletaan kaikkiin Kap Verden tasavallan ja Euroopan unionin kansalaisiin, jotka hakevat lyhytaikaista viisumia, riippumatta siitä, missä maassa he asuvat.

               Sopimusta ei sovelleta kansalaisuudettomiin henkilöihin, joilla on Kap Verden tasavallan tai Euroopan unionin jäsenvaltioiden myöntämä oleskelulupa. Tähän henkilöryhmään sovelletaan EU:n viisumisäännöstön tavallisia sääntöjä.

               1.2.
                     Sopimuksen soveltamisala

               Sopimuksen 2 artiklassa määrätään seuraavaa:

               ”1.
                     Tässä sopimuksessa määrättyjä viisumien myöntämisen helpottamista koskevia järjestelyjä sovelletaan Kap Verden ja unionin kansalaisiin vain siltä osin kuin heitä ei ole vapautettu viisumipakosta unionin, sen jäsenvaltioiden tai Kap Verden laeilla, asetuksilla ja hallinnollisilla määräyksillä tai tämän sopimuksen tai muiden kansainvälisten sopimusten määräyksillä.

               2.
                     Kysymykset, joista ei määrätä tässä sopimuksessa ja joita ovat esimerkiksi viisumin epääminen, matkustusasiakirjojen tunnustaminen, toimeentuloon tarvittavien varojen osoittaminen sekä maahantulon epääminen ja maastapoistamiseen liittyvät toimenpiteet, ratkaistaan Kap Verden tai jäsenvaltioiden kansallisen lainsäädännön tai unionin lainsäädännön mukaisesti.”

               Sopimus ei vaikuta voimassa oleviin viisumivelvollisuuksia ja viisumivapauksia koskeviin sääntöihin, tämän kuitenkaan rajoittamatta 8 artiklan (jossa määrätään Kap Verden ja jäsenvaltioiden myöntämien diplomaatti- ja virkapassien haltijoiden vapauttamisesta viisumivelvollisuudesta) soveltamista. Esimerkiksi neuvoston asetuksen (EY) N:o 539/2001 4 artiklassa jäsenvaltioille annetaan mahdollisuus vapauttaa viisumivelvollisuudesta muun muassa alusten ja ilma-alusten siviilimiehistö.

               Viisumisäännöstöä sovelletaan kaikkiin asioihin, joista ei määrätä sopimuksessa ja joita ovat esimerkiksi viisumihakemuksen käsittelystä vastaavan Schengen-jäsenvaltion määrittäminen, viisumin epäämisen perustelut ja oikeus hakea muutosta kielteiseen päätökseen. Lisäksi myös Schengen-säännöstöä ja kansallista lainsäädäntöä sovelletaan asioihin, joista ei määrätä sopimuksessa ja joita ovat esimerkiksi matkustusasiakirjojen tunnustaminen, matkan tarkoitusta koskevat asiakirjatodisteet, toimeentuloon tarvittavien varojen osoittaminen, viisumihakemuksen käsittelyaika, EU:n jäsenvaltioiden alueelle tulon epääminen ja maastapoistamiseen liittyvät toimenpiteet.

               Vaikka sopimuksessa määrätyt ehdot täyttyisivätkin, viisumi voidaan silti evätä, elleivät Schengenin rajasäännöstön 5 artiklassa vahvistetut edellytykset täyty, toisin sanoen henkilöllä ei ole voimassa olevaa matkustusasiakirjaa, hänestä on tehty ilmoitus SIS-tietojärjestelmään, hänen katsotaan olevan uhka yleiselle järjestykselle tai sisäiselle turvallisuudelle tms.

               Muita viisumisäännöstön mukaisia mahdollisuuksia joustavuuteen viisumien myöntämisessä sovelletaan edelleen. Esimerkiksi pitkään (jopa viisi vuotta) voimassa olevia toistuvaisviisumeja voidaan myöntää muillekin kuin 4 artiklassa mainituille henkilöryhmille, jos viisumisäännöstössä (24 artikla) säädetyt edellytykset täyttyvät. Samalla tavoin sovelletaan edelleen viisumisäännöstön säännöksiä, jotka mahdollistavat viisumin maksuttomuuden tai viisumimaksun alentamisen (16 artiklan 5 ja 6 kohta).

               Kaikkiin asioihin, jotka koskevat Kap Verden viisumin myöntämistä EU:n kansalaisille ja joista ei määrätä tässä sopimuksessa, kuten kolmessa edeltävässä kappaleessa mainitut asiat, sovelletaan edelleen Kap Verden kansallista lainsäädäntöä.

               1.3.
                     Sopimuksen soveltamisalaan kuuluvat viisumilajit

               Sopimuksen 3 artiklan d kohdan määritelmän mukaan ’viisumilla’ tarkoitetaan ”jonkin jäsenvaltion tai Kap Verden myöntämää lupaa tai tekemää päätöstä, joka vaaditaan maahantuloon asianomaisen jäsenvaltion tai useamman jäsenvaltion taikka Kap Verden alueelle kauttakulkua tai sellaista oleskelua varten, jonka on tarkoitus kestää kaikkiaan enintään 90 päivää”.

               Sopimuksessa määrättyjä helpotuksia sovelletaan sekä yhtenäisiin viisumeihin, jotka ovat voimassa jäsenvaltioiden koko alueella, että alueellisesti rajoitettuihin viisumeihin. Niitä sovelletaan myös Kap Verden EU:n kansalaisille myöntämiin lyhytaikaisiin viisumeihin ja kauttakulkuviisumeihin.

               1.4.
                     Viisumin mukaisen sallitun oleskeluajan laskeminen

               Lyhytaikainen oleskelu määritellään Schengenin rajasäännöstössä seuraavasti: ”90 päivää minkä hyvänsä 180 päivän jakson aikana, jolloin on otettava huomioon kutakin oleskelupäivää edeltävä 180 päivän jakso”.

               Maahantulopäivänä pidetään ensimmäistä päivää ja maastalähtöpäivänä viimeistä päivää, jona henkilö oleskelee jäsenvaltioiden alueella. Käsitteen ”minkä hyvänsä 180 päivän jakson aikana” mukaisesti olisi sovellettava ”liikkuvaa” 180 päivän viitejaksoa, jolloin oleskelun jokaisena päivänä tarkastellaan viimeisintä 180 päivän ajanjaksoa sen todentamiseksi, täyttyykö 90 päivän / 180 päivän vaatimus edelleen. Tämä tarkoittaa sitä, että ilman keskeytystä jatkunut 90 päivän poissaolo jäsenvaltioiden alueelta antaa mahdollisuuden uuteen enintään 90 päivän oleskeluun.

               Uusien sääntöjen mukaisen sallitun oleskelun laskemiseen voidaan käyttää ”lyhytaikaisen oleskelun laskinta”, joka on saatavilla seuraavassa osoitteessa: <http://ec.europa.eu/dgs/home-affairs/what-we-do/policies/borders-and-visas/border-crossing/index_en.htm>.

               Esimerkki oleskelun pituuden laskemisesta uuden määritelmän perusteella:

               Henkilö, jolla on vuoden (18.4.2014–18.4.2015) voimassa oleva toistuvaisviisumi, saapuu maahan ensimmäisen kerran 19.4.2014 ja oleskelee siellä 3 päivää. Tämän jälkeen hän saapuu maahan uudelleen 18.6.2014 ja oleskelee siellä 86 päivää. Mikä on tilanne tiettyinä päivämäärinä? Milloin kyseinen henkilö saa tulla uudestaan jäsenvaltioiden alueelle?

               11.9.2014: Viimeisten 180 päivän kuluessa (16.3.2014–11.9.2014) henkilö on oleskellut maassa 3 päivää (19.–21.4.2014) + 86 päivää (18.6.2014–11.9.2014) = 89 päivää. Oleskeluaika ei ylity. Henkilö voi oleskella maassa vielä yhden päivän.

               16.10.2014 alkaen: Henkilö voi saapua maahan vielä 3 päivän oleskelua varten (oleskelusta 19.4.2014 tulee merkityksetön 16.10.2014, koska se jää 180 päivän ajanjakson ulkopuolelle); oleskelusta 20.4.2014 tulee merkityksetön 17.10.2014, koska se jää 180 päivän ajanjakson ulkopuolelle jne.).

               15.12.2014 alkaen: Henkilö voi saapua maahan vielä 86 päivän oleskelua varten (oleskelusta 18.6.2014 tulee merkityksetön 15.12.2014, koska se jää 180 päivän ajanjakson ulkopuolelle); oleskelusta 19.6.2014 tulee merkityksetön 16.12.2014, koska se jää 180 päivän ajanjakson ulkopuolelle jne.).

               1.5.
                     Tilanne niiden jäsenvaltioiden osalta, jotka eivät vielä sovella Schengenin säännöstöä täysimääräisesti tai jotka eivät osallistu EU:n yhteiseen viisumipolitiikkaan, ja assosioituneiden maiden osalta

               Sopimus sitoo voimaantulostaan lähtien jäsenvaltioita, jotka ovat liittyneet EU:hun vuonna 2004 (Tšekki, Viro, Kypros, Latvia, Liettua, Unkari, Malta, Puola, Slovenia ja Slovakia), vuonna 2007 (Bulgaria ja Romania) ja vuonna 2013 (Kroatia).

               Ainoastaan Bulgaria, Kroatia, Kypros ja Romania eivät vielä sovella Schengenin säännöstöä täysimääräisesti. Ne myöntävät edelleen kansallisia viisumeja, jotka ovat voimassa vain niiden omalla kansallisella alueella. Kun nämä jäsenvaltiot ryhtyvät soveltamaan Schengenin säännöstöä täysimääräisesti, ne jatkavat sopimuksen soveltamista.

               Kansallista lainsäädäntöä sovelletaan edelleen kaikkiin sopimuksen soveltamisalan ulkopuolelle jääviin kysymyksiin siihen päivään saakka, jona nämä jäsenvaltiot ryhtyvät soveltamaan Schengenin säännöstöä täysimääräisesti. Kyseisestä päivästä lähtien sopimuksen ulkopuolelle jääviin kysymyksiin sovelletaan Schengenin säännöstöä tai kansallista lainsäädäntöä.

               Bulgaria, Kroatia, Kypros ja Romania voivat tunnustaa Schengen-valtioiden ja assosioituneiden valtioiden myöntämät oleskeluluvat, D-viisumit ja lyhytaikaiset viisumit niiden alueella tapahtuvaa lyhytaikaista oleskelua varten.

               Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen 21 artiklan mukaan kaikkien Schengen-valtioiden on tunnustettava toistensa myöntämät pitkäaikaiset viisumit ja oleskeluluvat päteviksi toistensa alueella tapahtuvaa lyhytaikaista oleskelua varten. Schengen-jäsenvaltiot hyväksyvät assosioituneiden maiden oleskeluluvat, D-viisumit ja lyhytaikaiset viisumit maahantuloa ja lyhytaikaista oleskelua varten ja päinvastoin.

               Sopimusta ei sovelleta Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, Irlantiin ja Tanskaan, mutta siihen sisältyy yhteisiä julistuksia, joiden mukaan kyseisten jäsenvaltioiden on suotavaa tehdä Kap Verden kanssa kahdenväliset sopimukset viisumien myöntämismenettelyjen helpottamisesta.

               Vaikka Islanti, Norja, Sveitsi ja Liechtenstein ovat liittyneet Schengen-yhteistyöhön, sopimus ei sido niitä. Sopimukseen sisältyy kuitenkin yhteinen julistus, jonka mukaan kyseisten Schengen-maiden on suotavaa tehdä viipymättä Kap Verden kanssa kahdenväliset sopimukset viisumien myöntämismenettelyjen helpottamisesta.

               1.6.
                     Euroopan unionin tekemä sopimus / kahdenväliset sopimukset

               Sopimuksen 11 artiklassa määrätään seuraavaa:

               ”Tätä sopimusta sovelletaan sen voimaantulosta alkaen ensisijaisena muihin kahden- tai monenvälisiin sopimuksiin nähden, joita on tehty jäsenvaltioiden ja Kap Verden välillä, siltä osin kuin viimeksi mainittujen sopimusten määräykset koskevat tämän sopimuksen soveltamisalaan kuuluvia kysymyksiä.”

               Sopimuksen voimaantulosta alkaen jäsenvaltioiden ja Kap Verden voimassa oleviin kahdenvälisiin sopimuksiin sisältyviä määräyksiä asioista, joista määrätään viisumien myöntämisen helpottamista koskevassa sopimuksessa, ei enää sovelleta. Jäsenvaltioiden on unionin lainsäädännön mukaan toteutettava tarpeelliset toimenpiteet poistaakseen yhteensopimattomuudet kahdenvälisten sopimustensa ja Euroopan unionin tekemän sopimuksen väliltä.

               Jos jokin jäsenvaltio on tehnyt Kap Verden kanssa kahdenvälisen sopimuksen tai järjestelyn asioista, jotka eivät kuulu Euroopan unionin tekemän sopimuksen soveltamisalaan, tätä vapautusta sovelletaan edelleen Euroopan unionin tekemän viisumien myöntämisen helpottamista koskevan sopimuksen tultua voimaan.

               II.
                     YKSITTÄISIÄ MÄÄRÄYKSIÄ KOSKEVAT SUUNTAVIIVAT

               2.1. Kaikkiin viisuminhakijoihin sovellettavat säännöt

               Tärkeää: On muistettava, että alla mainittuja helpotuksia, jotka koskevat lähtöä siinä tapauksessa, että asiakirjat ovat kadonneet tai ne on varastettu, ja viisumin voimassaoloajan pidentämistä poikkeuksellisissa olosuhteissa, sovelletaan kaikkiin Kap Verden ja jäsenvaltioiden kansalaisiin, joilla on viisumi.

               2.1.1. Viisumin voimassaoloajan pidentäminen poikkeuksellisissa olosuhteissa

               Sopimuksen 7 artiklassa määrätään seuraavaa:

               ”Jos Kap Verden ja unionin kansalaiset eivät voi poistua jäsenvaltioiden tai Kap Verden alueelta viisumissa mainittuun määräaikaan mennessä ylivoimaisen esteen vuoksi, heidän viisuminsa voimassaoloaikaa voidaan pidentää maksutta kohdevaltion soveltaman lainsäädännön mukaisesti, kunnes paluu asuinvaltioon on mahdollinen.”

               Mahdollisuuteen pidentää viisumin voimassaoloaikaa ylivoimaisen esteen vuoksi (esimerkiksi sairaalahoito onnettomuuden vuoksi), jolloin viisumin haltijalla ei ole mahdollisuutta poistua jäsenvaltion alueelta viisumitarraan merkittyyn päivämäärään mennessä, sovelletaan viisumisäännöstön 33 artiklan 1 kohdan säännöksiä. Edellytyksenä on, että ne ovat yhteensopivat sopimuksen kanssa (esimerkiksi viisumi, jonka voimassaoloaikaa on jatkettu, pysyy yhtenäisenä viisumina, joka oikeuttaa maahantuloon kaikkien niiden Schengen-jäsenvaltioiden alueelle, joihin maahantuloa varten viisumi oli voimassa sen myöntämishetkellä). Sopimuksen mukaan ylivoimaisen esteen tapauksessa viisumin voimassaoloaikaa pidennetään maksutta.

               2.2. Tiettyihin viisuminhakijoiden ryhmiin sovellettavat säännöt

               2.2.1.
                     Toistuvaisviisumien myöntäminen

               Tapauksissa, joissa viisuminhakijan on matkustettava usein tai säännöllisesti Kap Verden tasavallan tai jäsenvaltioiden alueelle, voidaan myöntää lyhytaikaisia viisumeja useita käyntejä varten, edellyttäen, että näiden käyntien kokonaiskesto on enintään 90 päivää minkä hyvänsä 180 päivän jakson aikana.

               Sopimuksen 4 artiklassa määrätään seuraavaa:

               ”1.
                     Jäsenvaltioiden ja Kap Verden diplomaatti- ja konsuliedustustot myöntävät viisi vuotta voimassa olevia toistuvaisviisumeja seuraaviin ryhmiin kuuluville kansalaisille:

               a) kansallisten ja alueellisten hallitusten ja parlamenttien jäsenet sekä perustuslakituomioistuinten, ylimpien tuomioistuinten ja tilintarkastustuomioistuimen jäsenet heidän hoitaessaan tehtäviään, ellei heitä ole vapautettu viisumipakosta tällä sopimuksella;

               b) virallisten valtuuskuntien pysyvät jäsenet, jotka Kap Verdelle, jäsenvaltioille tai unionille osoitetun virallisen kutsun perusteella osallistuvat kokouksiin, kuulemisiin, neuvotteluihin tai vaihto-ohjelmiin tai tapahtumiin, joita hallitustenväliset organisaatiot järjestävät jonkin jäsenvaltion tai Kap Verden alueella;

               c) liikemiehet ja liikeyritysten edustajat, jotka matkustavat säännöllisesti jäsenvaltioihin tai Kap Verdeen;

               d) puolisot, alle 21-vuotiaat tai huollettavana olevat lapset (myös adoptiolapset) sekä vanhemmat, jotka vierailevat

               — jonkin jäsenvaltion alueella laillisesti oleskelevien Kap Verden kansalaisten tai Kap Verden alueella laillisesti oleskelevien unionin kansalaisten luona, tai

               — kansalaisuusvaltiossaan oleskelevien unionin kansalaisten tai Kap Verdessä oleskelevien Kap Verden kansalaisten luona.

               Jos on kuitenkin ilmeistä, että tarve tai tarkoitus matkustaa usein tai säännöllisesti rajoittuu lyhyempään jaksoon, toistuvaisviisumin voimassaolo on rajattava tähän jaksoon, etenkin jos

               — toimikauden kesto, kun kyseessä on a alakohdassa tarkoitettu henkilö,

               — aseman kesto virallisen valtuuskunnan pysyvänä jäsenenä, kun kyseessä on b alakohdassa tarkoitettu henkilö,

               — aseman kesto liikemiehenä tai liikeyrityksen edustajana, kun kyseessä on c alakohdassa tarkoitettu henkilö, tai

               — jossain jäsenvaltiossa oleskelevan Kap Verden kansalaisen tai Kap Verdessä oleskelevan unionin kansalaisen oleskeluluvan pituus, kun kyseessä on d alakohdassa tarkoitettu henkilö,

               on alle viisi vuotta.”

               Kun otetaan huomioon näihin ryhmiin kuuluvien henkilöiden ammattiasema tai heidän sukulaissuhteensa Kap Verden tai jäsenvaltioiden kansalaiseen, joka oleskelee laillisesti Kap Verden tai jäsenvaltioiden alueella, sekä kansalaisuusvaltiossaan oleskelevien unionin kansalaisten tai Kap Verdessä oleskelevien Kap Verden kansalaisten sukulaiset, on perusteltua myöntää heille toistuvaisviisumi, joka on voimassa viisi vuotta tai jonka voimassaolo on rajattu toimikauden tai laillisen oleskelun kestoon, jos se on alle viisi vuotta.

               Sopimuksen 4 artiklan 1 kohdan a alakohdan soveltamisalaan kuuluvien henkilöiden osalta olisi esitettävä vahvistus heidän ammatillisesta asemastaan ja toimikautensa pituudesta.

               Tätä määräystä ei sovelleta 4 artiklan 1 kohdan a alakohdan soveltamisalaan kuuluviin henkilöihin, jos heidät on sopimuksen mukaan vapautettu viisumivelvollisuudesta, eli jos heillä on diplomaatti- tai virkapassi.

               Sopimuksen 4 artiklan 1 kohdan b alakohdan soveltamisalaan kuuluvien henkilöiden on esitettävä todisteet pysyvästä asemastaan virallisen valtuuskunnan jäsenenä ja tarpeesta osallistua säännöllisesti kokouksiin, kuulemisiin, neuvotteluihin tai vaihto-ohjelmiin.

               Sopimuksen 4 artiklan 1 kohdan c alakohdan soveltamisalaan kuuluvien henkilöiden on esitettävä todisteet ammatillisesta asemastaan ja toimintansa kestosta.

               Sopimuksen 4 artiklan 1 kohdan d alakohdan soveltamisalaan kuuluvien henkilöiden on esitettävä todisteet kutsun esittävän henkilön laillisesta oleskelusta.

               Jos on ilmeistä, että tarve tai tarkoitus matkustaa usein tai säännöllisesti rajoittuu lyhyempään jaksoon, toistuvaisviisumin voimassaolo rajataan tähän jaksoon.

               ”2.
                     Jäsenvaltioiden ja Kap Verden diplomaatti- ja konsuliedustustot myöntävät yhden vuoden voimassa olevan toistuvaisviisumin seuraaviin ryhmiin kuuluville kansalaisille edellyttäen, että heille on hakemusta edeltävän vuoden aikana myönnetty vähintään yksi viisumi ja että he ovat käyttäneet sitä kohdevaltion maahantuloa ja oleskelua koskevan lainsäädännön mukaisesti:

               a) kansalaisjärjestöjen edustajat, jotka matkustavat säännöllisesti jäsenvaltioihin tai Kap Verdeen osallistuakseen koulutukseen, seminaareihin tai konferensseihin esimerkiksi vaihto-ohjelmien puitteissa;

               b) kansainvälisille messuille tai kansainvälisiin konferensseihin, symposiumeihin tai seminaareihin taikka muihin vastaaviin tapahtumiin osallistuvat vapaiden ammattien harjoittajat, jotka matkustavat säännöllisesti jäsenvaltioihin tai Kap Verdeen;

               c) tieteen, kulttuurin tai taiteen alan toimintaan tai yliopistojen järjestämiin tai muihin vaihto-ohjelmiin osallistuvat henkilöt, jotka matkustavat säännöllisesti jäsenvaltioihin tai Kap Verdeen;

               d) kansainvälisten urheilutapahtumien osanottajat ja henkilöt, jotka kuuluvat heidän seurueeseensa työnsä vuoksi;

               e) toimittajat ja akkreditoidut henkilöt, jotka kuuluvat heidän seurueeseensa työnsä vuoksi;

               f) koululaiset, opiskelijat, jatko-opiskelijat ja heidän saattajinaan toimivat opettajat, jotka osallistuvat opinto- tai koulutustarkoituksessa tehtäville matkoille esimerkiksi vaihto-ohjelmien tai muun opiskeluun liittyvän toiminnan puitteissa;

               g) Kap Verdessä tai jäsenvaltioissa tunnustettujen uskonnollisten yhteisöjen edustajat, jotka matkustavat säännöllisesti jäsenvaltioihin tai Kap Verdeen;

               h) lääketieteellisistä syistä säännöllisesti vierailevat henkilöt;

               i) ystävyyskaupunkien tai -kuntien järjestämien virallisten vaihto-ohjelmien osanottajat;

               j) virallisten valtuuskuntien jäsenet, jotka Kap Verdelle, jäsenvaltioille tai unionille osoitetun virallisen kutsun perusteella osallistuvat säännöllisesti kokouksiin, kuulemisiin, neuvotteluihin tai vaihto-ohjelmiin tai tapahtumiin, joita hallitustenväliset organisaatiot järjestävät jonkin jäsenvaltion tai Kap Verden alueella.

               Jos on kuitenkin ilmeistä, että tarve tai tarkoitus matkustaa usein tai säännöllisesti rajoittuu lyhyempään jaksoon, toistuvaisviisumin voimassaolo on rajattava tähän jaksoon.”

               Yhden vuoden voimassa oleva toistuvaisviisumi myönnetään periaatteessa edellä mainittuihin ryhmiin kuuluville henkilöille edellyttäen, että viisuminhakijalle on edellisen vuoden (12 kuukauden) aikana myönnetty vähintään yksi viisumi ja että hän on käyttänyt sitä kohdevaltio(ide)n maahantuloa ja oleskelua koskevan lainsäädännön mukaisesti (henkilö ei esimerkiksi ole ylittänyt sallittua oleskeluaikaa) ja että toistuvaisviisumin hakemiselle on perusteet.

               Tapauksissa, joissa ei ole perusteltua myöntää vuoden voimassa olevaa viisumia (esimerkiksi, jos vaihto-ohjelma on alle vuoden pituinen tai henkilön ei tarvitse matkustaa kokonaisen vuoden ajan), viisumin voimassaoloaika on alle vuoden edellyttäen, että viisumin myöntämisen muut edellytykset täyttyvät.

               ”3.
                     Jäsenvaltioiden ja Kap Verden diplomaatti- ja konsuliedustustot myöntävät vähintään kaksi ja enintään viisi vuotta voimassa olevia toistuvaisviisumeja tämän artiklan 2 kohdassa tarkoitettuihin ryhmiin kuuluville kansalaisille edellyttäen, että nämä ovat hakemusta edeltäneiden kahden vuoden aikana käyttäneet heille myönnettyä yhden vuoden toistuvaisviisumia kohdevaltion alueelle tuloa ja siellä oleskelua koskevan lainsäädännön mukaisesti.

               Jos on kuitenkin ilmeistä, että tarve tai tarkoitus matkustaa usein tai säännöllisesti rajoittuu lyhyempään jaksoon, toistuvaisviisumin voimassaolo on rajattava tähän jaksoon.”

               ”4. Tämän artiklan 1–3 kohdassa tarkoitetut henkilöt voivat oleskella jäsenvaltioiden tai Kap Verden alueella yhteensä enintään 90 päivää 180 päivän kuluessa.”

               Kahdesta viiteen vuoteen voimassa olevia toistuvaisviisumeja myönnetään 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuihin ryhmiin kuuluville henkilöille edellyttäen, että he ovat kahden edellisen vuoden (24 kuukauden) aikana käyttäneet heille myönnettyä yhden vuoden toistuvaisviisumia kohdevaltio(ide)n maahantuloa ja oleskelua koskevan lainsäädännön mukaisesti ja että syyt toistuvaisviisumin hakemiselle ovat edelleen voimassa. On huomattava, että kahdesta viiteen vuoteen voimassa oleva viisumi myönnetään ainoastaan, jos viisuminhakijalle on kahden edellisen vuoden aikana myönnetty kaksi yhden vuoden (ei lyhyemmän aikaa) voimassa olevaa viisumia ja hän on käyttänyt näitä viisumeja kohdevaltio(ide)n maahantuloa ja oleskelua koskevan lainsäädännön mukaisesti. Diplomaatti- ja konsuliedustustojen on päätettävä kunkin viisumihakemuksen arvioinnin perusteella näiden viisumien voimassaoloaika, joka siis voi olla kahdesta viiteen vuotta.

               Toistuvaisviisumia ei ole pakko myöntää, ellei hakija ole käyttänyt aiempaa viisumiaan.

               2.2.2.
                     Viisumihakemusten käsittelymaksu

               Sopimuksen 5 artiklan 1 kohdassa määrätään seuraavaa:

               ”1.
                     Jäsenvaltiot tai Kap Verde eivät veloita viisumista maksua seuraaviin ryhmiin kuuluvilta henkilöiltä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2 kohdan määräysten soveltamista:

               a) virallisten valtuuskuntien jäsenet, jotka Kap Verdelle, jäsenvaltioille tai unionille osoitetun virallisen kutsun perusteella osallistuvat kokouksiin, kuulemisiin, neuvotteluihin tai vaihto-ohjelmiin tai tapahtumiin, joita hallitustenväliset organisaatiot järjestävät jonkin jäsenvaltion tai Kap Verden alueella;

               b) alle 12-vuotiaat lapset; (Huom. Jotta tähän ryhmään kuuluva viisuminhakija voidaan vapauttaa viisumihakemuksen käsittelymaksusta, hänen on esitettävä todiste iästään.)

               c) koululaiset, opiskelijat, jatko-opiskelijat ja heidän saattajinaan toimivat opettajat, jotka osallistuvat opinto- tai koulutustarkoituksessa tehtäville matkoille;

               d) tutkijat, jotka matkustavat tieteellisen tutkimustyön vuoksi;

               e) voittoa tavoittelemattomien järjestöjen järjestämien seminaarien, konferenssien taikka urheilu-, kulttuuri- tai koulutustapahtumien osallistujat, jotka ovat korkeintaan 25-vuotiaita.”

               Edellä mainitut henkilöryhmät vapautetaan kokonaan viisumihakemuksen käsittelymaksusta.

               Kuten viisumisäännöstön 16 artiklan 6 kohdassa todetaan, ”[v]iisumimaksuja voidaan yksittäistapauksissa alentaa tai ne voidaan jättää perimättä, kun tämä palvelee kulttuuriin tai urheiluun liittyvää etua tai ulko- tai kehitysyhteistyöpoliittista etua tai jotakin muuta merkittävää yleistä etua taikka humanitaarisista syistä”.

               Viisumisäännöstön 16 artiklan 7 kohdassa todetaan, että ”[v]iisumimaksu peritään joko euroina tai sen kolmannen maan kansallisena valuuttana tai siinä kolmannessa maassa yleensä käytettävänä valuuttana, jossa hakemus on jätetty, eikä sitä palauteta, lukuun ottamatta 18 artiklan 2 kohdassa ja 19 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja tapauksia.” Kyseiset tapaukset liittyvät siihen, että konsulaatti ei ole toimivaltainen, tai siihen, että hakemusta ei voida ottaa tutkittavaksi.

               Kapverdeläisille viisuminhakijoille annetaan viisumisäännöstön 16 artiklan 8 kohdan mukaisesti ja Euroopan unionin kansalaisille asetuksen (Décret-Loi) 27/2007 mukaisesti ”kuitti maksetusta viisumimaksusta”.

               Sopimuksen 5 artiklan 2 kohdassa määrätään seuraavaa:

               ”2.
                     Jos jäsenvaltiot tai Kap Verde tekevät yhteistyötä ulkopuolisen palveluntarjoajan kanssa, voidaan periä palvelumaksu. Palvelumaksun on oltava oikeassa suhteessa kustannuksiin, joita ulkopuoliselle palveluntarjoajalle aiheutuu sen suorittaessa tehtäviään, eikä se saa olla enempää kuin 30 euroa. Kap Verden, asianomaisen jäsenvaltion tai asianomaisten jäsenvaltioiden on varattava kaikille hakijoille mahdollisuus jättää hakemuksensa suoraan sen tai niiden konsulaatteihin.”

               Viisumihakemuksen käsittelymaksusta vapautetuilta henkilöryhmiltä voidaan periä palvelumaksu, jos jäsenvaltio tekee yhteistyötä ulkoisen palveluntarjoajan kanssa.

               Tällä hetkellä millään EU:n jäsenvaltiolla ei ole ulkoistusjärjestelyjä ulkoisten palveluntuottajien kanssa Kap Verdessä.

               2.2.3. Diplomaatti- ja virkamatkapassien haltijat

               Sopimuksen 8 artiklassa määrätään seuraavaa:

               ”1.
                     Kap Verden ja jäsenvaltioiden kansalaisilta, joilla on voimassa oleva diplomaatti- tai virkapassi, ei vaadita viisumia jäsenvaltioiden tai Kap Verden alueelle tuloa, alueelta poistumista eikä alueen kauttakulkua varten.

               2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut kansalaiset voivat oleskella jäsenvaltioiden tai Kap Verden alueella enintään 90 päivää 180 päivän kuluessa.”

               Sopimus ei kata menettelyjä, jotka koskevat diplomaattien sijoittamista jäsenvaltioihin. Siihen sovelletaan tavanomaista akkreditointimenettelyä.

               Osapuolet sopivat sopimukseen liitetyssä yhteisessä julistuksessa, että kumpi tahansa niistä voi keskeyttää sopimuksen jonkin osan ja erityisesti 8 artiklan soveltamisen, jos toinen osapuoli käyttää väärin 8 artiklan soveltamista tai jos artiklan soveltaminen aiheuttaa uhkan yleiselle turvallisuudelle. Sopimuksen soveltamisen keskeyttäminen on tehtävä 12 artiklan 5 kohdassa määrätyn menettelyn mukaisesti.

               Jos 8 artiklan soveltaminen keskeytetään, osapuolet aloittavat sopimuksella perustetussa sekakomiteassa neuvottelut keskeyttämiseen johtaneiden ongelmien ratkaisemiseksi.

               Kumpikin osapuoli on ilmoittanut sitoutuvansa ensisijaisesti varmistamaan diplomaatti- ja virkapassien korkealaatuisen turvallisuuden erityisesti sisällyttämällä niihin biometriset tunnisteet. Unionin osalta tämä toteutetaan jäsenvaltioiden myöntämien passien ja matkustusasiakirjojen turvatekijöitä ja biometriikkaa koskevista vaatimuksista 13 päivänä joulukuuta 2004 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2252/2004 säädettyjen vaatimusten mukaisesti.

               III.
                     ASIAKIRJOJEN TURVALLISUUTTA KOSKEVA YHTEISTYÖ

               Osapuolet sopivat sopimukseen liitetyssä yhteisessä julistuksessa, että sopimuksen 10 artiklalla perustetun sekakomitean olisi arvioitava osapuolten matkustusasiakirjojen turvallisuustason vaikutusta tämän sopimuksen toimintaan. Tätä varten osapuolet sitoutuvat ilmoittamaan toisilleen säännöllisesti toimenpiteistä, joita ne toteuttavat välttääkseen sen, että samalle ihmiselle myönnetään useita matkustusasiakirjoja, kehittääkseen matkustusasiakirjojen teknisiä turvaominaisuuksia sekä varmistaakseen matkustusasiakirjojen myöntämisen yksilöllisyyden.

               IV.
                     TILASTOTIEDOT

               Jotta sopimuksella perustettu sekakomitea voi seurata sopimuksen täytäntöönpanoa tehokkaasti, Kap Verden tasavallan ja jäsenvaltioiden diplomaatti- ja konsuliedustustojen on toimitettava komissiolle kuuden kuukauden välein tilastotietoja, jotka koskevat mahdollisuuksien mukaan erityisesti seuraavia seikkoja, kuukausittain eriteltyinä:

               –
                     myönnettyjen toistuvaisviisumien määrä;

               –
                     myönnettyjen toistuvaisviisumien voimassaoloaika;

               –
                     sopimuksen kattamille eri henkilöryhmille maksutta myönnettyjen viisumien määrä.


Avis juridique important

|

51998PC0348

Ehdotus neuvoston päätökseksi järjestelmän perustamisesta uusien henkilöautojen keskimääräisten erityisten hiilidioksidipäästöjen valvomiseksi  /* KOM/98/0348 lopull. - SYN 98/0202 */

Virallinen lehti nro C 231 , 23/07/1998 s. 0006

Ehdotus neuvoston päätökseksi järjestelmän perustamisesta uusien henkilöautojen keskimääräisten erityisten hiilidioksidipäästöjen valvomiseksi (98/C 231/06) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) KOM(1998) 348 lopull. - 98/0202(SYN)(Komission esittämä 12 päivänä kesäkuuta 1998)EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 130 s artiklan 1 kohdan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon,toimii yhdessä Euroopan parlamentin kanssa perustamissopimuksen 189 c artiklassa määrättyä menettelyä noudattaen,sekä katsoo, että(1) yhteisö tunnustaa, että ilmakehän kasvihuonekaasupitoisuudet on vakautettava sellaiselle tasolle, jolla estetään ihmisen toiminnan vaaralliset vaikutukset ilmastojärjestelmään,(2) yhteisö on sitoutunut ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimuksessa vakauttamaan hiilidioksidipäästöt (CO2-päästöt) vuoden 1990 tasolle vuoteen 2000 mennessä,(3) yhteisö on hyväksynyt tavoitteen vähentää kasvihuonekaasukoriin kuuluvien kaasujen päästöjä 8 prosentilla vuosina 2008-2012 vuoden 1990 tasoon verrattuna osana pöytäkirjaa, josta sovittiin Kiotossa joulukuussa 1997 pidetyssä ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimuksen osapuolten konferenssissa,(4) neuvoston päätöksellä 93/389/ETY (1) perustettiin yhteisön CO2-päästöjen ja muiden kasvihuonekaasujen valvontajärjestelmä,(5) yhteisö tunnustaen henkilöautojen olevan merkittävä CO2-päästöjen lähde on komission 20 päivänä joulukuuta 1995 antamassa tiedonannossa (2) kehittänyt henkilöautojen CO2-päästöjen vähentämistä koskevan strategian ja polttoainetalouden parantamista koskevan strategian,(6) uusien henkilöautojen erityiset CO2-päästöt mitataan yhteisössä yhdenmukaistetulla menetelmällä, josta säädetään moottoriajoneuvojen hiilidioksidipäästöistä ja polttoaineen kulutuksesta neuvoston direktiivissä 80/1268/ETY (3), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 93/116/EY (4),(7) 20 päivänä joulukuuta 1995 annetussa komission tiedonannossa mainitun yhteisön strategian tehokkuuden valvomiseksi on tarpeen vahvistaa menettelyt, joilla yhteisössä myytyjen uusien henkilöautojen erityisiä CO2-päästöjä valvotaan,(8) jäsenvaltioiden olisi kerättävä ainoastaan sellaisia virallisia tietoja, jotka ovat moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen tyyppihyväksyntää koskevan neuvoston direktiivin 70/156/ETY (5), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 98/14/EY (6) mukaisia,(9) direktiivissä 70/156/ETY säädetään, että valmistajien on annettava vaatimustenmukaisuustodistus, jonka on seurattava jokaisen uuden henkilöauton mukana, ja että jäsenvaltioiden on sallittava uuden henkilöauton rekisteröinti ja käyttöönotto ainoastaan, jos se on varustettu voimassa olevalla vaatimustenmukaisuustodistuksella,(10) tämän päätöksen tarkoituksena ei ole yhdenmukaistaa kansallisia ajoneuvorekisterijärjestelmiä vaan hyödyntää niitä sellaisen vähimmäistietokannan kokoamisessa, jonka avulla uusien henkilöautojen keskimääräisten erityisten CO2-päästöjen valvontaan tarkoitettu yhteisön järjestelmä voi toimia asianmukaisesti, ja(11) valvontajärjestelmän soveltamisalaan kuuluvat ainoastaan ne henkilöautot, jotka rekisteröidään yhteisössä ensimmäisen kerran ja joita ei ole aikaisemmin rekisteröity muualla,ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:1 artikla Tällä päätöksellä perustetaan yhteisössä rekisteröityjen uusien henkilöautojen keskimääräisten erityisten CO2-päästöjen valvontajärjestelmä. Sitä sovelletaan ainoastaan niihin henkilöautoihin, jotka rekisteröidään yhteisössä ensimmäisen kerran ja joita ei ole rekisteröity aikaisemmin muualla ja jotka ovat saaneet direktiivin 70/156/ETY säännösten mukaisesti EY-tyyppihyväksynnän.2 artikla Tässä päätöksessä tarkoitetaan:1. "henkilöautolla" direktiivin 70/156/ETY liitteen I määritelmän mukaista M1-luokan ajoneuvoa, jota käytetään henkilökuljetuksiin ja jossa on kuljettajan istuimen lisäksi enintään kahdeksan istuinta. Siihen eivät kuulu kaksi- ja kolmipyöräiset moottoriajoneuvot eivätkä erikoiskäyttöön tarkoitetut ajoneuvot, jotka määritellään direktiivin 70/156/ETY 4 artiklan 1 kohdan a alakohdan toisessa luetelmakohdassa;2. "ensirekisteröidyllä autolla" henkilöautoa, joka on rekisteröity ensimmäisen kerran yhteisössä; määritelmän ulkopuolelle jäävät erityisesti ne ajoneuvot, jotka on rekisteröity uudelleen toisessa jäsenvaltiossa tai jotka on rekisteröity aikaisemmin yhteisön ulkopuolella;3. "vaatimustenmukaisuustodistuksella" direktiivin 70/156/ETY 6 artiklassa tarkoitettua todistusta, jonka on seurattava jokaisen uuden henkilöauton mukana, ennen kuin se voidaan rekisteröidä tai ottaa käyttöön;4. "erityisillä CO2-päästöillä" tietyn henkilöauton CO2-päästöjä, jotka on mitattu direktiivin 80/1268/ETY mukaisesti;5. "valmistajalla" henkilön tai laitoksen toiminimeä, joka vastaa tyyppihyväksyntäviranomaisille kaikista ajoneuvotyyppiin liittyvistä seikoista ja joka on mainittu vaatimustenmukaisuustodistuksessa (viitataan "merkkinä");6. "suurimmalla nettoteholla" uuden henkilöauton vaatimustenmukaisuustodistuksessa ilmoitettua moottorin suurinta tehoa, joka on mitattu neuvoston direktiivin 80/1269/ETY (7) säännösten mukaisesti;7. "massalla" vaatimustenmukaisuustodistuksessa ilmoitettua ajokuntoisen, korilla varustetun auton massaa, joka määritellään direktiivin 70/156/ETY liitteessä I olevassa 2.6 jaksossa;8. "iskutilavuudella" vaatimustenmukaisuustodistuksessa ilmoitettua moottorin iskutilavuutta, joka on mitattu direktiivin 80/1269/ETY säännösten mukaisesti;9. "polttoainetyypillä" polttoainetta, jolle auton tyyppihyväksyntä alkuaan annettiin ja joka on ilmoitettu vaatimustenmukaisuustodistuksessa;10. "rekisteritiedostolla" sähköistä tiedostoa, joka sisältää yksittäisen henkilöauton rekisteröintitiedot;11. "vaihtoehdolla ja muunnoksella" valmistajan ilmoittamia tietyn ajoneuvotyypin alaluokkia, jotka määritellään direktiivin 70/156/ETY liitteessä II ja jotka voidaan tunnistaa ainoastaan tyyppi, vaihtoehto- ja muunnosnumeroiden perusteella,12. "tyyppihyväksyntäasiakirjoilla" asiakirjakokonaisuutta, joka sisältää valmistusasiakirjat, tyyppihyväksyntätodistuksen ja testaustulokset, joita kansalliset tyyppihyväksyntäviranomaiset jakavat toisilleen direktiivin 70/156/ETY 4 artiklan 5 ja 6 kohdan mukaisesti.3 artikla 1. Edellä 1 artiklassa tarkoitetun valvontajärjestelmän perustamiseksi jäsenvaltioiden on kerättävä liitteessä I kuvatut tiedot jokaisesta kyseisessä artiklassa tarkoitetusta henkilöautosta, joka on rekisteröity niiden alueella.2. Jäsenvaltiot voivat ottaa 1 kohdassa tarkoitetut tiedot joko yhteisön tyyppihyväksyntää koskevista asiakirjoista tai vaatimustenmukaisuustodistuksesta.3. Jäsenvaltiot vastaavat keräämiensä tietojen oikeellisuuden varmentamisesta ja laadusta. Jäsenvaltioiden on otettava huomioon liitteessä II kuvatut mahdolliset virhelähteet, ryhdyttävä toimenpiteisiin virheiden minimoimiseksi ja arvioitava vuosittain tilastollisilla analyyseillä tai muutoin, kuinka suuri osa niiden keräämistä ja tallentamista tiedoista on virheellisiä. Jäsenvaltioiden on toimitettava tämä arvio komissiolle 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen tietojen kanssa.4. Komissio voi pyytää 3 kohdassa tarkoitetun arvion perusteella jäsenvaltioilta seikkaperäistä selvitystä menettelyistä, joita ne ovat noudattaneet varmistaakseen tietojen laadun, ja jos komissio ei ole vakuuttunut kyseisten menettelyjen tehokkuudesta, se voi jäsenvaltioita kuultuaan kehottaa toteuttamaan lisätoimenpiteitä.4 artikla 1. Jäsenvaltioiden on jokaisena kalenterivuonna laskettava seuraavat arvot liitteessä III kuvattujen menetelmien mukaisesti:a) Jokaisen yksittäisen polttoainetyypin osaltai) ensirekisteröityjen henkilöautojen kokonaismääräii) ensirekisteröityjen henkilöautojen keskimääräiset erityiset CO2-päästöt.b) Jokaisen valmistajan ja polttoainetyypin osalta ensirekisteröityjen henkilöautojen määrä ja keskimääräiset erityiset CO2-päästöt.c) Jokaisen polttoainetyypin ja liitteessä III olevassa 4 kohdassa mainitun CO2-päästöluokan osalta ensirekisteröityjen henkilöautojen määrä.d) Jokaisen polttoainetyypin ja liitteessä III olevassa 5 kohdassa mainitun massaluokan osaltai) ensirekisteröityjen henkilöautojen määräii) keskimääräiset erityiset CO2-päästötiii) keskimääräinen massa.e) Jokaisen polttoainetyypin ja liitteessä III olevassa 6 kohdassa mainitun, moottorin nettotehon mukaisen luokan osaltai) ensirekisteröityjen henkilöautojen määräii) keskimääräiset erityiset CO2-päästötiii) moottorin keskimääräinen nettoteho.f) Jokaisen polttoainetyypin ja liitteessä III olevassa 7 kohdassa mainitun iskutilavuusluokan osaltai) ensirekisteröityjen henkilöautojen määräii) keskimääräiset erityiset CO2-päästötiii) keskimääräinen iskutilavuus.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle 1 kohdassa tarkoitetut tiedot vuosittain. Tiedot on toimitettava ensimmäisen kerran viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 2001. Tämän jälkeen edellisenä kalenterivuonna valvontajärjestelmää varten kerätyt tiedot on toimitettava 1 päivään huhtikuuta mennessä. Tiedot on toimitettava liitteessä IV vahvistetussa muodossa.3. Komission pyynnöstä jäsenvaltioiden on toimitettava täydelliset kerätyt tiedot 3 artiklan mukaisesti.5 artikla Jäsenvaltioiden on nimettävä laitos, joka vastaa valvontajärjestelmään tarvittavien tietojen keräyksestä ja lähettämisestä, ja ilmoitettava tämä komissiolle 31 päivään heinäkuuta 2000 mennessä.6 artikla Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle viimeistään 31 päivänä heinäkuuta 2000, miten ne aikovat panna tämän päätöksen säännökset täytäntöön. Komissio voi näiden ilmoitusten perusteella pyytää lisätietoja tai pyytää jäsenvaltioita kuultuaan, että ehdotettua täytäntöönpanomenetelmää muutetaan.7 artikla Komissio antaa viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2003 neuvostolle kertomuksen tällä päätöksellä perustetun valvontajärjestelmän toiminnasta.8 artikla Komissio antaa jokaisena kalenterivuonna neuvostolle kertomuksen, joka perustuu komission jäsenvaltioilta saamiin valvontatietoihin.9 artikla Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.(1) EYVL L 167, 9.7.1993, s. 31.(2) KOM(95) 689 lopullinen.(3) EYVL L 375, 31.12.1980, s. 36.(4) EYVL L 329, 30.12.1993, s. 39.(5) EYVL L 42, 23.2.1970, s. 1.(6) EYVL L 91, 25.3.1998, s. 1.(7) EYVL L 375, 31.12.1980, s. 46.LIITE I Tiedot, jotka jäsenvaltioiden on kerättävä ja lähetettävä komissiolle uusien henkilöautojen CO2-päästöjen valvontajärjestelmää varten Jotta uusien henkilöautojen erityisiä CO2-päästöjä voitaisiin valvoa yhteisön laajuisen järjestelmän avulla, jäsenvaltioiden on kerättävä vähimmäistiedot jokaisesta uudesta henkilöautosta, joka rekisteröidään yhteisössä ensimmäisen kerran. Tiedot on kerättävä ainoastaan bensiini- ja dieselkäyttöisistä henkilöautoista, koska yhteisön tyyppihyväksyntälainsäädännössä ei ole säädetty muista polttoaineista.1. Jäsenvaltioiden on kerättävä ja tallennettava seuraavat tiedot jokaisesta uudesta henkilöautosta, joka rekisteröidään yhteisössä ensimmäisen kerran:- erityiset CO2-päästöt (g/km)- polttoainetyyppi (bensiini tai diesel)- valmistaja- massa (kg)- suurin nettoteho (kW)- iskutilavuus (cm³).LIITE II Tietojen laatu ja tarkkuus 1. Johdanto Henkilöautojen valmistajat voivat luokitella valmistamansa ajoneuvotyypin vaihtoehdoiksi ja edelleen muunnoksiksi. Tarkimmat tiedot henkilöauton CO2-päästöistä saadaan sitä muunnosta koskevista tiedoista, johon kyseinen auto kuuluu. Tästä syystä jäsenvaltioiden olisi kerättävä valvontajärjestelmää varten ainoastaan muunnoskohtaisia tietoja.2. Tyyppihyväksyntäasiakirjojen käyttö valvontajärjestelmän tietojen lähteenä a) Tiedot, joita käytetään autojen CO2-päästöjen valvontajärjestelmässä (tai jotka kootaan sähköisiin tietokantoihin, jotta niitä voidaan käyttää valvontajärjestelmässä myöhemmin), on kerättävä virallisista tyyppihyväksyntäasiakirjoista, jotka seuraavat tyyppihyväksynnän myöntämistä koskevan ilmoituksen mukana ja ovat siinä direktiivin 70/156/ETY säännösten mukaisessa muodossa, jossa kansalliset tyyppihyväksyntäviranomaiset jakavat niitä toisilleen.b) Kansallisten tyyppihyväksyntäviranomaisten toisilleen jakamat tyyppihyväksyntäasiakirjat voivat sisältää tietoja, jotka koskevat useita erilaisia muunnoksia. Sen vuoksi on tärkeää, että tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluvan uuden henkilöauton asianmukaiset tiedot tunnistetaan oikein tyyppihyväksyntäasiakirjoista. Tiettyä muunnosta koskevat tiedot on valittava ajoneuvon tyyppi, vaihtoehto- ja muunnosnumeroiden perusteella, jotka käyvät ilmi vaatimustenmukaisuustodistuksesta. Vaatimustenmukaisuustodistuksessa on ehdottomasti oltava tiedot tietyn autotyypin erityisestä muunnoksesta.3. Mahdolliset virhelähteet a) Muunnoskohtaisten tietojen valitseminen tyyppihyväksyntäasiakirjoistaKun tyyppihyväksyntäasiakirjoja käytetään tätä päätöstä sovellettaessa valvontajärjestelmän tietojen lähteenä, niiden käyttöön voi liittyä kaksi merkittävää virhelähdettä. Ensiksi virheitä voi syntyä silloin, kun valmistusasiakirjojen paperilla esitetyt tiedot muunnetaan sähköiseen muotoon, jotta niitä voitaisiin käyttää tyyppihyväksyntätiedoista kootussa tietokannassa. Nämä virheet johtuvat todennäköisimmin inhimillisestä erehdyksestä. Toinen mahdollisuus on, että tyyppihyväksyntätiedoista kootuista tietokannoista valitaan vääriä tietoja. Tietokantoihin sisältyvistä tiedoista on voitava tunnistaa kyseistä muunnosta koskevat tiedot ainutkertaisen tyyppi-, vaihtoehto- ja muunnosnumeroyhdistelmän avulla, joka on ilmoitettu vaatimustenmukaisuustodistuksessa.b) Tietojen siirto vaatimustenmukaisuustodistuksesta sähköiseen rekisteritiedostoonKun henkilöauto rekisteröidään, sen vaatimustenmukaisuustodistukseen sisältyvät, paperilla esitetyt tiedot siirretään sähköisessä muodossa rekisteritiedostoon, jolloin on olemassa vaara, että tiedostoon siirretään vääriä tietoja. Nämä virheet johtuvat todennäköisimmin inhimillisestä erehdyksestä.c) Valmistajien suorittama automaattinen tietojen siirto rekisteriviranomaisilleJoissakin jäsenvaltioissa valmistajia kehotetaan lähettämään vaatimustenmukaisuustodistukseen sisältyvät tiedot sähköisessä muodossa rekisteriviranomaisille (tai suoraan rekisteritiedostoihin). On tietysti mahdollista, että samalla siirretään vääriä tietoja, minkä vuoksi järjestelmien luotettavuus olisi varmistettava.LIITE III Menetelmät, joilla uusien henkilöautojen CO2-päästöjä koskevat valvontatiedot lasketaan Tässä liitteessä kuvataan Euroopan komissiolle lähetettäviä valvontatietoja. Valvontatiedot tuotetaan uusien henkilöautojen ensimmäisen rekisteröinnin yhteydessä kerätyistä käsittelemättömistä tiedoista (katso liite I) jäljempänä kuvattuja menetelmiä noudattaen. Tarkka muoto, jossa tiedot lähetetään komissiolle, kuvataan liitteessä IV.Polttoaineista otetaan huomioon ainoastaan bensiini ja diesel, koska ne ovat toistaiseksi ainoat polttoaineet, joista on säädetty yhteisön tyyppihyväksyntälainsäädännössä. Valvontajärjestelmässä otetaan huomioon ainoastaan sellaisia uusia henkilöautoja koskevat tiedot, joita ei ole rekisteröity aikaisemmin yhteisössä. Henkilöautot, jotka on rekisteröity aikaisemmin yhteisössä tai sen ulkopuolella, on nimenomaan jätetty tämän päätöksen soveltamisalan ulkopuolelle.1. Ensirekisteröityjen henkilöautojen määrät polttoainetyypin mukaan laskettuina (Nf) Jäsenvaltioiden on laskettava kunkin polttoainetyypin (bensiinin ja dieselin) osalta sellaisten uusien henkilöautojen kokonaismäärä, jotka on rekisteröity ensimmäisen kerran niiden alueella. Kunkin polttoainetyypin f mukaan laskettu ensimmäisen kerran rekisteröityjen uusien henkilöautojen määrä on yhtä kuin Nf.2. Tiettyä polttoainetyyppiä käyttävien ensirekisteröityjen henkilöautojen keskimääräiset erityiset CO2-päästöt (Sf,ave) Kaikkien tiettyä polttoainetyyppiä käyttävien ensirekisteröityjen autojen erityisten CO2-päästöjen keskiarvo (Sf,ave) saadaan laskemalla yhteen yksittäisten tiettyä polttoainetyyppiä käyttävien ensirekisteröityjen henkilöautojen keskimääräiset CO2-päästöt Sf ja jakamalla näin saatu summa samaa polttoainetyyppiä käyttävien ensirekisteröityjen autojen määrällä Nf.Sf,ave = (1/Nf)  7 Ó Sf3. Kaikkien tietyn valmistajan tuottamien ja tiettyä polttoainetyyppiä käyttävien ensirekisteröityjen autojen keskimääräiset CO2-päästöt (Sf,ave,man) Keskiarvo saadaan laskemalla yhteen yksittäisten tietyn valmistajan tuottamien ja tiettyä polttoainetyyppiä käyttävien ensirekisteröityjen autojen erityiset CO2-päästöt Sf,man ja jakamalla näin saatu summa saman valmistajan tuottamien ja samaa polttoainetyyppiä käyttävien ensirekisteröityjen autojen kokonaismäärällä Nf,man.Sf,ave,man = (1/Nf,man)  7 Ó Sf,man4. Uusien henkilöautojen jakautuminen CO2-päästöluokkiin Kunkin polttoainetyypin osalta kirjataan, kuinka monta ensirekisteröityä henkilöautoa kuuluu kuhunkin seuraavaan CO2-päästöluokkaan: < 60, 60-80, 81-100, 101-120, 121-140, 141-160, 161-180, 181-200, 201-250, 251-300, ja > 300 g/km.5. Uusien henkilöautojen jakautuminen massaluokkiin Henkilöautojen massaluokat ovat seuraavat: < 650, 650-750, 751-850, 851-950, 951-1 050, 1 051-1 150, 1 151-1 250, 1 251-1 350, 1 351-1 550, 1 551-1 750 ja > 1 750 kg. Kunkin polttoainetyypin osalta kirjataan, kuinka monta ensirekisteröityä henkilöautoa kuuluu kuhunkin massaluokkaan, sekä kyseisten ajoneuvojen keskimääräinen paino ja niiden keskimääräiset erityiset CO2-päästöt.Jos tiettyyn massaluokkaan m kuuluvien ja tiettyä polttoainetyyppiä f käyttävien uusien autojen määrä on Nf,m, kyseisten ajoneuvojen keskimääräinen massa Mf,m,ave saadaan laskemalla yhteen kaikkien uusien autojen yksittäiset massat Mf,m ja jakamalla näin saatu summa autojen määrällä Nf,m.Mf,m,ave = (1/Nf,m)  7 Ó Mf,mJos Sf,m tarkoittaa tiettyyn massaluokkaan m kuuluvan ja tiettyä polttoainetyyppiä f käyttävän auton erityisiä CO2-päästöjä, tällaisten autojen erityisten CO2-päästöjen keskiarvo saadaan seuraavasti:Sf,m,ave = (1/Nf,m)  7 Ó Sf,m6. Ensirekisteröityjen henkilöautojen jakautuminen suurimman nettotehon mukaisiin luokkiin Suurimman nettotehon mukaiset luokat ovat seuraavat: < 30, 0-40, 41-50, 51-60, 61-70, 71-80, 81-90, 91-100, 101-110, 111-120, 121-130, 131-140, 141-150, 151-160, 161-170, ja > 180 kW. Kunkin polttoainetyypin osalta kirjataan, kuinka monta ensirekisteröityä henkilöautoa kuuluu kuhunkin nettoteholuokkaan, sekä kyseisten ajoneuvojen suurimpien nettotehojen keskiarvo ja niiden keskimääräiset erityiset CO2-päästöt.Jos tiettyyn suurimman nettotehon mukaiseen luokkaan p kuuluvien ja tiettyä polttoainetyyppiä f käyttävien uusien autojen määrä on Nf,p, kyseisten ajoneuvojen suurimpien nettotehojen keskiarvo Pf,p,ave saadaan laskemalla yhteen kaikkien uusien autojen yksittäiset suurimmat nettotehot Pf,p ja jakamalla näin saatu summa autojen määrällä Nf,p.Pf,p,ave = (1/Nf,p)  7 Ó Pf,pJos Sf,p tarkoittaa tiettyyn suurimman nettotehon mukaiseen luokkaan p kuuluvan ja tiettyä polttoainetyyppiä f käyttävän auton erityisiä CO2-päästöjä, tällaisten autojen erityisten CO2-päästöjen keskiarvo saadaan seuraavasti:Sf,p,ave = (1/Nf,p)  7 Ó Sf,p7. Ensirekisteröityjen henkilöautojen jakautuminen iskutilavuusluokkiin Iskutilavuusluokat ovat seuraavat < 700, 700-800, 801-900, 901-1000, 1 001-1 100, 1 101-1 200, 1 201-1 300, 1 301-1 400, 1 401-1 500, 1 501-1 600, 1 601-1 700, 1 701-1 800, 1 801-1 900, 1 901-2 000, 2 001-2 100, 2 101-2 200, 2 201-2 400, 2 401-2 600, 2 601-2 800, 2 801-3 000, ja > 3 000 cm³. Kunkin polttoainetyypin osalta kirjataan, kuinka monta ensirekisteröityä henkilöautoa kuuluu kuhunkin iskutilavuusluokkaan, sekä kyseisten ajoneuvojen iskutilavuuksien keskiarvo ja niiden keskimääräiset erityiset CO2-päästöt.Jos tiettyyn iskutilavuusluokkaan c kuuluvien ja tiettyä polttoainetyyppiä f käyttävien uusien autojen määrä on Nf,c, kyseisten ajoneuvojen iskutilavuuksien keskiarvo Cf,c,ave saadaan laskemalla yhteen kaikkien uusien autojen yksittäiset iskutilavuudet Cf,c ja jakamalla näin saatu summa autojen määrällä Nf,c.Cf,c,ave = (1/Nf,c)  7 Ó Cf,cJos Sf,c tarkoittaa tiettyyn iskutilavuusluokkaan c kuuluvan ja tiettyä polttoainetyyppiä f käyttävän auton erityisiä CO2-päästöjä, tällaisten autojen erityisten CO2-päästöjen keskiarvo saadaan seuraavasti:Sf,c,ave = (1/Nf,c)  7 Ó Sf,cLIITE IV Komissiolle lähetettävien valvontatietojen muoto Seuraavassa esitetään pääpiirteittäin, missä muodossa jäsenvaltioiden on lähetettävä komissiolle valvontatiedot, jotka on laskettu liitteessä III kuvattuja menetelmiä käyttäen.1. Kaikkien tiettyä polttoainetyyppiä käyttävien ensirekisteröityjen henkilöautojen erityisten CO2-päästöjen keskiarvo Jäsenvaltioiden on ilmoitettava kunkin polttoainetyypin osalta ensirekisteröityjen henkilöautojen määrä ja kyseisten autojen erityisten CO2-päästöjen keskiarvo. Tiedot esitetään jäljempänä kuvatulla tavalla taulukkona, jossa CO2-päästöjen arvot on pyöristetty lähimpään kokonaislukuun.>TAULUKON PAIKKA>2. Erityisten CO2-päästöjen keskiarvo valmistajan ja polttoainetyypin mukaan laskettuna Kaikkia ensirekisteröityjä henkilöautoja koskevat tiedot on jaettava valmistajan mukaisiin luokkiin ja edelleen polttoainetyypin (bensiinin ja dieselin) mukaisiin alaluokkiin. Jäsenvaltioiden on esitettävä jokaisesta alaluokasta erityisten CO2-päästöjen keskiarvo ja niiden ajoneuvojen määrä, jonka perusteella se on laskettu. Vaaditut tiedot lähetetään jäljempänä esitetyn taulukon muodossa. CO2-päästöjen keskiarvot pyöristetään lähimpään kokonaislukuun.>TAULUKON PAIKKA>3. Uusien henkilöautojen jakautuminen CO2-päästöluokkiin Jäsenvaltioiden on ilmoitettava kunkin polttoainetyypin osalta jäljempänä kuvatussa muodossa, valmistajan ja kaikkien valmistajien kokonaismäärien mukaan, kuinka monta uutta henkilöautoa on kirjattu kuhunkin CO2-päästöluokkaan.>TAULUKON PAIKKA>>TAULUKON PAIKKA>4. Uusien henkilöautojen jakautuminen massa-, teho- ja iskutilavuusluokkiin Ajoneuvot jaetaan massan, tehon ja iskutilavuuden mukaan eri luokkiin, ja kustakin luokasta kerätyt tiedot lähetetään komissiolle. Jokaisesta luokasta esitetään tiedot, valmistajan ja kaikkien valmistajien kokonaismäärien mukaan, ensirekisteröityjen ajoneuvojen määrästä, niiden keskimääräisestä massasta, tehosta ja iskutilavuudesta ja niiden erityisten CO2-päästöjen keskiarvosta. Massan, tehon ja iskutilavuuden sekä erityisten CO2-päästöjen arvot pyöristetään lähimpään kokonaislukuun.>TAULUKON PAIKKA>>TAULUKON PAIKKA>>TAULUKON PAIKKA>>TAULUKON PAIKKA>>TAULUKON PAIKKA>>TAULUKON PAIKKA>


Avis juridique important

|

52002PC0473

Ehdotus Neuvoston päätös Ranskan merentakaisten departementtien meriverojärjestelmästä 22 päivänä joulukuuta 1989 tehdyn päätöksen 89/688/ETY muuttamisesta  /* KOM/2002/0473 lopull. - CNS 2002/0209 */

Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖS Ranskan merentakaisten departementtien meriverojärjestelmästä 22 päivänä joulukuuta 1989 tehdyn päätöksen 89/688/ETY muuttamisesta(komission esittämä)PERUSTELUT1. Ranskan merentakaisten departementtien meriverojärjestelmästä 22. joulukuuta 1989 tehdyn päätöksen 89/688/ETY [1] 2 artiklan 3 kohdan mukaan ottaen huomioon merentakaisten departementtien erityisrajoitukset paikalliselle tuotannolle voidaan myöntää osittainen tai täydellinen vapautus meriverosta enintään kymmeneksi vuodeksi veron käyttöönoton jälkeen. Kyseinen määräaika päättyy 31. joulukuuta 2002, sillä vero otettiin käyttöön 1. tammikuuta 1993 17. heinäkuuta 1992 annetulla lailla nro 92-676 [2], jolla 22. joulukuuta 1989 tehty päätös 89/688/ETY saatettiin osaksi Ranskan lainsäädäntöä.[1]  EYVL L 399, 30.12.1989, s. 46.[2]  Ranskan virallinen lehti, 19.7.2002, s. 9697.2. Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohta, joka tuli voimaan 1. toukokuuta 1999, korvaa 227 artiklan 2 kohdan, johon vuonna 1989 tehty neuvoston päätös perustui. Se on Euroopan unionin syrjäisimpiin alueisiin sovellettava oikeudellinen kehys, jonka mukaisesti voidaan toteuttaa toimenpiteitä alueiden pysyvien haittatekijöiden lievittämiseksi. Komissio antoi 14. maaliskuuta 2000 kertomuksen [3] perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdan toimeenpanoon tähtäävistä toimista Euroopan Unionin syrjäisimpien alueiden osalta. Kertomuksessa todetaan, että 299 artiklan 2 kohdan mukaan syrjäisimpiin alueisiin sovellettavat verotukselliset erityistoimenpiteet ovat hyväksyttäviä siinä määrin kuin ne ovat perusteltuja näiden alueiden haittojen perusteella. Näiden syrjäisimpiin alueisiin sovellettavien verotustoimenpiteiden tulevaisuutta on tarkasteltava asianomaisten jäsenvaltioiden toimittamien yksityiskohtaisten pyyntöjen perusteella.[3]  KOM(2000) 147 lopullinen.3. Komissio antoi 24. marraskuuta 1999 neuvoston päätöksen 89/688/ETY 3 artiklan mukaisesti neuvostolle kertomuksen [4], jossa se arvioi yhteisön meriverojärjestelmää sen voimaantulosta alkaen. Kertomuksen mukaan Ranskan neljä merentakaista departementtia ovat erityisen syrjäisen asemansa vuoksi paljon vaikeammassa taloudellisessa ja sosiaalisessa tilanteessa kuin muu Euroopan unionin alue. Siinä korostetaan meriveron ja paikalliselle tuotannolle myönnettävien vapautusten merkitystä seuraavat seikat huomioon ottaen. Meriveron ansiosta paikallisyhteisöt voivat auttaa uhattuina olevien alojen selviytymistä epäsuotuisassa taloudellisessa ympäristössä ja pitää yllä kunkin alueen taloudellista ja sosiaalista kehitystä yhteisön politiikkoja täydentäen sekä säilyttää tietyn koulutuksen ja terveydenhuollon tason. Komissio muistuttaa kuitenkin raportissa, että Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen vahvistamien perusteiden mukaan meriverosta myönnettävien vapautusten on oltava välttämättömiä, suhteellisia ja täsmällisesti määriteltyjä.[4]  KOM(1999) 621 lopullinen.4. Ranska esitti 12. maaliskuuta 2002 Euroopan komissiolle yksityiskohtaisen pyynnön siitä, että meriverosta vapauttamista voitaisiin jatkaa vielä kymmenen vuoden ajan.5. Komissio on tarkastellut pyyntöä ja arvioi, että nyt voimassa olevan järjestelmän voimassaolon päätyttyä sovellettavien vapautusten luonne olisi määriteltävä tarkemmin. Tulevaisuudessa sovellettavien vapautusten luonteen määrittely on tarpeen, jotta voitaisiin arvioida niiden suhteellisuutta ja välttämättömyyttä. Se on tarpeen myös, jotta voitaisiin arvioida perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdassa määrättyä edellytystä, jonka mukaan sen nojalla toteutetuilla toimenpiteillä ei saa heikentää yhteisön oikeusjärjestyksen, sisämarkkinat ja yhteiset politiikat mukaan luettuina, yhtenäisyyttä ja johdonmukaisuutta. Jotta voitaisiin laatia pitkäkestoinen järjestelmä, Ranskan viranomaisten on lisäksi toimitettava lisätietoja ja komission on arvioitava tilannetta.6. Näiden toimien ei kuitenkaan saisi vaikuttaa haitallisesti merentakaisissa departementeissa sovellettavan verotusjärjestelmän jatkuvuuteen. On yleisesti todettava, että Ranskan merentakaisten departementtien kehityksessä on huomattavia rakenteellisia viivästyksiä. Kehitystä hidastavat tekijät ja ilmiöt ja niiden yhdistetty vaikutus haittaavat vakavasti departementtien taloudellista ja sosiaalista kehitystä. Tästä on osoituksena se, että bruttokansantuotteen keskiarvot ovat edelleenkin alle 50 prosenttia yhteisön keskiarvosta ja että ikärakenteeltaan nuoren väestön työttömyysluvut on jatkuvasti Euroopan unionin suurimpia. Nämä osoittimet vahvistavat, että haittojen pysyvyys, joka todetaan myös perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdassa, rasittaa edelleen suuresti departementtien kehitystä ja oikeuttaa haittoja lievittävien toimenpiteiden voimassaolon jatkamisen.7. Haittoja lievittämällä voidaan auttaa paikallista tuotantoa säilymään hengissä ja jopa kehittymään. On todettava, että kyseisten alueiden eristyneisyys ja kaukainen sijainti tavarantoimittajista ja ulkoisista markkina-alueista lisää paikallisen tuotannon kustannuksia. Talouden heikkoa tilaa pahentaa lisäksi markkinoiden suppeus ja yritysten pieni koko sekä tuotannon yksipuolisuus. Samaten on todettava, että tuotantovälineiden tuotos on Ranskan muiden departementtien tuotosta pienempi teollisuuden tuotantovälineisiin ja työntekijöiden koulutukseen liittyvien vaikeuksien vuoksi. Lisäksi departementtien alueellinen ympäristö heikentää osaltaan yritysten kilpailukykyä, sillä ne sijaitsevat kehitysalueilla, joiden taloudellinen tilanne on heikko mutta jotka ovat tuotantokustannusten suhteen erittäin kilpailukykyisiä ja melko suljettuja tuonnilta.8. Vapautuksilla meriverosta tuetaan paikallista tuotantoa. Niiden jatkuvuus olisi siis taattava, mitä korostetaan myös edellä mainitussa 14. maaliskuuta 2000 annetussa komission kertomuksessa, 25. lokakuuta 2000 annetussa Euroopan parlamentin päätöslauselmassa [5] ja viimeksi Sevillassa 22. ja 23. kesäkuuta 2002 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmien 59. kohdassa.[5]  EYVL C 197, 12.7.2001, s. 197.9. Tämän vuoksi neuvoston päätöksen 89/688/ETY 2 artiklan 3 kohdan, jossa säädetään Ranskan merentakaisten departementtien paikalliselle tuotannolle myönnettävistä vapautuksista meriverosta, soveltamisaikaa olisi pidennettävä väliaikaisesti 1. tammikuuta 2003 alkaen lyhyellä ajanjaksolla eli yhdellä vuodella. Todettakoon, että tämän päätöksen säännökset eivät rajoita EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan mahdollista soveltamista.Artiklojen sisältö1 artiklaArtiklalla pidennetään lyhyellä ajanjaksolla eli yhdellä vuodella neuvoston asetuksella 89/688/ETY vahvistettua määräaikaa, jona Ranskan merentakaisten departementtien paikalliselle tuotannolle voidaan myöntää vapautuksia meriverosta.2 artiklaArtiklassa vahvistetaan päätöksen soveltamisen alkamisajankohta. Jatkuvuuden varmistamiseksi päivämääräksi vahvistetaan 1. tammikuuta 2003.3 artiklaArtiklassa mainitaan, kenelle päätös on osoitettu.2002/0209 (CNS)Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖS Ranskan merentakaisten departementtien meriverojärjestelmästä 22 päivänä joulukuuta 1989 tehdyn päätöksen 89/688/ETY muuttamisestaEUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 299 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan,ottaa huomioon komission ehdotuksen [6],[6]  EYVL C [...], [...], s. [...].ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon [7],[7]  EYVL C [...], [...], s. [...].sekä katsoo seuraavaa:(1) Ranskan merentakaisten departementtien meriverojärjestelmästä 22 päivänä joulukuuta 1989 tehdyn päätöksen 89/688/ETY 2 artiklan 3 kohdan mukaan ottaen huomioon merentakaisten departementtien erityisrajoitukset paikalliselle tuotannolle voidaan myöntää osittainen tai täydellinen vapautus meriverosta enintään kymmeneksi vuodeksi veron käyttöönoton jälkeen. Tämän määräaika päättyy 31 päivänä joulukuuta 2002, sillä vero on otettu käyttöön 1 päivänä tammikuuta 1993 17 päivänä heinäkuuta 1992 annetulla Ranskan lailla.(2) Päätöksen 89/688/ETY 3 artiklan mukaisesti komission on laadittava kertomus järjestelmän soveltamisesta, jotta voitaisiin arvioida sen vaikutuksia ja mahdollista tarvetta jatkaa verovapautusten soveltamista. Neuvostolle 24 päivänä marraskuuta 1999 osoittamassaan kertomuksessa [8] komissio toteaa, että Ranskan neljän merentakaisen departementin taloudellinen ja sosiaalinen tilanne on paljon haavoittuvampi kuin Euroopan unionin muiden alueiden niiden erittäin syrjäisen sijainnin vuoksi, ja korostaa meriveron ja siitä paikalliselle tuotannolle myönnettyjen vapautusten merkitystä alueiden sosiotaloudelliselle kehitykselle.[8]  KOM(1999) 621 lopullinen.(3) Perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdan, jolla on Amsterdamin sopimuksen mukaisesti muutettu 227 artiklaa ja korvattu se, toimeenpanoon tähtäävistä toimista 14 päivänä maaliskuuta 2000 annetun komission kertomuksen [9] mukaan kyseinen artikla on pantava täytäntöön yhteistyössä asianomaisten jäsenvaltioiden kanssa näiden esittämien yksityiskohtaisten pyyntöjen perusteella.[9]  KOM(2000) 147 lopullinen.(4) Ranska esitti 12 päivänä maaliskuuta 2002 komissiolle yksityiskohtaisen pyynnön siitä, että meriverosta vapauttamista voitaisiin jatkaa vielä kymmenen vuoden ajan.(5) Komissio on tarkastellut pyyntöä ja arvioi, että nyt voimassa olevan järjestelmän voimassaolon päätyttyä sovellettavien vapautusten luonne olisi määriteltävä tarkemmin. Jotta voitaisiin laatia pitkäkestoinen järjestelmä, Ranskan viranomaisten on lisäksi toimitettava lisätietoja ja komission on arvioitava tilannetta.(6) Näiden toimien ei kuitenkaan saisi vaikuttaa haitallisesti merentakaisissa departementeissa sovellettavan verotusjärjestelmän jatkuvuuteen.(7) On yleisesti todettava, että Ranskan merentakaisten departementtien kehityksessä on huomattavia rakenteellisia viivästyksiä. Kehitystä hidastavat tekijät ja ilmiöt ja niiden yhdistetty vaikutus haittaavat vakavasti departementtien taloudellista ja sosiaalista kehitystä. Tästä on osoituksena se, että bruttokansantuotteen keskiarvot ovat edelleenkin alle 50 prosenttia yhteisön keskiarvosta ja että ikärakenteeltaan nuoren väestön työttömyysluvut on jatkuvasti Euroopan yhteisön suurimpia. Nämä osoittimet vahvistavat, että haittojen pysyvyys, joka todetaan myös perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdassa, rasittaa edelleen suuresti departementtien kehitystä ja oikeuttaa haittoja lievittävien toimenpiteiden voimassaolon jatkamisen.(8) Alueiden haittoja lievittämällä voidaan auttaa paikallista tuotantoa säilymään hengissä ja jopa kehittymään. On todettava, että kyseisten alueiden eristyneisyys ja kaukainen sijainti tavarantoimittajista ja ulkoisista markkina-alueista lisää paikallisen tuotannon kustannuksia. Talouden heikkoa tilaa pahentaa lisäksi markkinoiden suppeus ja yritysten pieni koko sekä tuotannon yksipuolisuus. Tuotantovälineiden tuotos on Ranskan muiden departementtien tuotosta pienempi teollisuuden tuotantovälineisiin ja työntekijöiden koulutukseen liittyvien vaikeuksien vuoksi. Lisäksi departementtien alueellinen ympäristö heikentää osaltaan niiden yritysten kilpailukykyä, sillä ne sijaitsevat kehitysalueilla, joiden taloudellinen tilanne on heikko mutta jotka ovat tuotantokustannusten suhteen erittäin kilpailukykyisiä ja melko suljettuja tuonnilta.(9) Vapautuksilla meriverosta tuetaan paikallista tuotantoa. Toimenpiteiden jatkuvuus olisi varmistettava.(10) Edellä selostetuista syistä päätöksen 89/688/ETY voimassaoloaikaa olisi pidennettävä lyhyellä ajanjaksolla.(11) Päätös 89/688/ETY on tämän vuoksi muutettava.(12) Tämä päätös ei rajoita perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan mahdollista soveltamista,ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:1 artiklaKorvataan päätöksen 89/688/ETY 2 artiklan 3 kohdassa oleva viittaus kymmenen vuoden ajanjaksoon viittauksella yhdentoista vuoden ajanjaksoon.2 artiklaTätä päätöstä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2003.3 artiklaTämä päätös on osoitettu Ranskan tasavallalle.Tehty BrysselissäNeuvoston puolestaPuheenjohtaja>TAULUKON PAIKKA>


Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52007PC0239

Ehdotus neuvoston päätös Euroopan kehitysrahaston rahoittamiseen osallistuvien jäsenvaltioiden rahoitusosuuksien vahvistamisesta (vuoden 2007 lisäerä)  /* KOM/2007/0239 lopull. */

	[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |Bryssel 7.5.2007KOM(2007) 239 lopullinenEhdotusNEUVOSTON PÄÄTÖSEuroopan kehitysrahaston rahoittamiseen osallistuvien jäsenvaltioiden rahoitusosuuksien vahvistamisesta (vuoden 2007 lisäerä)(komission esittämä)PERUSTELUTYhdeksännen EKR:n varainhoitoasetuksen voimaantulosta asti neuvosto on päättänyt komission ehdotuksesta kustakin rahoituserästä, jotka jäsenvaltiot suorittavat EKR:n rahoittamiseksi. Jäsenvaltiot suorittavat suoraan Euroopan investointipankille (EIP) rahoitusosuudet, jotka koskevat EIP:n hallinnoimia yhdeksännen EKR:n välineitä. Muita välineitä koskevat rahoitusosuudet suoritetaan komissiolle.Tämä ehdotus koskee varainhoitovuoden 2007 rahoitusosuuksien lisäerää, jonka EIP pyysi hallinnoimansa yhdeksännen EKR:n välineiden rahoittamiseksi. Yhdeksännen EKR:n varainhoitoasetuksen 38 artiklan 2 kohdan mukaisesti rahoitusosuudet erääntyvät ja ne suoritetaan, ellei neuvosto päätä toisin, mahdollisimman lyhyessä määräajassa, joka vahvistetaan näiden maksujen suorittamispyyntöä koskevassa päätöksessä ja joka voi olla enintään kolme kuukautta. Komissio ehdottaa neuvostolle saman aikataulun vahvistamista kuin mikä on voimassa rahoitusosuuksia koskevissa toisessa ja kolmannessa päätöksessä. Komissio ehdottaa, että jäsenvaltiot suorittavat erän rahoitusosuudet viimeistään 21 kalenteripäivän kuluttua siitä päivästä, jolloin ne ovat saaneet tiedon neuvoston päätöksestä.Yhdeksännen EKR:n varainhoitoasetuksen 40 artiklan 4 kohdassa säädetään, että jos maksettavia rahoitusosuuksia ei ole maksettu annetuissa määräajoissa, kyseiseltä jäsenvaltiolta peritään maksamattomalta määrältä korko samassa artiklassa vahvistettujen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti.Komissio haluaa huomauttaa, että hallinnoimiensa välineiden osalta se odottaa maksujen suorittamista 18. lokakuuta 2006 annetussa tiedonannossa KOM(2006) 612 lopullinen esitettyjä arvioita nopeammin. Komissio ehdottaa neuvostolle, että toisessa ja kolmannessa erässä maksetaan tavanomaisessa määräajassa suuremmat rahoitusosuudet EKR:n rahoituksen varmistamiseksi vuonna 2007.EhdotusNEUVOSTON PÄÄTÖSEuroopan kehitysrahaston rahoittamiseen osallistuvien jäsenvaltioiden rahoitusosuuksien vahvistamisesta (vuoden 2007 lisäerä)EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden ryhmän jäsenten sekä Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden välisen Cotonoussa (Beninissä) 23 päivänä kesäkuuta 2000[1] allekirjoitetun ja Luxemburgin suuriruhtinaskunnassa 25 päivänä kesäkuuta 2005[2] tarkistetun kumppanuussopimuksen,ottaa huomioon neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien sisäisen sopimuksen, joka allekirjoitettiin Cotonoussa (Beninissä) 23 päivänä kesäkuuta 2000, Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden ryhmän sekä Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden välisen kumppanuussopimuksen rahoituspöytäkirjan mukaisesta yhteisön tukien rahoituksesta ja hoidosta, jäljempänä ’sisäinen sopimus’[3], ja erityisesti sen 10 artiklan 4 kohdan,ottaa huomioon merentakaisten maiden ja alueiden assosiaatiosta Euroopan yhteisöön 27 päivänä marraskuuta 2001 tehdyn neuvoston päätöksen 2001/822/EY[4],ottaa huomioon 27 päivänä maaliskuuta 2003 annetun varainhoitoasetuksen[5], jota sovelletaan yhdeksänteen Euroopan kehitysrahastoon, jäljempänä 'yhdeksännen EKR:n varainhoitoasetus',ottaa huomioon komission ehdotuksen[6],sekä katsoo seuraavaa:(1) Komissio ilmoitti neuvostolle 18 päivänä lokakuuta 2006 varainhoitovuonna 2007 suoritettaviksi ennakoimansa maksut sekä suorittamispyyntöjen aikataulun. Neuvosto teki 18 päivänä joulukuuta 2006 päätöksen jäsenvaltioiden EKR:ään maksettavien rahoitusosuuksien suorittamispyyntöjä koskevan aikataulun vahvistamisesta varainhoitovuodelle 2007.(2) Neuvosto teki 18 päivänä joulukuuta 2006 päätöksen vuoden 2007 ensimmäisen erän rahoitusosuuksista, jotka jäsenvaltioiden on suoritettava komissiolle ja Euroopan investointipankille.(3) Euroopan investointipankki ilmoitti komissiolle, että suunnitellut rahoitusosuudet eivät olleet riittäviä investointikehyksen todellisiin tarpeisiin nähden ja 80 miljoonan euron lisärahoitus oli välttämätöntä,(4) Sisäisen sopimuksen 10 artiklan 4 kohdassa säädetään mahdollisuudesta ehdottaa lisäerien suorittamista.(5) Yhdeksännen EKR:n varainhoitoasetuksen 38 artiklan 2 kohdan neljännessä alakohdassa säädetään, että neuvoston päättämät lisärahoitusosuudet erääntyvät ja ne suoritetaan, ellei neuvosto päätä toisin, mahdollisimman lyhyessä määräajassa, joka vahvistetaan näiden maksujen suorittamispyyntöä koskevassa päätöksessä ja joka voi olla enintään kolme kuukautta.(6) Yhdeksännen EKR:n varainhoitoasetuksen 133 artiklan 2–4 kohdan mukaan yhdeksännen EKR:n rahoitusosuuksien suorittamispyyntöjä koskevaa menettelyä noudatetaan myös aiempia EKR:iä koskevien päätösten täytäntöönpanossa,ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:1 artiklaVuoden 2007 rahoitusosuuksien lisäerät, jotka jäsenvaltioiden on suoritettava komissiolle ja Euroopan investointipankille, esitetään liitteenä olevassa taulukossa.2 artiklaJäsenvaltiot suorittavat erän rahoitusosuudet viimeistään 21 kalenteripäivän kuluttua siitä päivästä, jolloin ne ovat saaneet tiedon neuvoston päätöksestä.3 artiklaTämä päätös on osoitettu yhdeksännen EKR:n rahoittamiseen osallistuville jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä […] päivänä […]kuuta […].Neuvoston puolestaPuheenjohtajaLIITEVuoden 2007 lisäerän rahoitusosuudet (euroina)JÄSENVALTIO | vastaanottaja Euroopan investointipankki | vastaanottaja komissio |SAKSA | 18 688 000 | 0 |BELGIA | 3 136 000 | 0 |TANSKA | 1 712 000 | 0 |ESPANJA | 4 672 000 | 0 |RANSKA | 19 440 000 | 0 |KREIKKA | 1 000 000 | 0 |IRLANTI | 496 000 | 0 |ITALIA | 10 032 000 | 0 |LUXEMBURG | 232 000 | 0 |ALANKOMAAT | 4 176 000 | 0 |PORTUGALI | 776 000 | 0 |YHDISTYNYT KUNINGASKUNTA | 10 152 000 | 0 |ITÄVALTA | 2 120 000 | 0 |SUOMI | 1 184 000 | 0 |RUOTSI | 2 184 000 | 0 |YHTEENSÄ | 80 000 000 | 0 |[1] EYVL L 317, 15.12.2000, s. 3.[2] EUVL L 287, 28.10.2005, s. 4.[3] EYVL L 317, 15.12.2000, s. 355.[4] EYVL L 314, 30.11.2001, s. 1.[5] EUVL L 83, 1.4.2003, s. 1.[6] EUVL C ...., s....


|

52010PC0653

Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖS ensimmäisen siirtymäkauden päätökseen saattamiselle asetettujen ehtojen täyttymisestä Kroatian tasavallassa Euroopan yhteisen ilmailualueen perustamista koskevan Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden, Albanian tasavallan, Bosnia ja Hertsegovinan, Bulgarian tasavallan, entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian, Islannin tasavallan, Kroatian tasavallan, Montenegron tasavallan, Norjan kuningaskunnan, Romanian, Serbian tasavallan ja Yhdistyneiden Kansakuntien väliaikaisen Kosovon-siviilioperaation monenvälisen sopimuksen nojalla  /* KOM/2010/0653 lopull. - NLE 2010/0320 */

	[pic] | EUROOPAN KOMISSIO |Bryssel 9.11.2010KOM(2010) 653 lopullinen2010/0320 (NLE)EhdotusNEUVOSTON PÄÄTÖSensimmäisen siirtymäkauden päätökseen saattamiselle asetettujen ehtojen täyttymisestä Kroatian tasavallassa Euroopan yhteisen ilmailualueen perustamista koskevan Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden, Albanian tasavallan, Bosnia ja Hertsegovinan, Bulgarian tasavallan, entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian, Islannin tasavallan, Kroatian tasavallan, Montenegron tasavallan, Norjan kuningaskunnan, Romanian, Serbian tasavallan ja Yhdistyneiden Kansakuntien väliaikaisen Kosovon-siviilioperaation[1] monenvälisen sopimuksen nojallaPERUSTELUTEHDOTUKSEN TAUSTA-  Ehdotuksen perustelut ja tavoitteetNeuvosto hyväksyi vuonna 2006 Euroopan yhteistä ilmailualuetta (ECAA) koskevan monenvälisen sopimuksen, jäljempänä ’sopimus’, Euroopan yhteisön ja kahdeksan Länsi-Balkanin alueelta peräisin olevan assosioituneen osapuolen kanssa eli Albanian, Bosnia ja Hertsegovinan, Bulgarian, Kroatian, Entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian, Romanian, Serbian ja Montenegron sekä Yhdistyneiden Kansakuntien väliaikaisen Kosovon-siviilioperaation[2] kanssa (neuvoston päätös 2006/682/EY, EYVL L 285, 16.10.2006, s. 1).Sopimuksen tavoitteena on integroida EU:n naapurit Euroopan unionin lentoliikenteen sisämarkkinoille, joilla toimivat kaikki EU:n 27 jäsenvaltiota, Norja ja Islanti. Kahdeksan Kaakkois-Euroopasta peräisin olevaa assosioitunutta osapuolta aikoo soveltaa EU:n ilmailulainsäädäntöä (Euroopan unionin säännöstö) kokonaisuudessaan. Kun säännöstö on pantu kokonaan täytäntöön, ECAA:n kuuluvat lentoyhtiöt voivat vapaasti käyttää EU:n laajennettuja lentoliikenteen sisämarkkinoita.Sopimuksen nojalla kaikkien osapuolten lentoyhtiöt voivat tehdä suoria lentoja oman ja toisen osapuolen alueen välillä. Muiden oikeuksien myöntäminen riippuu kutakin yksittäistä assosioitunutta osapuolta koskevien erityisten siirtymäjärjestelyjen päätökseen saattamisesta, sellaisina kuin ne ovat määriteltyinä sopimuksessa.Kroatian tapauksessa ensimmäisen siirtymävaiheen päätökseen saattaminen edellyttää, että Kroatia panee EU:n keskeiset ilmailusäännökset täytäntöön sekä muun muassa ratifioi Montrealin yleissopimuksen ja perustaa riippumattoman ilmaliikenteen hallintaa säätelevän elimen. Näiden toimien toteuttaminen vahvistaisi eurooppalaisten ja kroatialaisten lentoyhtiöiden kaupallisia oikeuksia, erityisesti ns. viidennen vapauden liikenneoikeuksia tietyillä sopimuksen kattamilla alueilla.Sopimuksen 27 artiklan 3 kohdassa määrätään, että EU arvioi kunkin assosioituneen osapuolen asteittaista siirtymistä sopimuksen soveltamiseen.Jäsenvaltioiden ja Euroopan komission asiantuntijoista koostuva valtuuskunta vieraili Taiexin avustamana marraskuussa 2009 Zagrebissa tehdäkseen laajan arvioinnin siitä, miten pitkällä EU:n ilmailusäännöstön täytäntöönpano on Kroatiassa. Arviointi osoitti, että Kroatia täyttää ensimmäisen siirtymäkauden päätökseen saattamista koskevat ehdot, sellaisina kuin ne ovat vahvistettuina sopimuksen pöytäkirjassa IV. Arvioinnin myönteiset päätelmät annettiin tiedoksi jäsenvaltioille ja Kroatian hallitukselle ja niitä esitellään ECAA-sekakomitean tulevassa kokouksessa joulukuussa 2010.-  Yleinen taustaECAA-sopimus on nimenomaisesti tarkoitettu avoimeksi kehykseksi, johon voivat osallistua kaikki sellaiset Euroopan maat, jotka haluavat integroitua täysimittaisesti Euroopan lentoliikenteen sisämarkkinoihin.Sopimuksen edut ovat huomattavat, sillä-  sopimus luo uusia markkinamahdollisuuksia saavuttaa kaikki Balkanin alueen 52 miljoonaa asukasta ja luo siten lentoliikenteen sisämarkkinat, jotka koostuvat 35 maasta ja yli 500 miljoonasta asukkaasta; EU:n ja Kaakkois-Euroopan välinen lentoliikenne on kasvanut viime aikoina huomattavasti – 121 prosenttia vuodesta 2001 – ja tätä kehityssuuntaa vauhdittaa täysi integroituminen lentoliikenteen yhteisiin markkinoihin,-  sopimus tuottaa uusia mahdollisuuksia yrityksille ja kuluttajille, erityisesti koska matkailu kasvaa voimakkaasti rannikkoalueilla; alueen lentojen määrää koskevien ennusteiden mukaan vuosittainen kasvuvauhti on keskimäärin yli 6 prosenttia vuosina 2005–2011; alueella on 414 lentoasemaa, joilla on mahdollista harjoittaa lentotoimintaa, joten kasvua voi tapahtua vieläkin enemmän; tämän tuloksena kohtuuhintainen lentomatkustus on yhä useamman ulottuvilla; lisäksi sopimus edistää pääomavirtoja molemmin puolin, koska kahdenvälisiin sopimuksiin on sisällytetty omistajuutta ja valvontaa helpottavia sääntöjä,-  sopimuksen myötä kaikki kahdeksan ECAA-osapuolta sitoutuvat jatkamaan lainsäädäntönsä yhdenmukaistamista EU:n lainsäädännön kanssa, jotta turvastandardit olisivat yhtä korkeat ja kilpailu olisi vilpitöntä kaikkialla Euroopassa,-  sopimus poistaa jäljellä olevat markkinoille pääsyä rajoittavat esteet EU:n ja Balkanin välisiltä lennoilta ja luo siten tasapuoliset toimintaolosuhteet EU:n lentoyhtiöiden välille,-  sopimus ratkaisee ne ilmaliikenteen hallintajärjestelmän ongelmat, jotka ovat jäännös sota-ajalta ja perustuvat ilmatilan sulkemiseen,-  sopimuksen nojalla koko alue sitoutuu tekemään yhteistyötä ja parantamaan alueensisäisiä suhteita, mistä on etua tuleville Euroopan laajuisille integrointitoimille sekä-  sopimuksella perustetaan sekakomitea, joka vastaa sopimuksen tulkintaan ja soveltamiseen liittyvien kysymysten ratkaisemisesta.Se, että Kroatian edistyminen säännöstön täytäntöönpanossa on vahvistettu riippumattomasti, on hyvä uutinen kaikkien näiden näkökohtien kannalta ja hyvä merkki kaikkien niiden muiden siirtymävaiheessa olevien assosioituneiden osapuolten kannalta, joiden tavoitteena on liittyminen Euroopan lentoliikenteen sisämarkkinoihin.-  Voimassa olevat aiemmat säännöksetEuroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden, Albanian, Bosnia ja Hertsegovinan, Bulgarian, entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian, Islannin, Kroatian, Montenegron, Norjan, Romanian, Serbian ja Yhdistyneiden Kansakuntien väliaikaisen Kosovon-siviilioperaation monenvälinen sopimus Euroopan yhteisen ilmailualueen perustamisesta (EUVL L 285, 16.10.2006, s. 3).-  Johdonmukaisuus suhteessa unionin muuhun politiikkaan ja muihin tavoitteisiinTämä ehdotus on johdonmukainen EU:n lentoliikennepolitiikan (ks. komission tiedonanto yhteisön ulkoisen ilmailupolitiikan kehittämisestä, KOM(2005) 79 lopullinen) ja erityisesti EU:n naapuruuspolitiikan suhteen.KUULEMISET JA VAIKUTUSTEN ARVIOINTI-  Intressitahojen kuuleminenVoimassa olevan ECAA-sopimuksen täytäntöönpanon yhteydessä ei tarvitse järjestää kuulemista, mutta kaikki jäsenvaltiot ja sopimuksen assosioituneet osapuolet ovat jatkuvasti prosessissa mukana.-  Asiantuntijatiedon käyttöTärkeimmät järjestöt/asiantuntijat, joita on kuultuKroatiaan tehtiin marraskuussa 2009 vierailu osana niitä toimia, joilla seurataan Kroatian edistymistä ilmailualan säännöstön täytäntöönpanossa. Vierailun perusteella laadittu arviointi osoitti, että Kroatia täyttää ensimmäisen siirtymäkauden päätökseen saattamisen ehdot. Vierailun tehnyt valtuuskunta koostui jäsenvaltioiden asiantuntijoista talouden sääntelyn, lentoturvallisuuden, ilmailun turvaamisen ja ilmaliikenteen hallinnan (ATM) alalta sekä komission henkilöstön jäsenistä liikenteen ja liikkumisen pääosastosta ja Taiexista.-  Vaikutusten arviointiVaikutustenarviointia ei tarvitse tehdä.EHDOTUKSEEN LIITTYVÄT OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDAT-  Ehdotetun toimen lyhyt kuvausEhdotuksella pyritään täyttämään Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden hyväksymästä ECAA-sopimuksesta johtuvat velvoitteet.-  OikeusperustaEuroopan yhteisen ilmailualueen perustamista koskevan Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden, Albanian, Bosnia ja Hertsegovinan, Bulgarian, entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian, Islannin, Kroatian, Montenegron, Norjan, Romanian, Serbian ja Yhdistyneiden Kansakuntien väliaikaisen Kosovon-siviilioperaation monenvälisen sopimuksen 27 artiklan 4 kohta ja pöytäkirja IV.-  ToissijaisuusperiaateToissijaisuusperiaatetta sovelletaan, sillä ehdotus ei kuulu unionin yksinomaiseen toimivaltaan.Ehdotuksen tavoitteita ei voida riittävällä tavalla saavuttaa pelkästään jäsenvaltioiden toimin seuraavista syistä:Monenvälinen ECAA-sopimus on tehty unionin tasolla, ja kyseisen sopimuksen toimintaa koskevat päätökset voidaan antaa ainoastaan unionin tasolla.Ehdotus on näin ollen toissijaisuusperiaatteen mukainen.-  SuhteellisuusperiaateEhdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen seuraavista syistä:– Ehdotus edistää osaltaan lainsäädännön lähentymistä Euroopan unionin ja Kroatian välillä lentoliikennepalvelujen tarjonnan alalla ja tekee lentomatkustuksesta turvallisempaa ja tehokkaampaa.– Jäsenvaltiot ja Kroatia hoitavat edelleen perinteisiä, kansainväliseen lentoliikenteeseen liittyviä hallinnollisia tehtäviään, kuitenkin soveltaen yhdenmukaisesti yhteisiä sääntöjä.-  Sääntelytavan valintaEhdotettu säädös: neuvoston päätösMuut vaihtoehdot eivät soveltuisi seuraavista syistä:Monenvälisen sopimuksen 27 artiklan 4 kohdan ja pöytäkirjan IV mukaan neuvoston päätöksen antaminen edellyttää, että Kroatian todetaan täyttävän ensimmäisen siirtymäkauden päätökseen saattamisen ehdot.TALOUSARVIOVAIKUTUKSETEhdotuksella ei ole vaikutuksia unionin talousarvioon.LISÄTIEDOT-  Euroopan talousalueen jäsenet.Tällä päätöksellä on vaikutuksia EEA:n jäsenille, Norjalle ja Islannille, koska ne ovat allekirjoittaneet monenvälisen sopimuksen.2010/0320 (NLE)EhdotusNEUVOSTON PÄÄTÖSensimmäisen siirtymäkauden päätökseen saattamiselle asetettujen ehtojen täyttymisestä Kroatian tasavallassa Euroopan yhteisen ilmailualueen perustamista koskevan Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden, Albanian tasavallan, Bosnia ja Hertsegovinan, Bulgarian tasavallan, entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian, Islannin tasavallan, Kroatian tasavallan, Montenegron tasavallan, Norjan kuningaskunnan, Romanian, Serbian tasavallan ja Yhdistyneiden Kansakuntien väliaikaisen Kosovon-siviilioperaation[3] monenvälisen sopimuksen nojalla (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden, Albanian tasavallan, Bosnia ja Hertsegovinan, Bulgarian tasavallan, entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian, Islannin tasavallan, Kroatian tasavallan, Montenegron tasavallan, Norjan kuningaskunnan, Romanian, Serbian tasavallan ja Yhdistyneiden Kansakuntien väliaikaisen Kosovon-siviilioperaation[4] monenvälisen sopimuksen Euroopan yhteisen ilmailualueen perustamisesta, jäljempänä ’sopimus’, ja erityisesti sen 27 artiklan 4 kohdan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,sekä katsoo seuraavaa:1.  Sopimuksen 27 artiklan 1 kohdassa määrätään osapuolten välisistä siirtymäjärjestelyistä.2.  Sopimuksen pöytäkirjassa IV vahvistetaan Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden sekä Kroatian tasavallan väliset siirtymäjärjestelyt.3.  Sopimuksen 27 artiklan 3 kohdassa määrätään, että EU arvioi kunkin assosioituneen osapuolen asteittaista siirtymistä ECAA-sopimuksen täysimittaiseen soveltamiseen.4.  Euroopan komission järjestämä arviointi osoitti, että Kroatian tasavalta täyttää ensimmäisen siirtymäkauden päätökseen saattamista koskevat ehdot, sellaisina kuin ne ovat vahvistettuina sopimuksen pöytäkirjassa IV.5.  Sopimuksen 27 artiklan 4 kohdassa määrätään, että jos Euroopan unioni katsoo edellytysten täyttyvän, se ilmoittaa asiasta sekakomitealle ja tekee sen jälkeen päätöksen, jonka mukaan asianomainen assosioitunut osapuoli voi joko siirtyä seuraavaan siirtymäkauteen tai liittyä täysimääräisesti Euroopan yhteiseen ilmailualueeseen.6.  Neuvosto on tyytyväinen siihen, että Kroatian tasavalta täyttää ensimmäisen siirtymäkauden päätökseen saattamista koskevat ehdot, sellaisina kuin ne ovat vahvistettuina sopimuksen pöytäkirjassa IV,ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:Ainoa artiklaKroatian tasavalta voi siirtyä toiseen siirtymäkauteen Euroopan yhteisen ilmailualueen perustamista koskevan Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden, Albanian tasavallan, Bosnia ja Hertsegovinan, Bulgarian tasavallan, entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian, Islannin tasavallan, Kroatian tasavallan, Montenegron tasavallan, Norjan kuningaskunnan, Romanian, Serbian tasavallan ja Yhdistyneiden Kansakuntien väliaikaisen Kosovon-siviilioperaation[5] monenvälisen sopimuksen pöytäkirjan IV nojalla.Tehty Brysselissä […].Neuvoston puolesta [1] Kesäkuun 10 päivänä 1999 hyväksytyn YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselman 1244 mukaisesti.[2] Kesäkuun 10 päivänä 1999 hyväksytyn YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselman 1244 mukaisesti.[3] Kesäkuun 10 päivänä 1999 hyväksytyn YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselman 1244 mukaisesti.[4] Kesäkuun 10 päivänä 1999 hyväksytyn YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselman 1244 mukaisesti.[5] Kesäkuun 10 päivänä 1999 hyväksytyn YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselman 1244 mukaisesti.