Hos William Shakespeare har blank verse en varieret, ikke nødvendigvis jambisk rytme, som i Hamlets monolog: To be or not to be, that is the question, (2+2 tryk, med cæsur) Whether 'tis nobler in the mind to suffer (3 tryk, evt. 2+1) The slings and arrows of outrageous fortune ... (2+2 tryk) Hos senere engelske digtere som Milton og Dryden er der allerede tale om et mere glat, regelmæssigt jambisk versemål.