Derimod bekæmpede Tiedje tanken om opfyldelse af § 5 i den i 1866 indgåede Pragfred idet han mente, at Slesvigs indlemmelse i Preussen var en naturlig følge af den historiske udvikling og dets besiddelse af så stor betydning for Tysklands magtstilling, at tyskerne "med ren og glad samvittighed" kunde afvise kravet om en grænseflytning.