Han skrev: "Fattigdom i et demokrati er at foretrække for såkaldt velstand blandt diktatorer, ligesom frihed er at foretrække for slaveri." For ham var "den veldrevne polis den største kilde til succes, og alt afhænger deraf." Ledelsen skulle lægge vægt på at uddele midler til de fattige, gøre dem tjenester og være venlig mod dem, "så er resultatet medfølelse, isolationens ophør, dannelse af kammeratskab, gensidig hjælp og enighed mellem borgerne".