Han gjorde sig snart bemærket ved de egenskaber, der udmærkede ham i hans senere diplomatiske karriere, flid og nøjagtighed, takt og diskretion og en betydelig evne til at redigere med fin sans for de sproglige nuancer og med undgåelse af al smagløs fraseologi. 15. december 1847 sendtes han som interimistisk legationssekretær til Berlin, men da krigen udbrød, vendte han tilbage til ministeriet og udnævntes 18. august 1848 til ekspeditionssekretær.