Indtil da havde købstæderne næsten styret handelen med landets største næringsgruppe, landbrugerne, idet der var forholdsvis få steder, i hvert fald i de tættere befolkede dele af landet, der lå fjernere end de 2 mil, hvorud til købstædernes handelsrettigheder strakte sig, og de 1½ mil, som gjaldt for håndværksudøvelse.