Denne stilling var i den tid overordentlig vigtig og indflydelsesrig, idet statssekretæren på grund af sin færdighed i det franske sprog foredrog alle norske anliggender og ekspeditioner for kong Karl Johan på tomandshånd uden konstitutionelt ansvar, hvorefter kongen i al korthed afgjorde sagerne i statsrådet, hvis fleste medlemmer ikke talte fransk, så at Due måtte fungere som tolk.