Efter at have offentliggjort forskellige, navnlig retshistoriske og kritiske studier, Processualische Consumtion und Rechtskraft des Erkenntnisses (1864), Kritik der Justinianischen Codex (1867), og Kritische Versuche im Gebiete des römischen Rechts (1870) og andre, koncentrerede han hele sin videnskabelige kraft på en kritisk udgave af de romerske retskilder, dels i forening med Theodor Mommsen og Wilhelm Studemund, dels alene.