Igen i NH 35.2 forlyder det: “I vores forfædres haller var det anderledes; portrætter var de genstande, der blev fremvist for at blive set på, ikke statuer af fremmede kunstnere, ikke bronzer ikke marmor, men voks modeller af ansigter, var placeret hver især i sit eget sideskab, for at udvise lighed når det blev båret ved begravelsesoptog i klanen og altid når et medlem af denne var død, således at alle husets medlemmer, der på noget tidspunkt havde eksisteret, var til stede.