Indtil ca. 1800 var højtysk et rent skriftsprog, som plattysktalende i Nordtyskland lærte som fremmedsprog, men derefter begyndte "dannede" nordtyskere at skifte til et skriftnært højtysk som talesprog, og denne version af højtysk bredte sig takket været Preussens dominerende stilling sydover, hvor den delvis fortrængte de gamle højtyske dialekter og kom til at udgøre standardssproget.