Christian Baun skrev i 1932:  Hos os er faren ikke den, at den historiske frelseskendsgerning forflygtiges af hensyn til forstanden, men hos os er faren den, at det historiske træder i baggrunden af hensyn til følelsen og oplevelsen. (…) Og hvor ofte har vi ikke hørt f.eks. prædikener, der mere var foredrag om psykologiske processer end om Guds skabende og frelsende gerning, eller helliggørelsesprædikener, hvor grundtonen var, hvad mennesker kan og skal og ikke Guds værk?” (citeret fra Bevægelse i Tiden – glimt fra KFUM og KFUKs historie) Hermed blev der lagt markant afstand til Olfert Ricard-tidens teologi og forkyndelse.