Asiatisk kompagni fik sine kongelige privilegier ved oktroj af 12. april 1732 og udviklede sig til et foretagende af stor betydning for Danmarks handel og økonomi. Aktiekapitalen var oprindeligt blot 100.000 rigsdaler fordelte på 400 aktier à 250 rigsdaler. Kongen selv tegnede sig for 19 aktier. Denne grundkapital var dog alene beregnet på at indløse Tranquebar. Til ekspeditionernes udrustning og andre udgifter måtte aktionærerne gøre tilskud for hver gang i forhold til antallet af deres aktier, for 6 skibe i 1746 således ca. 4½ mio. rigsdaler. Eksport var der kun lidt af, og udrustningen var kostbar, besætningerne bestod således af 100—150 mand, og ikke få skibe gik tabt. Men foretagenderne var alligevel som regel meget gevinstgivende. De hjemførte varer solgtes ved auktioner. 1734—45 indbragte disse 9,16 mio. rigsdaler; af varerne udførtes atter af landet for 6,43 mio. rigsdaler. I Christian 6.s regeringsår tjente aktionærerne med en kapital til udrustning med videre på ca. 6,5 mio. rigsdaler et udbytte af ca. 2,7 mio. rigsdaler.  Under Frederik V gik denne handel yderligere frem, thi mens der 1732—1745 blev afsendt 15 skibe til Ostindien og 17 til Kina, steg disse tal for årene 1746—1765 til henholdsvis 27 og 38. Auktionernes salgssum var i denne periode ca. 24,15 mio. rigsdaler, hvoraf 19,8 mio. atter blev eksporteret, og i disse tal er ikke medregnet udbyttet af det gods, besætningerne havde ret til at medbringe hjem for egen regning. Aktierne gav i disse år gennemsnitlig ca. 20 %, og enkelte ekspeditioner indbragte op til 50 %. I den følgende tid aftog kompagniets virksomhed, og da dets oktroj udløb 1772, blev handelen på Ostindien givet fri mod ret for kompagniet til i 20 år at oppebære en afgift af privat udsendte fartøjer; af sådanne udgik de første 1775.  Sine ostindiske territorier, Tranquebar og Frederiksnagore (Serampur), afstod kompagniet i 1777 til den danske stat og indskrænkede sig her efter til at drive en ganske lønnende import af te på grundlag af sin eneret til handelen på Kina, hvortil tyngdepunktet for dets virke lidt efter lidt overflyttedes. Selv, da England i 1784 nedsatte sin told på te, formåede kompagniet endnu en tid lang at gøre gode forretninger: i de 22 år 1785—1806 uddelte det nemlig gennemsnitlig årlig 40 %. Aktiernes kurs var meget vekslende og i det hele stærkt nedadgående: mens der 1781 blev betalt 2000 à 1900rigsdaler for pålydende 500, var værdien 1792 nede i 470 à 410 rigsdaler. Auktionerne indbragte 1785—1791 tilsammen ca. 30,47 mio., 1797—1799 ca. 15,63 mio. og 1800—1806 ca. 26,4 mio. rigsdaler. Af de hjemførte varer 1797—1806 var for 9 mio. rigsdaler af kinesisk og for 33 mio. rigsdaler af ostindisk Oprindelse. Tages føringsgodset med, må man i disse år regne denne imports gennemsnitlige værdi til 4¾ mio. rigsdaler.  Krigen med England 1807—1814 tilføjede kompagniet det dræbende slag. Handelen fravristedes Danmark, der her ikke længere kunne konkurrere. Efter krigens ophør udsendtes kun få ekspeditioner, og de lønnede sig ikke. I 1839 blev den asiatiske handel givet fri, i 1843 opløstes kompagniet, og i 1845 overdrog Staten for ca. 1 mio. rigsdaler sine ostindiske besiddelser til det engelske ostindiske kompagni.