Faderen var amatørpianist og inspirerede sin søn til at beskæftige sig med musik. Han begyndte at spille som 6-årig og så småt at komponere. Senere fik han undervisning i klaverspil og musikteori hos musikpædagog Magda Plessing og organist Bodil Helsted. Efter studentereksamen i 1938 studerede han jura ved Københavns universitet samtidig med, at han fortsatte sine musikstudier med Svend Erik Tarp som lærer i komposition og musikteori og Giovanni di Bella i instrumentation. Han tog juridisk kandidateksamen i 1945 og var de næste 28 år ansat som jurist i "Landsnævnet for børne- og ungdomsforsorg".  Musikalsk karriere Jævnsides med uddannelse og det civile arbejde, etablerede han sig som komponist, dirigent, pianist og musikskribent. Allerede 6. november 1939 fik han en violinsonate opført ved en koncert, arrangeret af Det unge Tonekunstnerselskab. "Et tydeligt sporligt Talent", mente en dagbladskritikker om denne sonate. I 1943 blev hans officielle op. 1, Suite for strygeorkester opført, og i 1945 en "Frihedsouverture for orkester - Det har slet ingen hast…" Fra 1950-1979 var han dirigent for et amatørorkester, Etatsorkestret, men han dirigerede også i andre sammenhænge, f.eks. egne værker med Århus Byorkester, Radiounderholdningsorkestret, og Det norske Radioorkester. I en periode var han repetitør ved Malmø Stadsteater og Det Kongelige Teater. Ved flere lejligheder har han været akkompagnatør, også i sammenhænge uden for den såkaldt "klassiske" musik, f.eks. på Sebastians album The Goddess. Som musikanmelder gennem en årrække - ved dagbladet København, Venstrepressens Bureau og senest ved Frederiksborg Amts Avis - fik han lejlighed til at argumentere for sin holdning til kompositionsmusikkens tilstand. Han fik snart et ry som en konservativ forsvarer af den klassiske tradition og som en af den moderne musiks skarpe modstandere. Men hans musik blev dog ind imellem spillet, både i Danmark og i udlandet. I 1996 udgav Dacapo en CD med et udvalg af hans musik, og han er også repræsenteret på en anden CD fra 2000 med værker for blæserkvintet.  Musikken Fra begyndelsen af sin komponistkarriere valgte han at skrive musik som var lyttevenlig. Han har vendt modernismen ryggen, skrevet artikler og kronikker mod den musik, der hverken havde melodi eller lød godt. Han mente, at musikken skulle være publikumsvenlig og imødekommende. Han forfægtede den holdning, at musik skal tale til hjertet og angreb den modernisme, der udelukkende er et anliggende for hjernen, for hvad der skrives med hjertet, går til hjertet. Af lidt ældre danske komponister kan han måske sammenlignes med Emil Reesen, Jacob Gade og Oskar Gyldmark, men også Svend Erik Tarp, Otto Mortensen og Jørgen Jersild har han ting til fælles med. Hans musik er blevet sammenlignet med det engelske fænomen, der kaldes Light Music", en betegnelse man også kan hæfte på musikken af Reesen, Gade og Gyldmark.