Britisk Indien (en: British India eller British Raj) er betegnelsen på Storbritanniens tidligere koloniområde på det indiske subkontinent.  Ved en vedtagelse i det britiske parlament den 2. august 1858 blev Britisk Indien formelt nedlagt, og området lagt under den britiske krone. Afgørelsen fik virkning fra 1. november samme år. Før dette var forvaltningen af de britiske områder henlagt til Det britiske ostindiske kompagni. Den britiske koloniadministration blev kaldt British Raj, og området blev efterhånden betegnet som juvelen i kronen i det britiske imperium. Britisk Indien blev opløst i tiden efter anden verdenskrig, da området blev opdelt i en række selvstændige stater.  Geografi Britisk Indien omfattede det, som i dag er Indien, Pakistan, Bangladesh og dele af Burma (Myanmar). Ceylon (Sri Lanka) var også britisk koloni, men indgik ikke i Britisk Indien. Nepal i nord var på papiret en selvstændig stat, men briterne havde stærk indflydelse på landets styre. Sikkim var et britisk protektorat. Dele af området udgjordes af vasalstater – se De indiske fyrstestater – men ellers var området inddelt i provinser.