Jernbaneloven af 27. maj 1908 - Lov nr. 156 om nye jernbaneanlæg m.v. - er en af de tre store jernbanelove fra 1894, 1908 og 1918, der indeholdt hjemmel til anlæg og drift af de fleste danske privatbaner. 1908-loven indeholdt desuden statsbaneanlæg.  Privatbaner Indtil 1. april 1925 kunne der gives eneret til anlæg og drift af nedenstående baner. Staten betalte mellem 40% og 75% af den enkelte banes anlægsomkostninger. Eneretten gjaldt til 1. januar 2008, men staten kunne mod kompensation overtage banerne 25 år efter åbningen. Hvis der ikke var defineret andet, skulle banerne være normalsporede. Det gjaldt også for forlængelserne af de to smalsporede baner fra Horsens til Tørring og Bryrup. Her var der ikke krav om samdrift mellem de gamle og de nye strækninger. En mulighed for at etablere samdrift kunne være, at også de nye strækninger blev anlagt som smalsporede, hvilket ministeren kunne give tilladelse til. Løsningen kom først med 1918-loven, der indebar, at de to smalsporede strækninger skulle ombygges til normalspor. 1908-loven indeholdt en række elektriske jernbaner, især i Østjylland. I 1918-loven blev disse projekter annulleret og delvis erstattet af almindelige jernbaner, hvoraf kun én blev anlagt, nemlig Vestsallingbanen. I alt blev 35 af 1908-lovens 51 privatbaneprojekter gennemført, 3 dog kun delvis og 2 efter at være ændret i 1918-loven.