Gutenberg opfandt bogtrykket gennem forbedring og udvikling af allerede kendte reproduktions- og trykkemetoder (dvs. arbejdet med bloktryk, forme, trykplader eller stempler) til et samlet system. Kernen i Gutenbergs opfindelser var håndstøbeinstrumentet, hvorved typerne kunne støbes enkeltvis, hurtigere og finere, Trykpressen, og udviklingen af forbedrede trykfarver.  Håndstøbeinstrumentet og fremstilling af typer Det var nyt at fremstille typer gennem en replikaproces via støbning. Typerne bestod af en legering af tin, bly, Antimon og Bismuth. Gutenberg fremstillede hvert tegn i hårdt metal i en ophøjet spejlvendt form (en patrice), der så blev slået ind i kobber. Den i kobberet opståede fordybede form af typen dannede den negative form (en matrice), hvori man ved hjælp af håndstøbeinstrumentet hældte den flydende legering. Håndstøbeinstrumentet til fremstilling af tryktyperne var lavet af træ med to metalender. Den indsatte matrice blev holdt fast med en metalbøjle. Efter at legeringen var størknet blev typerne afkortet til samme længde og lagt i en sættekasse.  Sats og tryk Metaltyperne blev ved hjælp af en vinkelhage sat sammen til sætninger. En ligelig afstand mellem bogstaverne og sætningerne blev opnået ved at indsætte metalstykker i forskellige længder. Den ensartede marginjustering i Gutenbergbibelen skabtes gennem anvendelsen af forskellig bredde typer, ligatur og forkortelser. Der blev anvendt 290 forskellige typer ved trykningen af biblen. Sætningerne, som var sat i vinkelhagen, blev til sidst sat sammen til en side eller en spalte. Denne sats blev påført trykfarve med en lille læderpose af hundeskind fyldt med hestehår formet som en lille bold. Derefter blev den lagt i pressen. Før trykningen fugtede man papiret, hvorved papirets porer åbnedes. Papirets porer optog ved trykningen så farven. Efter tørring lukkede porerne sig, og holdt dermed på farven. Det forberedte papir blev sat fast på pressens låg med nåle og blev beskyttet med en træramme for at forhindre, at der kom farve på steder uden tryk. Den indfarvede sats blev overført til papiret ved hjælp af tryk. Ved hjælp af nålene kunne tryk på bagsiden nøje afpasses tryk på forsiden, så trykket ikke stod forskudt i forhold til hinanden. Typerne på satsen kunne anvendes flere gange, idet de ikke tog skade ved trykket.  Trykfarve Den hidtidigt tyndtflydende trykfarve var velegnet til bloktryk af træ, men til blytyper udviklede Gutenberg en emulsion af linoliefernis og sod, der var tilstrækkeligt tyktflydende og tørrede hurtigere, hvilket muliggjorde tryk på begge sider af papiret. Fremstillingen af linoliefernisen krævede megen tid og opmærksomhed. Man anvendte et stykke brød, for at se om linolien ved fremstillingen havde den rette temperatur og dermed var blevet til linoliefernis. Når brødet var brunt og sprødt var processen færdig. I begyndelsen trykte man kun med sort tekst. Initialer i anden farve blev tilføjet efterfølgende i hånden.  Trykpresse Gutenbergs konstruktion af trykpressen var sandsynligvis en videreudvikling eller ombygning af en spindelpresse, som var kendt fra papir- og vinfremstilling. Ved at dreje på skruen flyttedes en metalplade samtidig nedad, som med en blok fordelte det opståede tryk ligeligt på underlaget. Underlaget var i en bevægelig ramme, som gav nem adgang til underlaget. I rammen fastgjorde man låget, som havde påsat det trykbare materiale. Gutenberg trykte på denne måde og efter forlæg af en vulgata 42-linjers biblen. Gutenbergbibelen er fortsat et af trykkekunsten smukkeste resultater, hvilket bl.a. ses ved, at den efter 500 år fortsat ser ud som ved sin skabelse. Det hænger sammen med kvaliteten af papir og pergament, samt Gutenbergs omhyggelige arbejde ved satsen.  Andre tryk end Gutenbergbibelen I tidlige tryk (inkunabeltryk) findes ingen bogtrykkermærker eller angivelser i kolofonen, som bekræfter Gutenberg som trykker. Derfor er det også svært at rekonstruere hans produkter. Forskere udelukker, at der eksisterede andre bogtrykkerier i Mainz end de to fra hhv. Fust/Schöffer (som Gutenberg afleverede som følge af den tabte retssag) og Gutenbergs nye trykkeri. Forskere mener også, at der først opstod andre trykkerier i Tyskand fra omkring 1460. Og da Fust/Schöffers trykkeri for det meste påførte trykkeriets navn på det trykte, så må man formode, at øvrige tryk må stamme fra Gutenberg. Nedenfor nævnes nogle af disse tryk.  Grammatikbøger Disse tryk var primært tryk af den latinske grammatik "Ars minor" af Aelius Donatus (deraf det det tyske navn: Donat). Denne skolebog hørte allerede i håndskrifttiden til latinundervisningens standardværker. Som inkunabeltryk kunne de 28 sider hurtigt blive sat, trykt og afsat på grund af stor efterspørgsel. Man kan påvise 24 oplag frem til 1468, hvoraf der i dag kun findes fragmenter. Disse oplag er ikke identisk i satsen. Der findes således 26-, 27-, 28- og 30-linjer donater, som alle er trykt på pergament. Sats og tryk ser ved disse skolebøger ikke ud til at være helt modnet.  Afladsbreve (1454/1455) Afladsbreve var trykt på den ene side og de første oplag var på pergament. Efter købet skulle den troende blot skrive sit navn i et felt, og aflevere det ved næste skriftemål. Således ville hans synder blive tilgivet. Bogtrykkens muligheder for mangfoldiggørelse muliggjorde et stort oplag og en stor udbredelse af disse afladsbreve.  Tyrkerkalender for året 1455 Dette flyveblad med overskriften Eyn manung der cristenheit widder die durken var et propagandaskrift, der skulle advare mod tyrkerne og opfordrede til et korstog. Kalenderen begyndte med den 1. januar 1455, og for hver måned blev gejstlige og verdslige herskere opfordret til modstand. Selvom teksten bestod af parvise rimvers, blev den sat i fortløbende sætninger.  Tyrkerbulle Pave Calixtus III opfordrede i en bulle af 29. juni 1455 til deltagelse i og støtte af et korstog fra den 1. maj 1456. De latinske og tyske udgaver af dette flyveblad blev produceret i perioden juni 1455 og april 1456. Et tysk fuldstændigt eksemplar (25 trykte sider) befinder sig i Statsbiblioteket i Berlin. Et latinsk eksemplar findes i Princeton, USA.  Provinciale Romanum (1457) Denne fortegnelse over alle ærkebiskopper og biskopper blev skrevet på latin. Ud fra de anvendte typers tilstand bliver trykket dateret til 1457, og omfanget anslås til 10 sider. Side 2 til 9 er bevaret og findes i dag i Kijev  Åreladnings- og lavementskalender for året 1457 Denne tidstypiske medicinske rådgivning angav de bedste dage til åreladning og lavement. Uddrag af kalenderen blev fundet i Paris.  Astronomisk kalender (1457) Den astronomiske kalender tjenste til opstilling og tydning af planetkonstellationer og horoskoper. På basis af vurdering af de anvendte typer dateres trykket til efter tyrkerbullen. Kalenderen bestod af seks sider, som først efter sammenklæbning fik sin fulde størrelse (67 cm x 72 cm).  Gutenbergs betydning Gutenbergs udviklinger førte til en tredje medierevolution. Gennem metoden med enkelttyper kunne man trykke hurtigere, billigere og i større mængder end tidligere. Trykprodukter blev hurtigt en del af hverdagen og afløste håndskrifter. Humanismen og reformationen blev ikke uvæsentligt påvirket af bogtrykningen og muliggjorde en stor udbredelse. Bogtrykningen bidrog også til øget læsefærdighed, idet tekster og dermed også uddannelse blev gjort tilgængelig for væsentlig flere mennesker.