Sceattas (ental: sceatta) var små, tykke sølvmønter møntet in England, Frisland og Jylland under tidlig vikingetid. Navnet stammer fra et oldengelsk ord (sceat), der betyder "velstand" og som siden det 17. århundrede har været knyttet til disse mønter på grundlag af en fortolkning af en lov givet af kong Ethelbert af Kent. For samtiden har de dog muligvis været kendt som penny (flertal: pennies) i lighed med senere angelsaksiske sølvmønter. Mønterne udviser stor variation med hensyn til fremtræden og inddeles i mere end 100 typer. Sceattas har kun sjældent tekster, kun enkelte omtaler navne som London eller har runeindskrifter som 'Aethiliraed' og 'Efe', der formentlig angiver møntmesterens navn i stedet for kongens. En serie, U, har man forbundet med kong Aethelbald fra Mercia (716-57) på grundlag af ikonografien, omend denne sammenknytten er omstridt. For en dels mønters vedkommende har man ment, at de er sat i cirkulation af kirkelige myndigheder som biskopper eller abbeder.