Prinsesse Sofies far Erik Plovpenning blev myrdet i 1250.  Dronning af Sverige Hun blev trolovet med den svenske konge Valdemar Birgersson for at styrke forbindelsen mellem de to riger. Da hun fik meddelelsen om det arrangerede ægteskab gik hun ind i sit kammer og bad til Maria: "Giv mig lykke med ham og ham med mig". De giftede sig 1260 i Jönköping (stdet kan også have været Öninge i Ödeshög: Erikskrøniken anfører Ymninge). Dronning Sofia beskrives som en kvik, temperamentsfuld og magtlysten skønhed med en hvas tunge, og der findes mange citater om hendes skarpe repliker. Hun kaldte ægtefællens brødre "Magnus Kittlarbøter", "kedelflikker", hvilket ansås som en fornærmelse, og "Erik ingen". Hun var blandt andet kendt for sin interesse for skak. I 1269 besøgte hun sin fars grav og sine søstre Agnes og Jytta, der var i kloster i Danmark. I 1272 kom Jytta til Sverige og fik et barn med Valdemar året efter, hvilket gjorde, at kongen måtte gøre bod i form af en en pilgrimsfærd til Rom i 1274. "Ve mig. Den sorg overvinder jag aldrig. Ve mig, at min søster nogensinde så Sveriges rige", skal hun have sagt. Da ægtefællen afsattes efter slaget ved Hova i 1275 befandt de sig i Ramundeboda kloster i Närke; han sov, mens hun siges at have fået nyheden mens hun spillede skak. I 1277 vendte hun tilbage til Danmark; ægtefællen var da begyndt at leve åbent med sine elskerinder og kritiseredes af biskopperne for at have forskudt hende. I 1283 skænkede eksdronningen sit laksefiskeri i Norrköping til Skt. Martins kloster i Skänninge og det er i hendes donationsbrev, at stednavnet Norrköping findes belagt på skrift for første gang, som Norkøponge.