I tiden før vikingerne, og i vikingernes periode, gjorde svenske stammer regulært medlemmer af nabosamfund til slaver. Vikingernes samfund var til en grad et kastesystem, trællene var ifølge nordisk mytologi afkom af en gud af samme navn, de nederste lag i kastesystemet. Trællene kunne blive født ind i slaveri, eller blive slaver ved at begå kriminalitet. Disse forhold var almindelige i Skandinavien og Danelagens England. Svenske vikinger rejste øst ind i Rusland, og var kendt i at have plyndret de slaviske stammer og gjort dem til trælle. Trællene kom også af germansk, britisk eller en anden nordeuropæisk stamme, var sommetider solgt til arabiske og jødiske handelsmænd, der transporterede dem endnu længere.  Begyndelsen på slavehandelen i Afrika Igennem det 16. århundrede kæmpede Sverige og Danmark om at blive den førende magt i Nordeuropa. Begge lande etablerede kolonier langs den vestafrikanske kyst. Den svenske slavehandel i Afrika slog aldrig igennem, og da den svenske koloni i Nordamerika, Nya Sverige, blev overtaget af hollænderne i 1655, var grundlaget for slavehandelen forsvundet. Sverige opgav denne virksomhed og koncentrerede sig i stedet om sine krige hjemme. Danmark, på den anden side, lykkedes med at beholde sine kolonier og forsatte med sin slavehandel.  Nedlæggelse Gennem denne tid, var bevægelserne imod slavehandlen, blevet stærke og stærkere, specielt i den ledende slavehandelsnation, Storbritannien. Flere og flere nationer startede på at overveje at afskaffe deres slavehandel. Så snart emnet blev brandvarmt, besluttede den svenske regering, at det var bedst at holde sig ude af slavehandlen, og handlen på Saint'Barthélemy blev nedlagt. Præcist hvor mange slaver der blev bragt til den Nye Verden på svenske skibe er umuligt at undersøge, siden at de fleste dokumenter, som ville kunne kaste lys, er forsvundet. Det er blevet hævdet at ikke flere end par tusind mennesker er bragt over Atlanten. I 1788, sendte den engelske komite for afskaffelse af slaveri, Anders Sparman, en svensk modstander af slavehandel til Gustav III. Komiteen frygtede at andre nationer ville ekspandere deres handel, hvis England afskaffede sin egen. De sendte bøger om emnet og et brev, hvor kongen blev opfordret til at hindre sine undersåtter til at deltage i denne udådelige handel. I kongens svar, afleveret gennem Sparman, skrev han at ingen i landet, havde deltaget i slavehandlen og at han ville gøre alt i sin magt til at holde dem fra at gøre det.