Stecknitzkanalen i det nordlige Tyskland, der forbinder floden Trave med Elben i delstaten Slesvig-Holsten, er en af Europas ældste kanaler og blev taget i brug i 1398. Den 11 km lange kanal forbinder Trave via Stecknitz med Möllner See, hvorfra floden Delvenau har forbindelse med Elben ved Lauenburg. Kanalen var oprindelig 7,5 m bred og kun 85 cm dyb. For at overvinde højdeforskellene måtte man anlægge 13 sluser. Kanalen blev bygget til pramme der kunne laste op til 7,5 tons salt, der var den vigtigste fragt og en af de væsentligste grunde til Lübecks dominans i Hanseforbundet.  Historie I middelalderen så udvekslingen af varer mellem Nord- og Østersøen sin første storhedstid. Men rejsen nord om Danmark var tidsrøvende og risikobetonet. Det var i modsætning til rejsen over land en 200 sømil lang omvej. Derfor lavede den fremadstræbende hansestad Lübeck og den lauenburgske hertug Erik 4. i 1390 en aftale om opførelsen af en kanal mellem Elben og Østersøen. I år 1392 begyndte byggeriet. I 1398 blev der for første gang transporteret salt fra Lüneburg til Lübeck på fem uger. På en vejledning af Hertug Albrecht af Sachsen fra d. 7. september 1343 til slusemesteren på den øverste sluse kan man se betydningen af skibsfarten. Ved opstemning mellem Påske og midten af august skulle han sikre, at når der var lastet 24-30 pramme med salt ved Mölln, så skulle der på anmodning fra skibsfarten strømme tilstrækkeligt vand til, at disse fartøjer kunne nå sikkert til Lübeck. Kanalbyggeriet var ikke elsket af alle. Således lod Heinrich von Lüneburg i 1396 ved udmundingen af kanalen i Elben sten vælte ned for at forhindre adgang fra Elben. Man var tvunget til at flytte mundingen.  Den 22. juli 1398 nåede de første 30 pramme til Hansestaden. Dermed blev den gamle saltvej som hovedtransportvej for det Lüneborgske salt opløst. I det 16. århundrede blev den årlige trafikmængde 800 til 1500 pramme. Saltet blev opbevaret i Lübecks saltlagre på Obertrave, nogle af disse gamle lagerhuse ved Holstentor kan stadig ses i dag, derefter overført til skibe og eksporteret til hele Østersøregionen. Betydningen af kanalen steg i år hvor for eksempel der var strid om sundtold og når der var spærret for handelsskibe gennem Øresund. Ligeledes kunne konkurrerende kanaler som Wallensteingraben der gik til Wismar ikke få særlig betydning. I kanalens største blomstringstid i det 15. århundrede blev over mere end 30.000 Ton salt per år flyttet via kanalen. Disse tal reduceredes i det 17. århundrede til 160 skibe med 5000-7000 T. I 1789 var der stadig 64 skibe med omkring 680 ton salt. I den modsatte retning transporterede Stecknitz-prammene korn, huder, sild, aske, træ og andre varer fra Lübeck der blev omlastet i Lauenburg og via Elben blev fragtet til Hamburg. Senere kom også kul, tørv, tegl, kalksten og grus med i prammene. Købmændene i Lübeck rekrutterede for det meste mandskab til salttransporten i Lauenburg. Mens salthandlerne fra Lübeck ikke havde mange begrænsninger, kunne Stecknitzhandlerne kun sjældent eje en båd, og følgelig ikke tjene sig store rigdomme. Dette opretholdt på længere sigt en afhængighed mellem salthandlerne og købmændene. Kanalen blev fra 1895-1900 omlagt og ombygget til  Elbe-Lübeck-Kanal.  Fartøjer Saltpramme, såkaldte Stecknitzpramme (Stecknitzprahmen) 12 x 2,5 m med en dybde på omkring 40 cm og lasteevne 7,5 t salt, blev i begyndelsen trukket af mennesker eller dyr. Kanalen var visse steder kun 85 cm dyb, så prammene kunne kun have en beskeden dybgang. Prammene blev kun brugt på kanalen. Saltet blev transporteret fra Lüneburg over Ilmenau og Elben med skib, og blev ved Lauenburg overført til pramme. Denne ordning havde ikke tekniske årsager men må ses i lyset af skibsfartsprivilegier for de braunschweig-lüneburgske hertuger for Ilmenau og Oberelbe (Øvre Elben).  Senere, i det 19. århundrede, anvendtes Budenkahn og Stecknitzkahn, der havde en rig og kunne drives frem uden træk og med højere sidevægge. Riggen kunne fjernes eller foldes sammen, da mange broer begrænsede højden af passerende fartøjer. Disse skibe kunne rumme 37 tons last.