Mountstuart Elphinstone (født 6. oktober 1779 i Dumbarton, Skotland, død 20. november 1859 i Hookward Park, Surrey, England) var en skotsk statsmand, historiker og kolonipolitiker tilknyttet regeringen i Britisk Indien. I perioden 1796-1828 var han i Det britiske Ostindiske kompagnis tjeneste. Mellem 1819 og 1827 var han også guvernør over Bombay, hvor han åbnede flere uddannelsesinstitutioner for den indiske befolkningen.  Elphinstone skrev han en række bøger om Inden og Afghanistan. Han bidrog stærkt til at befæste det britiske herredømme i Indien og var en af sin tids største kendere af indiske forhold. Blandt hans vigtigste værker er The History of India i 1841 og The Rise of British Power in the East i 1887.  Barndom og tidlig karriere Elphinstone var født i Dumbarton i Dumbartonshire (nu Dunbartonshire) i 1779 som den fjerde søn af den ellevte baron Elphinstone. Han uddannedes ved Royal High School i Edinburgh. Efter endt skolegang søgte han ind i Det britiske Ostindiske kompagni, hvor en af hans onkler var direktør. Elphinstone ankom til Calcutta i 1796, hvor han bested flere underordnede stillinger i administrationen. I 1801 lykkedes det ham at undslippe massakren i Benares (Varanasi) begået af tilhængere af den afsatte Wajid Ali Shah. Senere samme år blev han overført til kompagniets diplomatiske tjeneste, hvor han fik stillingen som assistent for den britiske resident ved peshwa Baji Rao 2.s hof.  Diplomat Ved peshwa-hoffet fik han sin første mulighed for at udmærke sig ved at tage del i Arthur Wellesleys felttog mod marathaerne i kraft af sin stilling som diplomat. Da en krig udbrød efter mislykkede forhandlinger fungerede Elphinstone som aide-de-camp for Wellesley. I slaget ved Assaye og gennem hele felttoget udmærkede han sig ved sin tapperhed og taktiske kundskab, hvilket fik Wellesley til at udtale, at han burde have været en soldat. Da krigen endte i 1804, blev Elphinstone udnævnt til britisk resident i Nagpur. Dette gav han meget fritid, som han tilbragte med at læse og studere. I 1807 var han kortvarigt resident i Gwalior. I 1808 blev han udnævnt til den første britiske gesandt ved hoffet i Kabul, med det formål at sikre en alliance med afghanerne mod Napoleons planlagte felttog mod India. Imidlertid viste dette sig at være til liden nytte, eftersom Shoja Shah blev forjaget fra tronen af sin bror, før alliancen kunne stadfæstes. Det eneste varige resultatet af missionen var Elphinstones værk Account of the Kingdom of Cabul and its Dependencies in Persia and India fra 1815.  Efter at have tilbragt omtrent et år i Calcutta, hvor han færdiggjorde sin rapport om opgaven, udnævntes han i 1811 til den vigtige og vanskellige stilling som britisk resident i Pune. Der opstod vanskeligheder i forbindelse med den generelle komplikationen i maratha-politikken, og specielt i forbindelse med peshwaens svaghed, som Elphinstone havde en klar forståelse af fra begynnelsen. Freden mellem peshwaen og britere blev brudt i 1817, da maratherne erklærede krig mod kompagniet. Elphinstone overtog kommandoen over de militære styrker i en krisesituation under slaget om Khadki, og han formåede at sikre en sejr til trods for hans ikke-militære baggrund. Efterfølgende blev peshwaens besiddelser annekteret af briterne, mens Elphinstone blev udnævnt til kommissær for Deccan i 1818.  Guvernør Han blev udnævnt til guvernør i Bombay i 1819. Hans vigtigste præstation var udformningen af en samlet kriminal- og civil lovgivning, der blev kendt som the Elphinstone code. Desuden grundlagde han det første offentlige uddannelsessystem i Indien, på en tid da opinionen i Storbritannien var imod at uddanne "de indfødte". Elphinstone beholdt stillingen som guvernør frem til 1827. Ved afslutningen af sin tid som guvernør gav Elphinstone mange landområder, som britene havde konfiskeret, tilbage rajaen af Satara. Elphinstone byggede den første bungalow i Malabar Hill i løbet af sin tid som guvernør i Bombay mellem 1819 og 1827, og mange prominente mennesker fulgte i hans fodspor og bosatte sig der, således at det efter kort tid blev et eksklusivt boligområde, hvilket det fremdeles er.  I England Elphinstone rejste til England i 1829, efter to års rejser i Indien, og fortsatte med at have betydelig indflytelse på indiske anliggender. Han afslog to gange tilbud om stillingen som generalguvernør over Indien, da han prioriterede at fuldføre sit tobindsværk History of India (1841). Han døde i Surrey i England 20. november 1859.  Hæder Som tak for sin indsats for Bombay præsidentskab hædredes han af koloniens europæiske indbyggere ved opsættelsen af en marmorstatue og oprettelsen af et legat i hans navn ved Elphinstone College.  Elphinstone Road jernbanestation og Elphinstone Circle er derimod opkaldt efter hans nevø John Elphinstone, der var guvernør i Bombay i 1850-erne.