Et multimeter (eller universalinstrument) er et måleinstrument, der bruges inden for elektronikken til at måle elektriske strømme, spænding og modstand, og ofte flere andre elektronik-relaterede fænomener. Man skelner mellem to grundlæggende varianter af instrumentet: Det analoge multimeter, hvor det man måler angives af en viser på en skala (drejespoleinstrument), og det digitale multimeter, hvor en AD-konverter med tilhørende hjælpekredsløb giver en direkte, numerisk udlæsning af måleresultatet.  Vekselstrøm og -spænding Drejespoleinstrumenter og AD-konvertere kan i sig selv kun måle jævnspændinger og jævnstrømme , men så godt som alle multimetre er også i stand til at måle vekselstrøm og -spænding: Når man vælger sådan et måleområde, indkobles dioder der ensretter polariteten af den spænding der føres frem til drejespoleinstrument eller AD-konveter, samt en kondensator der "frasorterer" jævnstrømme ved vekselstrømsmålinger. Denne kondensator skal have en tilpas stor kapacitet til, at dens reaktans overfor vekselstrømme ikke får mærkbar indflydelse på måleresultatet. Da reaktansen udover kapaciteten også afhænger af strømmens/spændingens frekvens, sætter denne kondensator samtidig en nedre grænse for, hvilke frekvenser multimeterets vekselstrømsmåleområder kan arbejde med. Omvendt har ensretterkredsløbet og en evt. forstærker en vis øvre grænsefrekvens som samtidigt bliver den øvre frekvensmæssige grænse for multimeteret.  Jævnspænding Jævnspændingsvoltmetre, især uden batteri/forstærker, vil aflede en lille strøm gennem sig under måling – uanset det valgte måleområde. F.eks. skal et drejespoleinstrument på 100 uA og 0,1 V for fuldt udslag skulle have mellem 0 og 100 uA gennem sig for at måle noget. Ved f.eks. 1 V for fuldt udslag vil voltmeteret maksimalt have en indre modstand på (1 V)/(100 uA)= 10 kohm. Vil man måle på noget og maksimalt have en fejl på 1%, skal det man måler over maksimalt være 10 kohm/100= 100 ohm. Denne beregning er ikke eksakt – kun en rettesnor. Hvis man måler spændingen over en modstand på 10 kohm, vil man i værste tilfælde kunne få en målefejl på 50% – og herudover påvirke et tændt kredsløb drastisk. Hvis man forsøger at måle spændingen over en modstand på 1 Mohm, skal der vist ikke meget fantasi til hvor slemt et sådant forsøg vil være. Det er grunden til, at et voltmeter med indbygget forstærker hjælper med at minske målefejl, da de typisk har en indre modstand på 1 Mohm eller 10 Mohm uanset valgt måleområde, men man skal stadig tænke sig om. Det bedste måleinstrument til at måle spændinger med store indre modstande er et rørvoltmeter eller transistorvoltmeter. Disse kan have mere end 1 Gohm i indre modstand.  Jævnstrøm Ved jævnstrømmåling med et (især analogt) måleinstrument, skal der f.eks. være et spændingsfald på 0,1V ved fuldt viserudslag. Skal man f.eks. måle 1 A betyder det at den indre modstand minimum vil være (0,1 V)/(1 A)= 0,1 ohm. Hvis man f.eks. skal måle strømmen gennem en belastning på 1 ohm, vil målefejlen som rettesnor være 10% og herudover kan belastningens funktion være anderledes, da dens spænding er lavere under strømmåling.  Spole, kondensatorvirkning og antennevirkning Måling på højimpedansede halvledere eller rørgitre skal gøres med omtanke, da disse steder er følsomme for opsamlede elektrostatiske felter og middelstærke radiobølger. Måleinstrumentet og tilledninger er normalt ikke afskærmede og fungerer derfor fint til at samle de uønskede felter og signaler op. Måleinstrumentets og tilledningernes spole og kondensatorvirkning kan påvirke følsomme steder i elektroniske kredsløb.