Demens er ikke i sig selv en diagnose, men derimod et syndrom, altså en karakteristisk samling af symptomer. Ved diagnosticering vil man derfor først forsøge at konstatere, om der er tale om en demenstilstand. Derefter forsøger man at finde sygdommen, der er årsag til tilstanden. Demenssyndromet er karakteriseret ved både svækkelse af hukommelsen og svækkelse af yderligere mindst én anden kognitiv funktion (fx dømmekraft, problemløsning eller sprogfærdighed). Den kognitive svækkelse skal have en sværhedsgrad, så den påvirker personens funktionsevne i hverdagen. Betegnelsen demens anvendes ikke, hvis den kognitive svækkelse forekommer i forbindelse med en forbigående svækkelse af bevidstheden. Derudover defineres demens lidt forskelligt inden for de to gældende systemer til sygdomsklassifikation. I Verdenssundhedsorganisationen WHO’s diagnosesystem ICD-10 , der anvendes i Danmark, lægges vægt på, at den kognitive svækkelse skal være ledsaget af forstyrrelser i følelsesliv eller adfærd. Desuden skal tilstanden have en varighed på mindst et halvt år, før en demensdiagnose kan stilles.  I det amerikanske diagnosesystem DSM-IV-TR  lægges vægt på, at tilstanden skal være udtryk for en forringelse i forhold til det tidligere funktionsniveau, samt at tilstanden ikke skyldes en sindslidelse som depression eller skizofreni.  Behandling Der findes endnu ingen behandling, der kan kurere demens forårsaget af neurodegenerative sygdomme. Siden slutningen af 1990'erne har man dog anvendt kolinesterase-hæmmere som symptombehandling ved Alzheimers sygdom samt ved Lewy body demens og demens ved Parkinsons sygdom. Hjernens evne til at producere signalstoffet acetylkolin, der ser ud til at have betydning for kognitive funktioner som koncentration og hukommelse, svækkes allerede tidligt i forløbet ved Alzheimers sygdom. Acetylkolin nedbrydes naturligt i hjernens synapser af enzymet acetylkolinesterase. Imidlertid bremses denne nedbrydning af en kolinesterase-hæmmer, hvorved signalstoffet så at sige får forlænget levetid. Behandlingen har ikke indflydelse på den underliggende neurodegenerative sygdomsproces. Dog har den hos omkring to tredjedele af patienter med Alzheimers sygdom en gavnlig, omend midlertidig effekt på kognitive og praktiske funktioner i hverdagen.  Behandling med kolinesterase-hæmmere virker formentlig bedst ved let og middelsvær demens. Ved middelsvær til svær demens kan man behandle med en såkaldt NMDA-antagonist (N-methyl-D-aspartat), der virker på signalstoffet glutamat. Der foregår en intensiv forskning i sygdomsmekanismerne ved Alzheimers sygdom samt afprøvning af ny lægemidler mod sygdommen, hvilket på længere sigt må forventes at føre til mere effektive behandlingsformer.  Omsorg og pleje Danmark fik i 2010 en national handlingsplan for demensindsatsen, der sætter fokus på syv indsatsområder: Organisering og samarbejde, diagnosticering, den socialfaglige indsats, jura og demens, pårørende-samarbejde, uddannelse og forsking samt oplysning. Til grund for handlingsplanen ligger en omfattende kortlægning af demensindsatsen. Herunder pleje af og omsorg for demente på landets plejehjem, ældrecentre og i hjemmeplejen.  I 2011 skønnede man, at var 80.000 mennesker med demens i Danmark. Dette antal kan fordobles inden for 25-30 år. Pleje og omsorg får med handleplanen øget opmærksomhed. Fagligt er det vigtigt, at medarbejdere på sygehuse, i kommuner og almen praksis kan håndtere de demente, da demenssygdom stiller særlige krav til såvel behandling som pleje. I de seneste 10 år er man inden for pleje og omsorg begyndt at inddrage eksempelvis Marte Meo, sang, musik og erindringer. Marte Meo-metoden anvendes i 36 kommuner (2010) inden for omsorg og pleje af demente.  Erfaringer er positive fx reducerede plejehjemmet Lindegården i Herning antallet af trusler og vold fra 186 episoder årligt i 1999 og 2000 til ganske få episoder, efter man havde implementeret Marte Meo. Også erindringskasser har vist sig at have en god effekt. Dansk Center for Reminiscens anvender gamle, historiske genstande til at vække og stimulere minder hos den ældre. Ofte oplever man, at personer med demens måske ikke umiddelbart kan berette om deres liv. Her kan genkendelige genstande være et godt redskab til at finde nye indgange, der vækker associationer til fortiden. En erindringskasse, er en mindre kuffert eller kasse med 30 til 40 forskellige ting samlet efter temaer.