Drot (konge, herre) er opstået af ældre dansk drotten; oldnordisk dróttinn (af drótt, en skare, altsaa egentlig den, der har hird), idet man opfattede ordets sidste del som bestemt kendeord: jævnfør jorddrot.  Drotten eller Sankte Drotten brugtes i Middelalderen ofte om Gud, også som folkelig oversættelse af Trinitas, Treenighed; navnlig gengaves Treenigheds-Kirker gerne ved Drottens Kirke.