Solsangen eller Skabningernes lovsang, ofte blot kaldt Solsangen på dansk, er digtet af Frans af Assisi (1182- 1226). Den indgår i Den Danske Salmebog  Solsangen er blevet til over længere tid. Således er den første del af Solsangen blev digtet, da Frans opholdt sig i et enebo, der siden er blevet et lille kloster ved navn La Foresta nær Rieti, mens de sidste strofer om broder Død først er digtet, da Frans lå meget syg i San Damiano uden for Assisi. Når alt kaldes broder eller søster, er det udtryk for, at alt er skabt af Gud, der er vor fælles Fader. Af samme grund har selv naturen krav på respekt og hensyn. På Frans’ tid var det ellers ikke det almindelige syn på naturen. På Frans’ tid var latin det sprog, man sædvanligvis skrev på. Frans kunne godt have digtet Solsangen på latin - måske med lidt hjælp af sin nære ven, frater Leo, men han valgte det talte sprog, en tidlig udgave af italiensk. Af samme grund er digtet også sproghistorisk interessant, for det er viser et trin i udviklingen fra latin til italiensk. Når noget kaldes søster og andet broder, skyldes det, at substantiver, der er femininum på latin / italiensk, selvfølgelig kaldes søster, mens ord i maskulinum kaldes broder. Brugen af neutrum kendes ikke på italiensk - eller fransk og spansk - , for neutrumsord blev allerede i senantikken slået sammen med maskulinum. I kilden er den italienske tekst gengivet efter Opuscula Sancti Patris Francisci Assisiensis, denuo edidit iuxta codices mss. Caietanus Esser O.F.M., Grottaferrata 1978. Den danske oversættelse bygger på Johannes Jørgensens oversættelse i: Den hellige Frans af Assisi, Katolsk Forlag 1976. Pave Frans brugte Laudato Si' som titel til sin klimadebatbog eller encyklika af samme navn fra 2015.