Erasmus forsvarede ideen om, at mennesket har en fri vilje, og at denne er essentiel i forhold til at fastholde et menneskeligt ansvar overfor at overholde moralloven og de religiøse idealer. På den anden side fastholdt han til stadighed menneskets behov for Guds nåde. Dette udgjorde især et opgør med Martin Luther, der mente at kun nåden kunne hjælpe et menneske—aldrig det selv. Udover det nævnte bekæmpede Erasmus også den ukritiske og dogmatiske skolastik. Han insisterede desuden på, at kristendommen var forenelig med humanismen.