Han var søn af rektor Albert og lærer Dora. Dietrich Fischer-Dieskau begyndte at synge som dreng og tog timer i stemmebrug fra han var 16. Han havde afsluttet gymnasiet og et semester på Berlin-konservatoriet, da han blev indrullet i hæren i 1943 . Han blev krigsfange hos amerikanerne i Italien i 1945 og blev repatrieret to år efter.  Karriere Hans karriere begyndte i januar 1948, da han som student hos Hermann Weissenborg sang Franz Schuberts Winterreise for radiostationen RIAS. Samme år blev han ansat ved operaen i Berlin, og i 1949 udgav han sin første plade med Brahms-sange. Samme år var han gæst på operascener i München og Wien. I 1951 debuterede han ved festspillene i Salzburg under Wilhelm Furtwängler og sang også ved festivalen i Edinburgh. I 1952 fulgte hans første turné i USA, og i 1954 optrådte han første gang ved festspillene i Bayreuth. I 1975 modtog han Léonie Sonnings Musikpris. I 1980 fik han Ernst von Siemens' musikkpris. Fra 1983 blev han professor ved Universität der Künste i Berlin. I 1993 afsluttede han sin karriere som sanger.  Familieliv I 1949 giftede Fischer-Dieskau sig med cellisten Irmgard Poppen. Hun døde i barselseng i 1963, da deres tredje søn blev født. Han var kortvarigt gift med skuespillerinden Ruth Leuwerik. Fra 1977 til sin død var Dietrich Fischer-Dieskau gift med sangerinden Júlia Várady.