Grønkål er en toårig plante, der blomstrer med gule korsblomster året efter såning. Planten bliver cirka 80 centimeter høj, og dens blade er stærkt krusede og mørkegrønne (bortset fra sorter som er røde som rødkål).  I Danmark klarer den de strengeste vintre og sætter et sæt nye krusede blade i toppen hver gang der kommer et par dage med lunt vejr. Grønkål er den vitaminrigeste og mest hårdføre af de dyrkede kål.  Anvendelse Grønkål indgår i traditionelle egnsretter og juleretter som: stuvet grønkål, grønlangkål, sønderjydsk grønlangkål - her er det vigtigt, at den er mørkogt, hakket hverken for grov eller fin - det er ingen stuvning, da der kun tilsættes mælk/fløde, smør, salt og peber samt lidt "spai" fra hamburgerryggen - det er en fast masse, der er lige så stiv som karfoffelmos/gammeldags hvidkål. Den kan også spises rå i salater. Det er de ribbede blade man spiser.  Grønkål er desuden et godt foder for husdyr. Kålsommerfuglens larver sætter pris på grønkål. Hvis man venter med at plukke blade af grønkålen til efter den første frost, kan eventuelle larver rystes af – og bladene smager i øvrigt også mildere efter frost.  Fytokemikalier Kål er en kilde til karotenoider, lutein og zeaxanthin. Kål indeholder, ligesom broccoli og andre korsblomstrede grøntsager, glukosinolat-forbindelser, som bidrager til dannelsen af sulforafan. At koge det mindsker niveauer af sulforafan, hvorimod at dampe, anvendelse af mikroovn eller stir fry ikke resulterer i særligt tab.