Procol Harums oprindelige manager, Guy Stevens, opkaldte bandet efter en god vens kat. Det omtales ofte som en fejlagtig stavemåde for et latinsk udtryk "procul harum". Direkte oversat skulle det betyde "fra disse fjerne steder", men da "harum" er hunkøn, flertal, genitiv af "his" indebærer denne fortolkning, at der er anvendt forkert køn og kasus. "Procul" burde i stedet følges af intetkøn og ablativ. Disse forviklinger har bl.a. betydet, at navnet ofte staves forkert i omtaler af gruppen, f.eks. "Procul Harem".  Historie Bandet opstod som The Paramounts i 1962 med Gary Brooker (piano, sang), Robin Trower (guitar), B.J.  Wilson, (trommer) og Chris Copping (bas). Efter opløsningen af Paramounts i 1966 begyndte Brooker at skrive sange sammen med tekstforfatteren Keith Reid.  Procol Harum opnåede en pladekontrakt med Deram Records (ejet af det store pladeselskab Decca) og indspillede i foråret 1967 "A Whiter Shade of Pale".  Gruppen bestod da af Gary Brooker (sang, piano), Ray Royer (guitar), Matthew Fisher (orgel), David Knights (bas) og Bobby Harrison (trommer). "A Whiter Shade of Pale" udkom på singleplade i maj 1967. Nummeret er en surrealistisk tekst med en barok-inspireret, dyster orgellyd. Denne single toppede hitlisterne i flere uger i blandt andet Storbritannien, Vesttyskland,Australien, Irland og Danmark. I USA nåede den som sin bedste placering nummer fem på Billboard Hot 100. Kort efter blev Royer og Harrison erstatet af Trower og Wilson fra The Paramounts. De var med ved indspilningerne af den næste single "Homburg" og var med på Procol Harums første turné i efteråret 1967. Procol Harums første album udkom i England i december 1967. Et af de mest interessante numre er "Repent Walpurgis", som indledes med et tema baseret på Johann Sebastian Bachs Præludium nr. 1 i C-dur. Det første album blev rost af anmelderne, men blev ingen salgssucces, da hverken "A Whiter Shade of Pale" eller "Homburg" var på pladen.  Gruppens andet album Shine on Brightly blev heller ingen salgssucces i Storbritannien, men nåede Billboard-listens 24. plads i USA. I marts 1969 udkom A Salty Dog. Hovedtemaet var sømandslivet og kritikere regnede albummet som et af Procol Harums bedste. Det blev gruppens første album på de engelske hitlister. Trods denne succes forlod bassisten David Knights og organisten Matthew Fisher gruppen kort efter. Det var især Fischer, som havde præget bandets sound med sit klassisk inspirerede orgelspil, men på de følgende to albums trådte Trowers guitar mere i forgrunden, bl.a. i de tungere rocknumre som "Whisky Train" og "Still There'll Be More" fra Home. Alligevel forlod Trower gruppen efter indspilningen af Broken Barricades i 1971 og blev kortvarigt ersattet af Dave Ball. Samme år udkom Live with The Edmonton Symphony Orchestra, som blev et af de mest solgte album med et rock-band ledsaget af symfoniorkester. Efter fem år med store ændringer i besætningen besluttede Brooker at opløse Procol Harum i 1977. Det blev gendannet efter B.J. Wilsons død i 1990. I 1991 genforenedes Brooker, Fischer og Trower ved indspilningen af The Prodigal Stranger, men på den efterfølgende turné blev Trower erstattet af Geoff Whitehorn. Hans guitarspil er mere klassisk inspireret end Trowers og samspillet med Brooker og Fischer virker mere harmonisk. I nogle år havde bandet en stabil besætning, indtil Fischer forlod det i 2004. Han indledte en retssag mod Procol Harum om ophavsretten til "A Whiter Shade of Pale". I 2009 tilkendte retten ham 40 % af rettighederne til kompositionen.