I tiden efter 2. verdenskrig ser verden et stort antal konflikter, hvor mennesker bliver udsat for grusomheder uden et efterfølgende retsopgør med gerningsmændene. Disse hændelser har været baggrunden for skabelsen af et permanent værktøj med henblik på at kunne retsforfølge personer, der har gjort sig skyldige i forbrydelserne nævnt ovenfor.  Under den internationale konference i Rom i 1998 blev 120 lande enige om at oprette ICC. Domstolen stiller personer, som har begået alvorlige forbrydelser, såsom folkedrab, krigsforbrydelser og forbrydelser mod menneskeheden, til ansvar. Man bestemte, at domstolen skulle træde i kraft, når 60 lande havde ratificeret Domstolens statut (Rom-statutten). De sidste 11 ratificeringer, der var nødvendige for, at domstolen kunne træde i kraft, fandt sted den 11. april 2002. Domstolen har herefter kompetence over for forbrydelser begået 1. juli 2002 eller derefter.  Organisationsart Domstolen er ikke en egentlig FN-organisation, men er oprettet for at tilgodese behovet for at have en international instans, som kan retsforfølge personer, der har gjort sig skyldige i disse ovenfor nævnte forbrydelser, og med henblik på at sætte punktum for den straffrihed, som magthavere ofte har nydt fordi ingen national domstol har magtet at rejse sagen. (FN's internationale Domstol (ICJ) i Haag tager sig kun af sager mellem stater, ikke mellem individer) ICC er en uafhængig international institution og dens mandat er beskrevet i Rom-statutten.  Personale Domstolen består af 18 internationale dommere. De vælges for ni år ad gangen af domstolens generalforsamling, der består af repræsentanter fra alle de stater, der har ratificeret domstolens statut. Domstolen har sin egen anklagemyndighed, der ledes af en Chefanklager, der for tiden er Luis Moreno-Ocampo. I domstolens anklagemyndighed er også en efterforskningsdivision.