Holger Hjelholt (12. november 1887 i Refsvindinge – 21. maj 1977 i Sachseln) var en dansk arkivar og historiker. Han blev født på Fyn og blev student fra Hesselager latinskole i 1906 og studerede derefter statsvidenskab på Københavns Universitet. Han skiftede dog under dette retning og blev i 1912 cand. mag. i historie med tysk og dansk som bifag. Hans speciale, skrevet under vejledning af Knud Fabricius, omhandlede tysk historie i det 19. århundrede. Han fik 1913 en guldmedalje for besvarelsen af universitetets prisopgave og blev ansat ved Rigsarkivet samme år. Her opnåede han efterhånden stillingen som overarkivar, og det var hans arbejdsplads indtil han gik på pension i 1956. I 1934 havde han søgt om stillingen som rigsarkivar, men blev ikke antaget. Sideløbende opbyggede han et stort historisk forfatterskab fortrinsvis om Sønderjyllands historie, selv om en af hans mest priste værker er Falsters historie (2 bind, 1934-35). Hovedværket er Sønderjylland under Treårskrigen (2 bind, 1959-62). Han var kasserer for Det kongelige danske Selskab for Fædrelandets Historie 1941-1950 og 1957-1960, og forstander for selskabet 28. januar – 27. januar 1965. Desuden Ridder af Dannebrog og Dannebrogsmand.