Glas: Vinglas bør krumme indad, så duften (bouqueten) eller parfumen (for hvide vine) koncentreres i glasset. Desuden bør de være klare, så vinens farve kan vurderes. De bør være så store, at de fyldes en tredjedel, så der er plads til at duften kan samles i glasset og til at slynge vinen i glasset; det fremhæver duften. Temperatur: Rødvin ved stuetemperatur og hvidvin direkte fra køleskabet? Begge dele er et problem. Kraftige rødvine smager bedst lige under stuetemperatur, og lettere rødvine bør være 15-16 grader. Hvidvine smager bedst ved 10-12 grader. Otte grader hvis der er tale om en mousserende eller sød vin. Flasken må hellere være lidt for kold end lidt for varm, når den kommer på bordet, for vinens temperatur stiger hurtigt, når den bliver skænket i glasset. Iltning: Iltning opnås ved omhældning på en karaffel (eller en anden ren og lugtfri beholder) og tilbage på flasken igen. Som hovedregel er det ikke nødvendigt at dekantere vin. Men det kan i to tilfælde være en god ide: 1. For at fjerne bundfald. Nogle vine udvikler bundfald, som er ubehageligt at få i glasset. Derfor dekanteres ældre vine ofte inden servering. Bundfaldet skal blive i flasken. 2. Iltning. Unge, kraftige vine kan via iltningen få rundet eventuelle kanter af. Efter en kraftig iltning vil de være mindre bastante og udvikle langt mere duft.  Historie Arkæologiske fund viser, at vinens historie går 6.000 år tilbage i tiden, hvor vin dyrkedes i Armenien. antikkens Athen fejredes den nye vin med festivalen Anthesteria. Ved forårets komme blev templerne afspærret med reb, og borgerne smurte deres døre med tjære og holdt sig indendørs, mens de smagte på vinen. Alle fra treårsalderen, også slaverne, fik blomsterkranse i håret og måtte tømme en kande ny vin. Aristofanes forsikrer, at "de havde alt": Sofaer, puder, dyner, parfume, prostituerede, småretter og kager, dansere og sangere. Det er den athenske fejring, der kom nærmest vor jul. Athenerne frygtede, at keres (= spøgelser, der holdt til udenfor bymurene) fartede rundt i gaderne under festivalen, og først ved solnedgang, når den nye vin var behørigt smagt, vovede de at åbne dørene og råbe: "Bort med jer, keres, for Anthesteria er omme!"  I antikken så mændene ellers med skepsis på, at kvinder drak vin. I det gamle Rom tillod loven en kvindes slægtninge at kysse hende på munden, ikke af hengivenhed, men for at lugte efter, om hun havde drukket vin.  Emballage Vin sælges overvejende i flasker af mørkt glas. Det mørke glas beskytter vinen mod lys. Mange vindistrikter har tradition for at bruge flasker med en bestemt form og farve. Flasken lukkes med en korkprop, men propper af andre materialer er på stærk fremmarch, da kork kan ødelægge indholdet, hvis den er inficeret. De mange vinproducenter, der er skudt op i de senere år, er også årsag til de nye skruelåg: der er mangel på kork af god kvalitet. Trods det dårlige ry som billige vine på papkartoner har, er kvalitetsvin på karton med taphane, Bag-In-Box, i fremgang. Ofte er det kvalitetsvin, der kommer i 3 l kartonner med hane. Vinen kommer normalt på flaske og produceres i begrænset mængde for at holde prisen oppe. Overskudsvinen bliver i mange tilfælde til Bag-In-Box vin, evt. under et andet navn. Efter åbningen kan vinen holde sig en måned måske mere, men det er sjældent et problem. Det man skal se efter, er tappedato og mindst holdbar til. Kvaliteten afhænger ikke altid af prisen. Men 3 l til 100 Kr. er en billig vin, men en dyrere vin behøver ikke altid at være bedre. Man må smage sig frem. 3 l/5 l kartonen med indvendig pose og hane er måske den bedste opbevaringsform for vin. Fri for lys og iltning så den kan holde sig i en måned efter åbning. Den kan hældes på en karaffel.