Langkjær voksede op i Nykøbing Falster som søn af overlærer Jens Langkjær (født Petersen) fra Gauerslund på Vejle-egnen og Johanne Elisabeth Hansen fra Fejø. 1904 blev han student fra Nykøbing Katedralskole og flyttede samme år til København for at læse jura på Københavns Universitet. Han blev færdig i 1911 og derefter ansat som konsulatssekretær i Rotterdam, fra 1912 til 1920 havde han forskellige stillinger i Udenrigsministeriet. Han blev Chargé d'affaires i Bern 1920 og et halvt år efter legationssekretær i London for yderligere et halvt år senere få tilsvarende stilling i Washington og var fra 1923 en kort tid generalkonsul samme sted. Derefter atter legationssekretær i Berlin, og han afsluttede sin diplomatiske karriere som generalkonsul i Shanghai 1925-1929. Han arbejdede derefter som jurist i København og som landsretssagfører fra 1935. Langkjær var Ridder af Dannebrog.  Familie Langkjær blev i Paris 6. oktober 1923 gift med Marguerite Baralevsky (1901-1992) datteren af Vasilij Michailovich Baralevsky og Alexandra Alexandrovna Haller som var hofdame hos Zar Nikolai II. Familien var tvunget på flugt af den russiske revolution. Parret mødtes på Plaza Hotel i New York på et bal hos Harold Stirling Vanderbilt. De blev skilt i 1931.