Toyota Corolla er verdens mest solgte bil, som er blevet produceret i mere end 35.000.000 eksemplarer og dermed har overgået Volkswagen Type 1. Dog handler det om 10 modelgenerationer med grundlæggende konceptionelle modifikationer som f.eks. overgang fra bag- til forhjulstræk. Derudover er også til dato selvstændige modeller blevet integreret i Corolla-serien. Corolla gælder som en meget tilforladelig bil, hvilket også bekræftes af fejlstatistikker og beretninger fra det tyske TÜV.  Corolla (E20, 1970−1974) I maj 1970 introduceredes anden generation af Corolla med 5 cm længere akselafstand. Karrosserivarianterne var de samme som hos forgængeren. Sprinter-modellen blev til sin egen modelserie, som også omfattede sedaner, ny var sportsmodellen Sprinter Trueno. Motorprogrammet omfattede motorer på 1,2 liter (68−77 hk), 1,4 liter (86−95 hk) og 1,6 liter (2 dobbelte karburatorer og 115 hk). Ud over fire- og femtrins manuel gearkasse kunne modellen også fås med to- eller tretrins automatgear. Den øvrige teknik (stiv aksel med bladfjedre bagtil, baghjulstræk og blandet bremsesystem) var identisk med forgængeren. I USA var alle versioner udstyret med 1,6-litersmotoren, som her var udstyret med dobbelt karburator og 102 hk. Coupémodellen bar her navnet SR-5, da den havde fem gear som standardudstyr. Sedan og coupé blev afløst i april 1974, mens stationcarversionen fortsatte frem til december 1977.  Corolla (E30/E40/E50/E60, 1974−1979) I april 1974 introduceredes tredje generation af Corolla i Japan (E30-serien), som igen var vokset i akselafstand (+ 4 cm) og i de udvendige mål men fortsat var baghjulstrukket. Sedanen havde typenummeret E30 eller E31, hardtopcoupéen uden B-søjle E35 eller E37. E40-serien var de japanske Sprinter-modeller, mens E50-serien (E50 og E51) var den senere introducerede combi coupé (Liftback) og sportscoupéen. I nogle europæiske lande solgtes den til E4-serien hørende coupé Trueno, som også dannede basis for de senere sportscoupé- og Liftback-modeller fra E50-serien. På det japanske hjemmemarked fik alle modeller fra 1977 nye typebetegnelser på grund af nye udstødningsnormer og de dertil hørende nye motorer, så programmet fremover kun omfattede E50-serien (alle Corolla-modeller) og E60-serien (alle Sprinter-modeller). I slutningen af 1976 introduceredes Corolla Liftback, en tredørs sportsstationcar lignende Lancia Beta HPE; baseret på Liftback fandtes også en hardtopsedan, som ikke solgtes i Europa. I Japan fandtes modellen med motorer fra 1,2 til 1,6 liter, i topmodellerne af Sprinter og Corolla også med to overliggende knastaksler. Serien kom til Europa i marts 1975, i starten i de kendte karrosseriversioner i kombination med 1,2-litersmotor (40 kW/54 hk). I november 1976 fulgte Liftback, som fandtes som 1600 (53 kW/72 hk) og som 1600 GSL (dobbelt karburator, 62 kW/84 hk).  Sedan og Compact (E80/E82) I maj 1983 kom Corolla E80 med forhjulstræk og flerleddet bagaksel på markedet som firedørs sedan og femdørs combi coupé, i oktober samme år fulgte den kortere tre- og femdørs hatchback, som i Japan hed Corolla FX og i Europa Corolla Compact. På det japanske hjemmemarked gik motorprogrammet fra 1,3 til 1,6 liter (60 kW/82 hk−95 kW/129 hk), og fra 1985 kunne dieselmotoren på 1,8 liter også leveres. I USA blev fire- og femdørsudgaverne delvist importeret fra Japan og delvist fremstillet på en ny fabrik i Californien, hvor også den af E80 afledte Chevrolet Nova blev bygget. Bilen fandtes med en 1,6-liters SOHC-motor (55 kW/75 hk) og en DOHC-udgave af samme motor (81 kW/110 hk). Modellen kom på markedet i Europa i august 1983 med 1,3-litersmotor (51 kW/70 hk). I april 1984 tilkom Liftback 1600 (62 kW/84 hk), og i 1985 fulgte Corolla Compact. Samtidig blev den hidtidige 1,3-litersmotor afløst af en ny konstruktion med tre ventiler pr. cylinder og 55 kW (75 hk). Fra marts 1985 kunne modellen også fås med 1,8-liters dieselmotoren.  Coupé (AE85/AE86) På basis af forgængermodellerne solgte Toyota fortsat sportslige Corolla-modeller med baghjulstræk. I Japan solgtes disse coupéer under navnene Corolla Levin og Sprinter Trueno, i USA hed bilen Corolla GT-S. På hjemmemarkedet kunne modellen fås med en 1,5-liters OHC-motor med 63 kW (86 hk) og en 1,6-litersmotor med to overliggende knastaksler (96 kW/130 hk); i Nordamerika ydede disse motorer 55 kW (75 hk) hhv. 85 kW (115 hk). I Europa solgtes alt efter marked enten begge eller kun den ene karrosserivariant. I f.eks. Tyskland kunne sedanversionen fra november 1984 fås med 1,6-liters indsprøjtningsmotoren, som her ydede 91 kW (124 hk) og senere med katalysator 85 kW (115 hk).  Corolla Tercel 4WD På mange markeder blev anden generation af den firehjulstrukne stationcar Toyota Tercel (i Japan Sprinter Carib) solgt under navnet Corolla Tercel 4WD.  Conquest og Tazz I Sydafrika og Australien blev de tre- og femdørs Compact-modeller fremstillet og solgt som Tazz og Conquest.  Corolla (E14/E15, 2006−) I efteråret 2006 debuterede den seneste Corolla, som deler sin tekniske basis med Auris. For første gang fremstilledes to helt forskellige modeller, den lidt kortere (E14) til det japanske marked og den længere (E15) til Nordamerika og resten af verden. E14 blev præsenteret i oktober 2006 og findes som firedørs sedan (Corolla Axio) og femdørs stationcar (Corolla Fielder) med en længde på 4410 mm. Bilen findes med en 1,5-liters firecylindret motor med 81 kW (110 hk) og en 1,8-litersmotor med 100 kW (136 hk). Ud over de forhjulstrukne versioner findes der også firehjulstrukne versioner. De fleste Corollaer af denne generation er udstyret med en trinløs CVT-gearkasse, men der findes også versioner med femtrins manuel gearkasse. I november 2006 introduceredes Corolla E15 til resten af verden, som deler akselafstand (2600 mm) med E14, men med 4540 mm er lidt længere og udelukkende findes som firedørs sedan. Modellen fås alt efter marked med flere forskellige motorer. I Nordamerika har Corolla firecylindrede motorer med to overliggende knastaksler, 16 ventiler og variabel ventilstyring med slagvolume på 1,8 eller 2,4 liter og effekt på 98 kW (133 hk) hhv. 118 kW (160 hk); bilerne er som standard udstyret med femtrins manuel gearkasse, men kan dog mod merpris leveres med fire- eller femtrins automatgear. I Japan fås med identisk teknik Corolla Rumion (akselafstand 2600 mm, længde 4210 mm), en kantet kompakt MPV, som i større udførelse sælges under navnet Toyota bB. I foråret 2009 fulgte samtidig med introduktionen af Toyota Verso et facelift af Corolla E14/E15. Siden da har Allex-modellerne heddet Toyota Klinge.  Corolla Verso (2001−2009) Mellem november 2001 og marts 2009 fandtes Corolla som kompakt MPV under navnet Corolla Verso med fem eller syv siddepladser. Sådanne biler havde tidligere fandtes i Toyotas modelprogram, men Corolla Verso var den første af typen som solgtes i Europa. Ved introduktionen i efteråret 2001 var Corolla Verso den eneste af fem helt nyintroducerede karrosserivarianter, som blev importeret fra Japan. Fra foråret 2004 og frem blev Corolla Verso-modellerne til det europæiske marked fremstillet i Adapazari, Tyrkiet. Samme år introducerede Toyota anden generation af den kompakte MPV, som fra efteråret 2005 kunne købes med en ny 2,2-liters dieselmotor. Den nye 2,2-liters dieselmotor var med en maksimal effekt på 130 kW (177 hk) den stærkeste dieselmotor i en kompakt MPV. Bilen var udstyret med Toyotas D-CAT-teknologi. Efterfølgeren er den i april 2009 introducerede Toyota Verso, som samtidig afløste den større Avensis Verso.