Loven om tilstrækkelig varietet (Engelsk: The Law of Requisite Variety) er formuleret af en af kybernetikkens pionerer, William Ross Ashby, i dennes bog ”An Introduction to Cybernetics” fra 1956. Loven lyder i al sin enkelthed: ”Kun varietet kan tilintetgøre varietet” (”Only variety can destroy variety”). Det betyder, populært sagt, at et system kun kan beskytte sig mod uønsket varietet ved at besidde mindst ligeså megen varietet. Med varietet forstår Ashby antallet af forskellige tilstande i et system. For at kunne forstå loven til bunds er det nødvendigt at plukke nogle væsentlige begreber fra Ashbys bog for at kunne følge hans ræsonnementskæde frem til formuleringen af denne lov. Det gøres i det følgende.  Baggrund Ashby er kommet frem til denne lov gennem studiet af kybernetik, som defineres som videnskaben om styring, kontrol og kommunikation af (komplekse) systemer. Ashby lægger desuden dimensioner som koordination og regulering til begrebsapparatet. Loven har stor betydning for at kunne forstå systemer, hvor begrebet systemer skal forstås meget bredt: Systemer opfattes som maskiner af elektronisk, neural, økonomisk, social og samfundsmæssig observans samt som maskiner, der ikke eksisterer eller som kan eksistere.  Tilstande Inden for kybernetikken betragtes begrebet forskel som noget helt fundamentalt. Forskel er noget, som kan erkendes, enten fordi noget har forandret sig over tid, eller også fordi to ting kan skelnes entydigt fra hinanden. For at en forskel kan identificeres, forestiller man sig, at en proces gennemløber nogle tilstande, som er så veldefinerede, at de kan skelnes og erkendes. Tilstandene kan eksistere i lang eller kort tid, men tilstandsovergangene betragtes diskontinuert. Tilstandsovergangen kaldes en transition, og et sæt af transitions kaldes en transformation, som i kybernetikken kan se således ud:  |    A B C D E F V    B C D E F A A forandres til B, der forandres til C osv. En transformation koncentrerer sig om, hvad der sker, og ikke hvorfor det sker. Den viste transformation kaldes single-valued, da hver tilstand kun kan ændres til én anden tilstand.  System med input Iflg. Ashby er en transformation det samme som en maskine – et system. Førnævnte transformation kaldes deterministisk, fordi den udfører samme job, hver gang den sættes i gang. Mere interessant er det at iagttage en maskine, som kan ændre adfærd, når de betingelser, den arbejder under, bliver ændret. Betragt følgende transformationmatriks:        a  b  c  d       ---------- R1    c  d  d  b R2    b  a  d  c R3    d  c  d  b R1, R2 og R3 er knapper på en maskine, og alt efter hvilken knap, der trykkes ned, ændrer transformationen sig. Trykkes f.eks. på knap R2, og starter vi ved tilstand a, ser transitionerne således ud: a-b-a-b... Trykkes derefter på knap R3 (og R2 op), mens tilstand b råder, bliver tilstandsforløbet: b-c-d-b. Det giver to forskellige slags forandringer. Førstnævnte kaldes maskinens adfærd. Sidstnævnte adfærdsskift. R1, R2 og R3 kaldes maskines input, som skal forstås meget bredt som alle de variable, der påvirker organismen i det miljø, hvor organismen lever. Ved output forstås de punkter, hvor man kan ”læse” de ændringer, input forårsager.  Systemsammenkoblinger Sætter man output fra en maskine i forbindelse med input til en anden, har man en sammenkobling. I kybernetiknotation kan en sammenkobling vises således:  +---+     +---+ | P |  →  | R | +---+     +---+    P’s output til R’s input. Sammenkoblingen forudsætter, at R har inputparametre (som bestemmer R’s adfærd), og at disse til enhver tid er en funktion af P. Sammenkoblingen P → R betyder, at P dominerer R. Et lidt mere interessant fænomen inden for kybernetikken ser således ud:  +---+     +---+ | P |  ↔  | R | +---+     +---+  P påvirker R, men R påvirker også P. En sådan sammenkobling kaldes feedback. P og R kaldes også for black boxes i kybernetikken. Dvs. systemer med input og output og en principiel uvidenhed om, hvad der foregår inde i æsken. Man er ligeglad med, hvad æsken er, man koncentrerer sig om, hvad den gør.  Transmission af varietet Betragt den tidligere nævnte sammenkobling:  +---+     +---+ | P |  →  | R | +---+     +---+    Hvor meget varietet overføres fra den dominerende P til R? Reglen er, at der aldrig kan bibringes mere varietet, end P besidder. Det er ikke sikkert, at hele P’s varietet kan overføres på én gang. Kanalen ”→” er måske for lille, men det betyder ikke noget, blot man har tid nok til rådighed. Hvis en kanal kan indtage to tilstande, kan den overføre 1 bit pr. trin. Det kaldes kanalens kapacitet. Det er muligt at sende to eller flere meddelelser over en kanal samtidig. Af og til bliver en meddelelse overlejret med en anden, der er uønsket. Det kaldes for støj. Det er vigtigt at tilføje, at støj ikke kan skelnes fra al mulig anden varietet. Det er alene op til modtageren at afgøre, hvad der er støj, og hvad der ikke er.  Væsentlige værdier Overalt i naturen beskytter det levende sig mod uønsket varietet – støj og forstyrrelser. Beskyttelsen forudsætter, at organismen har noget, den gerne vil beskytte. Disse værdier kaldes i kybernetikken for væsentlige værdier (”Essential Values”) og indeholdes som en delmængde af tilstande i et system E. Det forstyrrende system D (for ”disturbances”) påvirker de væsentlige værdier i E, og vi har sammenkoblingen:  +---+     +---+ | D |  →  | E | +---+     +---+    Det ser sort ud for organismen med de sårbare værdier i E. D dominerer E totalt og kan ødelægge E’s væsentlige værdier. For at komme E til undsætning, indskydes et ”varietetsskjold” F, som er organismens værn mod uønsket varietet:  +---+     +---+     +---+ | D |  →  | F |  →  | E | +---+     +---+     +---+  En spion I et underholdende eksempel demonstrerer Ashby begreberne varietet og bindinger: En spion, der bor i et hus med fire vinduer [fig. 1], der er arrangeret rektangulært, signalerer en besked ud over havet ved at tænde eller ikke-tænde et lys i vinduerne. [Dette giver en varietet på 16: lige fra ingen lys er tændt til alle lys er tændt.] Ashby spørger nu, hvad varieteten er, hvis husets konturer ikke kan ses ude fra havet i mørke [fig. 2]?                     !--! !------------------!  !-------! !                  !--!       ! !                             ! !-----------------------------!    !  +---+  +---+         !                +---+  +---+                 !  ! a !  ! b !         !                ! a !  ! b !             !  +---+  +---+         !                +---+  +---+             !                       !    !  +---+  +---+         !                +---+  +---+             !  ! c !  ! d !         !                ! c !  ! d !             !  +---+  +---+         !                +---+  +---+             !                       ! ------------------------------- Fig. 1                                      Fig. 2  Svaret er 11 [slukket, ad, abc, abd, acd, abcd, bc, bcd, ab=cd, ac=bd, a=b=c=d] Da spionens "signalapparat" har en varietet på 16, og da spionens medskyldige ude på havet kun kan dechifrere en varietet på 11 i mørke, findes der en binding, som kan give anledning til mistolkning af spionens besked. [Faktisk er dette et skoleeksempel på, hvordan videregivelse af information bør foregå. Enten forklarer formidleren alle detaljer (her: natbelyser huset, så konturerne kan ses) – eller også skal formidleren tale tilhørernes sprog (her: undlader at sende de tvetydige signaler).] Informationen i de kantede parenteser samt figurerne tjener som forklaring til Ashbys eksempel.