Terentsbillederne udgør et markant skifte i Abildgaards kunst og er udført i forlængelse af arbejdet med motiver fra en tragedie af Voltaire, Le triumvirat. Fra tragediens tanketunge og blodige handlinger til et anderledes opløftende og livsbekræftende univers præget af såvel humor som følelser. At udviklingen kan kædes sammen med forelskelsen i Juliane, og det der synes at være et lykkeligt ægteskab, fremhæves af alle Abildgaard-kendere, og en række senere malerier med motiver fra antikke digteres kærlighedsliv synes at bekræfte antagelsen.  Baggrundsinfo Abildgaard benyttede meget ofte hunde i sine billeder som symbol på den antikke græske filosofi, han bekendte sig til: Kynismen (oldgræsk filosofisk retning, der søgte individets frigørelse fra materielle behov og ambitioner. Nu brugt om hensynsløshed, råhed), opkaldt efter 'kyne', det græske ord for hund. I alle fire billeder til Terents' komedie forekommer hunde. De er tolket som stedfortrædere for Abildgaard og tyder på, at han har identificeret sig med komediens historie.