Bar­ken er først brunoliven og glat, men bliver senere grå og til sidst op­sprækkende i flade furer. De modsatte knopper er gråbrune og kegleformede. Bladene er uligefinnede med 7 små­blade. Småbladene er af­langt ægformede med svagt takket rand. Både over- og underside er lyse­grønne og glatte. Blom­sterne er samlet i over­hængende toppe. De er uregelmæssige med smalle, flødehvide kron­blade. Der kan af og til mærkes en let duft ved blomsterne. Frugterne ligner den almindelige asks vingede nødder, og de spirer udmærket. De planter, der sælges her i landet er tiest podet på grundstammer af Almindelig Ask, hvis rodnet træerne så overtager. De kloner, der er i handlen, blomstrer ikke lige kønt. Forlang nøjagtige op­lysninger om moderplanten! Højde x bredde og årlig tilvækst: 10 x 5 m (20 x 15 cm/år), hvilket dog næppe gælder for de podede planter, som ofte når samme bredde, men bestemt ikke samme højde.  Hjemsted Mannaask gror i blandede løvskove på tør, kalkrig bund i det sydøstlige Europa, Lilleasien og Kaukasus. Bigarvandfaldet (Izvorul Bigăr) er et naturreservat i det sydvestlige Rumænien. Tæt ved Bigăr kilden og vandfaldet findes en tæt skov, som domineres af bøg. Langs bredderne af vandløbet er denne skov sammensat af varmeelskende arter, og her findes arten sammen med bl.a. ahorn, bøg, almindelig engelsød, hasselurt, almindelig hyld, almindelig mangeløv, almindelig parykbusk, almindelig syren, vedbend, dansk arum, dunet steffensurt, glat skjoldbregne, hjortetunge, hvid anemone, judaspenge, liden rustbregne, orientalsk avnbøg, rundfinnet radeløv, skovhullæbe, skovmærke, småbladet lind, tandrod, tungeblad og vårfladbælg,