Cottbus er kendt for en omfattende tekstil- og metalindustri.  I DDR-perioden var området berygtet for sine store brunkulslejer. Brunkul spillede en central rolle i den østtyske industri, både som energikilde og i forbindelse med fremstilling af tekstiler, hvor fibrene var anvendelige. Således er der rundt om Cottbus store kratere af gamle brunkulslejer, som blev udgravet af store gravemaskiner og efterlod en ørken af sand i kilometerstore grave. Flere af disse grave er nedlagt og gendannet som naturreservater, idet de bliver fyldt op med vand og udlagt som søer.  Energie Cottbus Energie Cottbus (fulde navn er Fußballclub Energie Cottbus e. V.) er en professionel fodboldklub, som er hjemmehørende i byen. Klubbens hjemmebane hedder Stadion der Freundschaft, hvis navn stammer fra DDR-tiden. Klubben har i to omgange spillet i Bundesligaen (2000-2003 og 2006-2009) og fik forinden sit store gennembrud med deltagelse i den tyske pokalfinale 1997, hvor de som det kun andet amatørhold i historien deltog, men dog tabte til Stuttgart med 0-2.  Staatstheater Cottbus har et meget flot teater "Staatstheater", bygget i Jugendstil og tegnet af arkitekten Sehring. Teatret ligger midt i byen på Schillerplads og er et arkitektonisk mesterværk i klassisk Jugendstil. Teatret er hjemsted for den brandenburgske opera og teaterscene. Teatret blev i Danmark kendt for at opsætte et skuespil om Olsen-banden, som de danske Olsenbande-skuespillere overværede premieren på.  Branitzer Park Branitzer Park (Fürst-Pückler-Park Branitz) er den betydeligste park i Cottbus. Den er anlagt omkring slottet Branitz og er udover sit smukke romantiske haveanlæg berømt for sine jordpyramider, som fyrst Pückler lod bygge som gravkammer for sig selv og sine nærmeste.  Spremberger tårnet Spremberger tårnet (Spremberger Turm) er Cottbus' vartegn og stammer fra det 13. århundrede, hvor det blev bygget som en del af den mur, der stod som et fæstningsværk rundt om Cottbus.  Spreewald Nordvest for Cottbus ligger der et stort område som hedder Spreewald. Spreewald er berømt for sin enestående folklore med rødder i den sorbiske kultur. Biler har kun begrænset adgang. I stedet anvender man pramme (Kanen), som kommer frem ved, at en pramdrager stager prammen frem. På sin vis minder Spreewald om Venedig, blot er det ikke en bykultur, men et landligt område, hvor floden Spree deler sig i et mylder af små forgreninger. Selv postbude anvender prammene som transportmiddel, og der er opsat byskilte ved kanalerne, som man ser det på landevejene, når man kommer til, eller forlader en by.  Spreewald er i øvrigt kendt for sine syltede agurker, som var en elsket delikatesse i DDR, samt den meget fine Leinöl (linolie), som anvendes i den lokale madtradition.