Hjemmehjælp er en offentlig service til borgere, der har behov for hjælp til personlig pleje og/eller praktiske opgaver i hjemmet. De ansatte, der udfører dette arbejde, benævnes i daglig tale hjemmehjælpere. For at kunne få hjemmehjælp skal man visiteres af kommunen. Som led i visitationen bliver det afklaret, hvorvidt behovet er midlertidigt eller varigt. Den varige hjemmehjælp forudsætter en permanent nedsat funktionsevne. Mens den midlertidige er brugerbetalt, finansieres varig hjemmehjælp af kommunen. Borgeren kan selv vælge, om vedkommende vil have hjemmehjælpen udført af kommunen eller af en privat aktør. Ordningen blev etableret i 1958 og erstattede husmoderafløsningsordningen, der blev indført i 1949. Den politiske hensigt bag hjemmehjælpen var et ønske om at ældre kunne leve længst muligt i eget hjem. Idet det betyder lavere belastning af plejehjem og sygehuse så man samtidig muligheden for at høste en samfundsøkonomisk gevinst. I første omgang var det ikke krav, at hjemmehjælperne var uddannede, men med Lov om social bistand fra 1974 blev uddannelsen gjort obligatorisk. Selv om de medarbejdere, der udfører hjemmehjælp oftest kaldes hjemmehjælpere, er mange i dag social- og sundhedshjælpere eller social- og sundhedsassistenter.