Filmen udfolder sig indenfor en klassisk atriumgård præget af forfaldets skønhed. Det centrale i denne meget velkomponerede film er visualiseringen af tiden. Gennem den æstetiske koncentration bliver tiden en konkret, intens oplevelse og giver os en genoplevelse af barnets særlige opslugthed af sine handlinger, barnets selvforglemmende tidsoplevelse.