I sin nuværende form under det konstitutionelle monarki begynder statsministerrækken den 22. marts 1848 ved udnævnelsen af Adam Wilhelm Moltke. Det nye embedes officielle titel var dengang premierminister, hvilket også er den titel, der bruges i Junigrundloven af 1849. Titlen konseilspræsident blev dog også brugt sideløbende om premierministeren, og ved Fællesforfatningen af 1855 blev det den officielle titel. Ved Grundloven af 1915s ikrafttrædelse i 1918 blev titlen igen ændret til statsminister ligesom i de øvrige nordiske lande. I modsætning til de øvrige ministre fik regeringslederen først et eget ministerium, Statsministeriet, i 1914. Før det, og også i en årrække efter, havde regeringslederen også en post som fagminister, der varierede fra person til person. Statsministeren er dog stadig resortminister for et mindre antal fagområder, såsom pressens minister og minister for anliggender vedrørende Rigsfællesskabet, Færøerne og Grønland.