Øen har været kendt af araberne siden 900-tallet, portugiserne kom som de første europæere til øen i 1505. Nederlænderne koloniserede øen i 1638, og de opkaldte øen efter prins Morits af Oranien. Hollænderne drog fra øen nogle årtier senere. I 1700-tallet var øen under fransk kontrol. Franskmændende indførte de første sorte slaver til at producere sukker. Førhen var øen stort set ubeboet. I 1810 indtog Storbritannien øen i forbindelse med Napoleonskrigene. Øen blev britisk, og briterne beholdt kontrollen frem til uafhængigheden i 1968. Under den engelske kolonitid blev der indført en stor mængde asiatiske kulier. I mange lande er systemet for kulier forbudt i henhold til verdenserklæringen om menneskerettigheder, da det er en form for slaveri.  Det første historiske bevis for eksistensen af en øen, er på et kort fremstillet af den italienske kartograf Alberto Cantino fra 1502. Fra dette ser det ud til, at øen fik navnet Dina Arobi eller Dina Margabin af arabiske sejlere, der anses som det første folk der opdagede øen. En række noter antyder at araberne opdagede øen, da et stormvejr pressede deres båd hen på øen ved et tilfælde.  I 1507 besøgte portugisiske sejlere øen. Øen vises med et portugisisk navn Cirne på tidlige kort, sandsynligvis fra navnet på et skib fra en ekspedition i 1507. En anden portugisisk sømand, Dom Pedro Mascarenhas, gav navnet Mascarenerne. Mascarenerne anvendes i dag som en betegnelse for en gruppe af vulkanske øer i Østafrika, der inkluderer Mauritius.                                                                                                                                                                                                                                                                                                                       Portugiserne var allerede var etableret i Asien i Goa, ved Malabars kyst, på øen Ceylon (nu Sri Lanka) og på den malaysiske kyst. Portugisernes vigtigste afrikanske base var i Mozambique, derfor foretrak de portugisiske sejlere at anvende kanalen i Mozambique der gik til Indien som deres handelsrute. Comorerne i nord blev ligeledes vurderet til at være en mere praktisk port i forhold til porten i Port Louis. Således blev der ikke etableret nogen permanent portugisisk koloni på øen. I 1598 besatte en hollandsk skvadron under admiral Wybrand van Warwyck øen. Warwyck gav øen navnet Mauritius til ære for prins Morits af Oranien, statholder af De Forenede Nederlande. Udenrigsministeren fra Oman, har antydet at have evidens for at øen har været en del af det Omanske sultandømme i det femtende århunderede. Mauritius var det femte land i verden til i 1847 at udgive frimærker efter Storbritannien i 1840, Brasilien i 1843 og Schweiz og USA i 1846 (og det første land i Commonwealth). Mauritius' første udgave af deres frimærker, de såkaldte "POST OFFICE" (27 eksemplarer kendt i verden i dag) er vurderet som verdens dyreste og sjældneste frimærker. To af dem (samlet på 1 konvolut, "The Mauritius Bordeaux Cover") er blevet solgt i 1993 for fem millioner US$ hos David Feldman SA.  Geografi Mauritius er en forholdsvis ung ø, da den opstod for 8 millioner år siden ved store udbrud af undersøiske vulkaner som følge af den somaliske plades drift over et hotspot der nu befinder sig under Reunion. Derfor er hovedøen høj med højeste punkt i Pieter Both (823 m). Placeringen i det tropiske klimabælte gør øen varm og præget af regntider og cykloner. Naturen var oprindelig regnskov, men i dag er meget af landet opdyrket.  Miljø og klima Miljøet i Mauritius er typisk tropisk i kystområderne med skove i bjergområderne. Sæsonbestemte cykloner er ødelæggende for dets flora og fauna, selv om de genopretter sig hurtigt. Mauritius blev nummer to i et luftkvalitetsindeks udgivet af Verdenssundhedsorganisationen i 2011.   Mauritius ligger i nærheden af Stenbukken, og har et tropisk klima. Der er 2 årstider: En varm fugtig sommer fra november til april med en gennemsnitlig temperatur på 24,7 ° C og en forholdsvis kølig tør vinter fra juni til september med en gennemsnitlig temperatur på 20,4 ° C. Temperaturforskellen mellem årstiderne er kun 4,3 ° C. De varmeste måneder er januar og februar med en gennemsnitlig dags maksimal temperatur på 29,2 ° C, og de koldeste måneder er juli og august med gennemsnitlige overnattende minimumstemperaturer på 16,4 ° C. Årlig nedbør varierer fra 900mm på kysten til 1.500mm på det centrale plateau. Selv om der ikke er nogen regntid, forekommer det meste af regnen i sommermånederne.  Havtemperaturen i lagunen varierer fra 22-27 ° C. Det centrale plateau er meget køligere end de omkringliggende kystområder og kan opleve så meget som dobbelt nedbør. Der kan også være en markant forskel i temperatur og nedbør fra den ene side af øen til den anden. Lejlighedsvis forekommer der tropiske cykloner mellem januar og marts og har tendens til at forstyrre vejret i flere dage, hvilket bringer tung regn.  Dyreliv Landet er stadig hjemsted for nogle af verdens sjældne planter og dyr, men menneskelig beboelse og indførelsen af ikke-indfødte dyre arter har truet den oprindelige flora og fauna. På grund af sin vulkanske oprindelse, alder, isolation og dets unikke terræn, er Mauritius hjemsted for en mangfoldighed af flora og fauna, der normalt ikke findes i landområder med samme størrelse. Før den portugisiske ankomst i 1507 var der ingen jordbaserede pattedyr på øen. Dette tillod udviklingen af en række flyvefrie fugle og store reptilarter. Ankomsten af slaverne og kontraktbundne arbejdere og indførslen af en række  fremmede arter har ødelagt en række arters naturlige habitat, og har ligeledes ændret den naturlige flora og fauna.  Mindre end 2% af den oprindelige skov er nu forblevet koncentreret i Black River Gorges National Park i sydvest, Bambous Mountain Range i sydøst og Moka-Port Louis Ranges i nordvest. Der er nogle isolerede bjerge, Corps de Garde, Le Morne Brabant og flere mindre øer, med rester af kyst- og fastlandsdiversitet. Over 100 arter af planter og dyr er blevet udslettet, og mange flere er truet. Bevaringsaktiviteterne begyndte i 1980'erne med gennemførelsen af programmer til reproduktion af truede fugle- og plantearter samt restaurering af levesteder i nationalparker og naturreservater. Mauritius var den eneste kendte habitat for den uddøde dodo, en flyvende fugl. Dodoen, er efterkommere af en slags due, der bosatte sig i Mauritius for over fire millioner år siden. Ingen rovdyr angrib dem, og de havde af denne årsag mistet deres evne til at flyve. Med en vægt på op til 50 kg (23 kg) var dodo en velkommen kilde til fersk kød til sejlerne. Et stort antal dodoer blev dræbt for mad. Senere, da hollanderne brugte øen som en straffekoloni, blev nye arter introduceret til øen. Rotter, grise og aber spiste Dodoens øg som den lagde i jorden. Kombinationen af menneskelig udnyttelse og indførsel af nye arter reducerede dodo bestanden væsentligt. Inden for 100 år efter ankomsten af mennesker på Mauritius blev dodo en sjælden fugl. Den sidste blev dræbt i 1681.  Mauritius er kendt for at være hjemstedet for den uddøde dronte. Dronter var kluntede fugle der overlevede fordi der ikke var rovdyr efter dem. De kunne ikke flyve, og kunne således ikke overleve de økologiske forandringer efter menneskets indtrængning. I Mare aux Songes er der fundet mange dronte-fossiler og andre fossiler efter en 50-års tørkeperiode for 4000 år siden.  Chagos I 1968 opnåede Mauritius uafhængighed fra Storbritannien. Op til uafhængigheden blev en række mauritiske territorier gradvis tvangssepareret. Øgruppen Chagosøerne og dens atol Diego Garcia blev adskilt fra Mauritius i 1965, blot tre år før nationens suverænitet fra Storbritannien. Storbritannien har siden 1965 udlejet Diego Garcia til USA. Storbritannien og USA tvangsdeporterede i denne forbindelse lokalbefolkning til fastlandet på Mauritius, og adgang til øen har sidenhen været forbudt for alle på nær det amerikanske militær. Briterne og amerikanernes intimidering af lokalbefolkningen og restriktion af besøg på øen har været genstand for stor debat. Emnet har ikke været et centralt emne i den internationale udenrigspolitiske debat, da medierne er forhindret i at besøge øen, på trods af gentagne overskridelser af menneskerettighedskonventionerne. Det er vurderet at Diego Garcia er en vigtig strategisk militærbase for USA. Basen har bl.a. været anvendt i forbindelse med Golfkrigene i 1991 og 2003 samt krigen i  Afghanistan. Suveræniteten over Chagosøerne, og Diego Garcia er i dag anfægtet mellem Mauritius og Storbritannien. En vejledende udtalelse fra Den Internationale Domstol i februar 2019 fastslog, at det var stridende mod folkeretten, at Storbritannien inden Mauritius' uafhængighed udskilte Chagosøerne. Den 22. maj 2019 vedtog FNs generalforsamling en resolution, der med et overvældende flertal, 116 mod 6, der forlangte, at Storbritanniens giver øerne tilbage til Mauritius. Vedtagelsen er dog ikke bindende for Storbritannien. Mauritius hævder ud over suverænitet over øen Tromelin fra Frankrig.  Distrikter Selve øen Mauritius er opdelt i 9 distrikter: 1. Black River 2. Flacq 3. Grand Port 4. Moka 5. Pamplemousses 6. Plaines Wilhems 7. Port Louis 8. Rivière du Rempart 9. Savanne  Demografi Mauritius befolkning er meget uensartet. Normalt skelnes mellem den afro-franske befolkning og den engelsk-indiske. Den sidste store indvandring skete for snart 200 år siden.  Hinduer udgør 48,5 % af befolkningen, kristne 32,7 % og muslimer 17,3 % ifølge folketællingen 2011.  Transport Mauritius national luftfartsselskab er Air Mauritius.