Procopius er en hovedkilde til tiden under kejser Justinian 1., da det østromerske rige ekspanderede kraftigt mod vest. Kejserens mange felttog beskrives i Procopius' Justinians krige (De Bellis), der består af 8 bøger. Justinians bygningsværker beskrives i Justinians bygninger (De Aedificiis), mens den meget specielle Hemmelige Historie (Anekdota) beretter om de hemmeligheder og intriger, der omgav kejseren, og som Procopius efter eget udsagn ikke kunne inkludere i de andre værker. Udover disse værker er Procopius også en af de første til skriftligt at omtale danerne i Norden og  herulernes vandring mod nord.  Litteraturhistorisk placering Procopios tilhørte den skole af senantikke, sekulære historikere, som fortsatte traditionerne fra den anden sofisme. De skrev på attisk græsk, deres forebilleder var Herodot og særlig Thukydid, og deres emner var altid sekulær historie. De undgik ord, som var ukendte i attisk græsk og tilføjede en forklaring med samtidens ordforråd. Således forklarede Procopios for sine læsere at ekklesia, i betydningen en kristen kirke, modsvarer et tempel eller en helligdom, og at munkene er "de mest mådeholdne af de kristne... hvis mænd sædvanligvis kaldes for munke." (Krigene 2.9.14; 1.7.22) I det klassiske Athen havde munke været ukendte, og en ekklesia var en forsamling af athenske borgere, som vedtog love. Sekulære historikere undgik historien om den kristne kirke, som de overlod til eklektiske historikere — en historiefaglig retning grundlagt af Eusebius af Cæsarea. Den moderne historiker Averil Cameron har argumenteret for, at Procopios' tekster reflekterer en spænding mellem klassiske og kristne modeller for historieforståelsen i 500-tallets østromerske rige. Dette støttes af Mary Whitbys analyse af Procopios' Bog I, som fremstiller Konstantinopel og Hagia Sofia i sammenligning med samtidige hedenske panegyriske værker. Procopios kan ses på som skildrende kejser Justinian som Guds vicekonge på jorden, og fremstiller bygningerne som hovedsagelig religiøse æresbevisninger.  Lån af titlen Den amerikanske forfatterinde Donna Tartt (Pulitzerprisen i 2014 ) lånte Procopius' titel "Den hemmelige historie" til sin debutroman fra 1992 om en lukket kreds af studenter, der fordyber sig i klassiske studier, så det udarter og ender i katastrofe.