Som protestant stod Anne på afstand af faderens katolske synspunkter og var derfor acceptabel for englænderne som tronfølger efter Vilhelm 3. Hendes regering faldt sammen med den Spanske Arvefølgekrig, hvor hertugen af Marlborough var landets mægtigste mand både som minister og hærfører og stod stærkt takket være sin hustus Sarahs nære venskab med Anne. Efterhånden kølnedes forholdet meget, dronningen støttede herefter oppositionen og lod 1712 Marlborough falde til fordel for en tory-regering der sluttede særfred med Frankrig. Hendes sidste år prægedes af intriger mellem ministrene.