Wenner skal have passet Sofia Magdalena som barn, og denne skal have haft en dybt tillid til hende. Under tiden i Danmark tilhørte hun ikke blot Sofia Magdalenas hovstat men omtales som hendes ven og fortrolige sammen med hofdame Sofia Elisabet Trolle og hovfrøken Benedicte Öllegård Margrethe Numsen. Hun hørte, tilsammen med guvernanten Jeanne Rosselin og kammerjomfruen Hansen, til de tre danskere Sofia Magdalena bad om at få med til Sverige inden sit bryllup med kronprins Gustav 1766.  I Sverige I ægtenskabskontrakten indgik en paragraf om, at Sofia Magdalena skulle få lov til at lade to danskere deltage i sit besøg i Sverige, og hun valgte da Wenner og Hansen, som da var kammerfruer. I Sverige blev Inger Müller kaldt for Ingrid Möller.  Ved ankomsten til Sverige forsøgte både Gustav og Lovisa Ulrika snart at få Sofia Magdalena til frivilligt at sende dem tilbage igen. Gustav III sagde om hendes følge: "Man havde jo sagt os, at det ikke skulle komme mer endnu en af disse danske trollpackor, men nu har de tredubblat sig og ser allesammans ud som kökspigor! Aldrig har jeg skådat noget lignende!" Lovisa Ulrika hævdede blandt andet, at de ikke klædte Sofia Magdalena hurtigt og vel nok. Året efter ægteskabet havde Lovisa Ulrika gennem sine spioner også fået at vide, at Sofia Magdalenas danske kammerfruer gav hende annoncer fra den danske repræsentation. I 1770 samtykkede Sofia Magdalena i at sende Jeanne Rosselin tilbage til Danmark, og senere samme år gik hun også med til at afskedige den foren kammarfrue, Hansen-Dithmar. Hun holdt dog fast ved sin modvilje mod at afskedige Wenner. Det faktum, at Sofia Magdalena havde ret ifølge ægteskabskontrakten til at bestemme over kammertjenesten, gjorde, at hun ikke kunne tvinges, og Gustavs forsøg på at gøre det indebar en langvarig konflikt mellem parret. Gustav misbilligede stærkt Wenner, som han mente var grim, og hvis danske sprog han afskyede. Han var dog tvungen til at acceptere, at hun forblev i Sofia Magdalenas tjeneste livet ud.  Det skal også være været før hendes skyld, at han udnævnte den tysk fødte feltskærer og kammarlakej Johan Ludvig Wenner til hovmedikus og livkirurg, da denne den 15. marts 1771 giftede sig med Inger Müller. Da Adolf Fredrik Munck under et ophold på Ekolsund i sommeren 1775 skulle forsøge at sikre en fuldendelse af kongeparrets ægteskab, bad han via Anna Sofia Ramström Ingrid Wenner, som havde Sofia Magdalenas tillid og desuden var gift, skulle forberede hende på monarkens ønske om at fuldende ægteskabet, det vil sige gennemføre børneavl. Under Sofia Magdalenas graviditet 1778 skal lægen Abraham Bæk være blevet chokeret over, at Munck kunne røre sig frit i dronningens sovegemak og diskutere hendes graviditet. Wenner skal da have grebet ind, taget ham til siden og oplyst Bæk om, at kongeparret havde delt seng. "En god og hederlig menneske, som aldrig blandede sig i noget", var Axel von Fersens bedømmelse af Wenner. Sofia Magdalena blev gudmor til Wenners søn Martin Ludvig Wenner, bekostede formodentligt hans udenlandsstudier og så også til, at han blev hendes læge og livmedikus. Ingrid Maria Wenner døde i 1793. Da Sofia Magdalena, tyve år senere, var døende spurgte hun sin præst Wallin, om man som død ville møde dem, man havde elsket, og da hun fik et bekræftende svar, skal hun have svaret: "Da skal jeg få återse min mor, min søn og den snäll Wenner!"