Sophie Frederikke blev født 24. august 1758 i Schwerin i Mecklenburg som eneste datter af hertug Ludvig af Mecklenburg-Schwerin (1725-1778) og Charlotte Sophie af Sachsen-Coburg-Saalfeld (1731-1810). Hun havde en to år ældre storebror, Frederik Frans, der senere blev storhertug af Mecklenburg-Schwerin. Den 21. oktober 1774 blev hun som 16-årig gift i København med den 21-årige Arveprins Frederik af Danmark, halvbror til Christian 7. Han var handikappet, mens hun var henrivende med en yndig skikkelse og et par stærke, mørke øjne. Han var på sinkestadiet, hun overmåde godt begavet. Brudgommen af natur var mut og tvær og bruden hans diametrale modsætning. Hun må have fået et chok, da hun mødte ham første gang ... to dage før de blev gift. Prinsessen nedkom i løbet af ægteskabets første 10 år med tre dødfødte døtre. Fra prinsessen var 28 til 34 år satte hun fire sunde og velskabte børn til verden, som desuden var både smukke og intelligente. "Og man behøvede ikke at gætte gåder for at hitte den rette barnefader. I den snævreste hofkreds blev der ikke lagt skjul på, at arveprinsens smukke og charmante adjudant, Frederik von Blücher, måtte være det fædrene ophav." Tilsyneladende havde ægtefællerne indgået en handel: Hun havde von Blücher at fornøje sig med, han "etablerede et forhold til Sofie Frederikkes selskabsdame, den purunge Caja Hviid". Således kom der efterhånden fire børn i ægteskabet: Christian Frederik, Juliane Sophie, Louise Charlotte og Frederik Ferdinand. Hun døde den 29. november 1794 på Sorgenfri Slot i Kongens Lyngby nord for København.