En samfundsvelfærdsfunktion er en funktion, der rangordner forskellige mulige tilstande for et samfund som mere eller mindre fordelagtige. Begrebet bruges indenfor velfærdsøkonomi som en teoretisk konstruktion, der kan vurdere gavnligheden af forskellige tiltag som eksempelvis skattereformer eller andre offentlige initiativer. En samfundsvelfærdsfunktion beskriver størrelsen af samfundsvelfærden, dvs. den samlede velfærd i befolkningen, typisk som en funktion af de enkelte indbyggeres nytte. Den er dermed en parallel til det enkelte individs nyttefunktion, der tilsvarende bruges til at rangordne ønskeligheden af forskellige situationer, set fra den enkelte persons synsvinkel.  Oprindelse Den amerikanske økonom Abram Bergson indførte begrebet samfundsvelfærdsfunktion (social welfare function) i artiklen "A Reformulation of Certain Aspects of Welfare Economics", der blev udgivet i tidsskriftet Quarterly Journal of Economics i 1938. Formålet var "på en præcis måde at opstille de værdidomme, der er nødvendige for at udlede de betingelser for maksimal økonomisk velfærd", der var blevet opstillet af tidligere økonomiske tænkere som Alfred Marshall, A.C. Pigou, Vilfredo Pareto og Abba Lerner. Funktionen anvendte reelle tal og var differentiabel. Den beskrev samfundet som helhed, og funktionens argumenter var bl.a. mængden af de forskellige varer, der blev fremstillet og forbrugt i økonomien, samt de resurser, der blev anvendt i produktionen, herunder mængden af arbejdskraft.  Typer af samfundsvelfærdsfunktioner En meget udbredt velfærdsfunktion er den utilitaristiske, der vægter hver enkelt indbyggers nytte lige og dermed maksimerer den samlede mængde nytte for alle indbyggerne i et samfund tilsammen. Et andet ofte nævnt eksempel er den Rawlsianske velfærdsfunktion, opkaldt efter den amerikanske filosof John Rawls. Den Rawlsianske velfærdsfunktions værdi forøges, når nytten forøges for den person, der er dårligst stillet af alle. Generelt kan der tænkes mange forskellige samfundsvelfærdsfunktioner.