Som den ældste søn af Granville Leveson-Gower, 2. Jarl Gower, 1. Markis af Stafford og sin anden hustru, Lady Louisa Egerton, foretrukne søster af John Egerton, 2. Hertug af Bridgewater, arvede han de betydelige årlige overskud og formuer fra Bridgewater-kanalen da hans onkel døde i 1803. I samme år døde hans far og han arvet familiens ejendomme ved Lilleshall i Shropshire og Trentham i Staffordshire. George Granville ægteskab i 1785 til Elizabeth, grevinden af Sutherland, baronesse af Strathnavar (1765-1839) i 1785, bragte ham store godser i Skotland, med en yderligere residens, nemlig Dunrobin Castle. Hun havde arvet store godser i Sutherland, som beløb sig til 1,25 millioner acres (ca. 505.000 hektar) i en alder af 1 år, da hendes forældre døde af tyfus feberen i Bath i 1766. Leveson-Gower-familien kom således til at besidde tre store residenser, Dunrobin i Skotland, Lilleshall Hall som i 1820 blev omfattende genopbygget for at give et hjem til familiens arving og til sidst Trentham Hall, en meget storslået Italiensk palads, med en sø, formelle haver, terrasser og skov. Paladset blev udviet og forbedret til en pris på £123.000 i 1830-erne, det ville svare til ca £13,35 mio. i 2019, cirka 111,4 mio danske kroner. Hans enorme rigdom stammede dels fra udnyttelsen af mineralrigdomme af hans engelske godser gennem virksomheder som Lilleshall Co. Coal, lime og ironstone som blev udnyttet på Donnington Wood Kannalen ved Lilleshall, bygget af hans far. George Granville fortsætte med at investere i kanalens projekter. Han anerkendte truslen om jernbanerne og investeret i dem i et forsøg på at beskytte sin canal interesser. Sammen med sin chefagent, James Loch, blev han meget upopulær for "The Highland Clearances" der blev udført omkring 1810 på Sutherland ejendom. Han havde været chokeret over levevilkårene for sin skotske lejere og de med magt blev forflyttet til nye industrikvarterer på kysten. Han blev derfor holdt ansvarlig for ødelæggelsen af Highlandernes livsstil. De engelske godser i West Midlands blev også forbedret, dog ikke på sådan en drastisk metode. I 1827 købte George Granville, Lord Stafford, palæet York House i London fra regeringen. Det var blevet bygget af George 4.s broder, hertugen af York, der døde, alvorligt i gæld, før palæet var færdigt. George Granville brugte et yderligere pengebeløb på £150.000 (Ca. £15 mio. i 2019, cirka 125,7 mio. dkk) til at færdiggøre og udvide palæet. Han ændrede også dets navn til Stafford House. Det er siden hen blevet bredt anerkendt som det fornemste byhus i London (det blev i dag Lancaster House i 1912). Her blev familien ledere af fashionable samfund med Hertuginden der tilrettelagdde dyre fester og forlystelser. George Granvilles politiske karriere var mindre strålende end sin faders, selv om han tjente som en MP og ambassadør i Paris. Senere, støttede han den katolske frigørelse og Reform lovforslaget. Som en belønning blev han skabte hertug af Sutherland i 1833.  Død Ved sin død i 1833 gik den enorme Bridgewater arv videre til hans anden søn, Francis, der senere blev Jarl af Ellesmere, han tog sin bedstemor navn af Egerton. Hans jernbane interesser og resten af godserne gik til hans næstældste søn, George Sutherland-Leveson-Gower, 2. Herug af Sutherland