
_START_ARTICLE_
Metrik (verslære)
_START_SECTION_
Overordnet
_START_PARAGRAPH_
Der findes forskellige metriske principper, der henholdsvis beskriver verset/metret ud fra stavelsernes varighed, antal eller vægt._NEWLINE_Varighed: Kvantiterende vers: lange (–) og korte stavelser (◡), den antikke/klassiske græsk-romersk digtning_NEWLINE_Antal: Syllabiske vers: stavelsestællende, i flere romanske sprog, specielt fransk og italiensk_NEWLINE_Vægt: Accentuerende vers: betonede (–) og ubetonede stavelser (◡), germanske og nordiske sprog_NEWLINE_Herefter vil kun den accentuerende metrik blive forklaret.
_START_SECTION_
Accentuerende metrik
_START_PARAGRAPH_
Første strofe i Johannes V. Jensens digt ”Graven i Sne” vil blive brugt som til at forklare nogle metriske begreber._NEWLINE_Den lille gamle Kirkegaard,_NEWLINE_Hvor muren med sin Vedbend staar_NEWLINE_I Accentuerende metrik beskrives henholdsvis betonede/trykstærke/hævnings- stavelser med (–) og ubetonede/tryksvage/sænknings- stavelser med (◡). Ved hjælp af disse to symboler vil der let kunne redegøres for et metrum. Metret som hvert vers i ”Graven i sne” følger, bliver således:_NEWLINE__NEWLINE_◡ – ◡ – ◡ – ◡ –_NEWLINE_I hvert vers veksles der regelmæssigt imellem trykstærke og tryksvage stavelser. Et fast metrum består af et vist antal taktled. Et taktled starter altid med en trykstærk stavelse og slutter lige før den næste trykstærke stavelse. Da der er fire trykstærke stavelser i metret kan det inddeles i fire taktled._NEWLINE__NEWLINE_◡ | – ◡ | – ◡ | – ◡ | –_NEWLINE_Et tostavelses taktled som her kaldes for en bisyllabel. For 1, 3, 4 og 5 stavelser hedder det henholdsvis: mono-, tri-, tetra- og pentasyllabel.
_START_SECTION_
Optakt
_START_PARAGRAPH_
Den | lille_NEWLINE__NEWLINE_◡ | – u_NEWLINE_Den ubetonede stavelse inden det første taktled eller betonede stavelse kaldes for optakt. Et vers kan starte uden optakt, med optakt, med dobbelt optakt eller flere.
_START_SECTION_
Versfod
_START_PARAGRAPH_
I antikkens kvantiterende verslære findes der adskillige betegnelser for versfødder. Disse er på godt og ondt blevet overført til de moderne accentuerende sprog._NEWLINE_Jambe: ◡ –_NEWLINE_Trokæ: – ◡_NEWLINE_Spondæ: – –_NEWLINE_Daktyl: – ◡ ◡_NEWLINE_Anapæst: ◡ ◡ –_NEWLINE_Kretikus: – ◡ –_NEWLINE_Amfibrak: ◡ – ◡_NEWLINE_Choriambe: – ◡ ◡ –_NEWLINE_Den mindste versefod der går igen i verset er en jambe, så metret ville kunne deles op i fire jamber:_NEWLINE__NEWLINE_◡ – | ◡ – | ◡ – | ◡ –_NEWLINE_Et sådan metrum ville man fristes til at kalde en firefodsjambe. Det er dog langt fra alle vers der vil kunne opdeles i fire jamber. Her er der et vers som kan: Jeg kom | en dag | hans grav | at se,_NEWLINE_I et vers som dette vil det gå galt:_NEWLINE__NEWLINE_”Den lil” ”le gam” ”le Kir” ”kegaard,”_NEWLINE_En mere hensigtsmæssig opdeling ville fra sprogets side være:_NEWLINE__NEWLINE_”Den lille” ”gamle” ”Kirkegaard,”_NEWLINE_Her er verset opdelt i disse versfødder: en amfibrak, en trokæ og en kretikus. Dette er derimod heller ikke en hensigtsmæssig beskrivelse set fra metrets side. Grunden er versføddernes dobbelthed, da de bestemmes af ordet/ordene, og både beskriver rytmen i ordet/ordene, og samtidig også ind beskriver metret. Et taktled er derimod et mere neutralt begreb, da det kun beskriver metret. Navnene på de gamle versfødder bliver dog stadig brugt som adjektiver når metret skal beskrives i vers. Derved kan verset beskrives som et jambisk vers, på trods af at det ikke er skrevet i jamber. Betegnelser som trokæisk, daktylisk og anapæstisk bliver ligeledes brugt.
_START_SECTION_
Gangart
_START_PARAGRAPH_
Gangart eller versgang er en betegnelse for hvordan verset bevæger sig. Det er de metriske taktled der bestemmer versets gangart. Af de bisyllabiske gangarter findes der to:_NEWLINE__NEWLINE_Jambisk: ◡ – ◡ – ◡ – …_NEWLINE__NEWLINE_Trokæisk: – ◡ – ◡ – ◡ …_NEWLINE_Af de trisyllabiske findes der tre:_NEWLINE__NEWLINE_Anapæstisk med dobbelt optakt:_NEWLINE__NEWLINE_◡ ◡ – ◡ ◡ – ◡ ◡ – ◡ ◡ – …_NEWLINE__NEWLINE_Anapæstisk med enkelt optakt eller amfibrakiske:_NEWLINE__NEWLINE_◡ – ◡ ◡ – ◡ ◡ – ◡ ◡ – ◡ …_NEWLINE__NEWLINE_Daktyliske helt uden optakt:_NEWLINE__NEWLINE_– ◡ ◡ – ◡ ◡ – ◡ ◡ – ◡ ◡ …_NEWLINE_Sådan kunne det i princippet fortsætte med tetrasyllabiske gangarter osv., men bi- og trisyllabiske gangarter er de mest brugte._NEWLINE__NEWLINE_De ovenstående gangarter er alle rene gangarter, da det samme taktled gentages igen og igen. Streng gangart ville det også kunne kaldes. De rene bisyllabiske gangarter vil også kunne kaldes alterende vers, fordi der skiftes imellem tryk og ikke-tryk. Udover ren gangart findes der frit blandet gangart, hvor der ikke er noget fast mønster i hvordan de forskellige taktled placerer sig, og fast blandet gangart, hvor de forskellige taktled placeres i et fast mønster.
_START_SECTION_
Versudgang
_START_PARAGRAPH_
Versudgang er hvordan metret er i slutningen af verset. Ender det med en betonet stavelse, kaldes det mandlig udgang. Er det en betonet stavelse efterfulgt af en ubetonet, kaldes det kvindelig udgang. Endelig, hvis det er en betonet stavelse efterfulgt af to ubetonede, kaldes det svævende eller daktylisk udgang. Versudgang har stor betydning når det gælder rimede vers og strofer.
_START_SECTION_
Vers- og strofeformler
_START_PARAGRAPH_
Det er ikke hensigtsmæssigt altid at skulle forklare et metrum med (◡ – ◡ – …), så for de rene gangarter kan der bruges følgende notation:_NEWLINE_Bi ’8 = ◡ – ◡ – ◡ – ◡ –_NEWLINE__NEWLINE_Verset er alterende, så en bisyllabisk gangart derfor ”bi”. Apostrof fordi verset starter med optakt, samt 8 fordi der er otte stavelser i verset._NEWLINE__NEWLINE_Den tolinjede strofe:_NEWLINE_Den lille gamle Kirkegaard,_NEWLINE_Hvor muren med sin Vedbend staar_NEWLINE_Kan altså kort beskrives ved: bi ’8’8_NEWLINE_Og for en trisyllabisk gangart kunne det se sådan ud:_NEWLINE__NEWLINE_Tri ’’10 = ◡ ◡ – ◡ ◡ – ◡ ◡ – ◡_NEWLINE_En firlinjet strofe som Grundtvigs ”Nu falmer Skoven trindt om Land” Der kan beskrive: bi ’8 ’7 ’8 ’7 kan forkortes yderligere til bi (’8’7)². Bemærk at 2 betyder en fordobling og ikke potens, som det ville i matematisk forstand. Hvis strofen er rimet kan det beskrives således:_NEWLINE__NEWLINE_bi ’8’8 aa_NEWLINE__NEWLINE_bi (’8’7)² aB
_START_SECTION_
Klassiske versmål og versformer
_START_PARAGRAPH_
Aleksandrineren bi ‘6’6 eller bi ‘6 ’7_NEWLINE__NEWLINE_◡ – ◡ – ◡ – || ◡ – ◡ – ◡ – (◡)_NEWLINE_Heksametret_NEWLINE__NEWLINE_– ◡◡ – ,◡◡ – ,◡,◡ – ,◡◡, – ◡◡ – ◡_NEWLINE_Elegisk distikon_NEWLINE__NEWLINE_– ◡◡ – ,◡◡ – ,◡,◡ – ,◡◡, – ◡◡ – ◡_NEWLINE__NEWLINE_– ◡◡ – ◡◡ – || – ◡◡ – ◡◡ –_NEWLINE_Trimetret_NEWLINE__NEWLINE_Bi ’12_NEWLINE_Asklepiadæiske strofe_NEWLINE__NEWLINE_|: – ◡ – ◡ ◡ – – ◡ ◡ – ◡ – :|_NEWLINE__NEWLINE_– ◡ – ◡ ◡ – ◡_NEWLINE__NEWLINE_– ◡ – ◡ ◡ – ◡ –_NEWLINE_Alkæiske strofe_NEWLINE__NEWLINE_|: ◡ – ◡ – ◡ – ◡ ◡ – ◡ – ◡ – :|_NEWLINE__NEWLINE_◡ – ◡ – ◡ – ◡ – ◡_NEWLINE__NEWLINE_– ◡ ◡ – ◡ ◡ – ◡ –_NEWLINE_Sapfiske strofe_NEWLINE__NEWLINE_|∙: – ◡ – ◡ – ◡ ◡ – ◡ – ◡ :∙|_NEWLINE__NEWLINE_– ◡ ◡ – ◡
_START_SECTION_
Historiske strofeformer
_START_PARAGRAPH_
Friederike-strofen:_NEWLINE__NEWLINE_bi (’7’4)²_NEWLINE__NEWLINE_Marianne-strofen:_NEWLINE__NEWLINE_bi (’9’4)²_NEWLINE__NEWLINE_Zama-strofen:_NEWLINE__NEWLINE_bi (’11’4)²_NEWLINE__NEWLINE_Epitafium-strofen_NEWLINE__NEWLINE_bi (’13’6)²_NEWLINE_Alexandrine-strofen_NEWLINE__NEWLINE_bi (’13’13)², bi (’12’12)², bi (’13’12)² og bi (’12’13)²_NEWLINE_Aarestrup–strofen:_NEWLINE__NEWLINE_bi (’7’7)² XAXA_NEWLINE_Ottaven_NEWLINE__NEWLINE_Stanza også kaldet Ottava rima er en strofe på 8 vers_NEWLINE_Ottava toscana/Orlando – strofen:_NEWLINE__NEWLINE_bi (’11’11)³ ’11’11 (AB)³ CC_NEWLINE_Zueignung-strofen:_NEWLINE__NEWLINE_bi (’11’10)³ ’11’11 (Ab)³ CC, bi (’11’10)³ ’10’10 (Ab)³ cc , bi (’10’11)³ ’11’11 (aB)³ CC og bi (’10’11)³ ’10’10 (aB)³ cc_NEWLINE_Ottava siciliana_NEWLINE__NEWLINE_bi (’11’11)⁴ (AB)⁴