Nineteenth-century Hebrew had three principal dialects: Sephardi, Ashkenazi, and Yemenite.
לעברית של המאה התשע-עשרה היו שלושה ניבים עיקריים: ספרדי, אשכנז ותימני.
לעברית במאה התשע עשרה היו שלושה ניבים עיקריים: הספרדי, האשכנזי והתימני.
בין השנים שהיו להם שניים משירי האהבה, המאה השנייה והשלישית.