For instance, here is a portrait of a man at eight years old, another at fifteen, another at seventeen, another at twenty-three, and so on. All these are evidently sections, as it were, three-dimensional representations of his four-dimensioned being, which is a fixed and unalterable thing.
לדוגמה, הנה דיוקן של גבר בן שמונה, אחר בן חמש עשרה, אחר בן שבע עשרה, אחר בן עשרים ושלוש, וכן הלאה. כל אלה הם לכאורה קטעים, כביכול, ייצוגים תלת-ממדיים של הווייתו הארבע-ממדית, שהיא דבר קבוע ובלתי ניתן לשינוי.
לדוגמא, הנה דיוקן של אדם בגיל שמונה, אחר בגיל חמש-עשרה, אחר בשבע-עשרה, אחר בעשרים ושלוש, וכיוצא בזה. מובן שכל אלו חלקים כביכול, ייצוגים תלת מימדיים של ישותו הארבע ממדית, שהיא קבועה ולא ניתנת לשינוי.
הוא מתאר את הדמות של אדם, שהיא בעצם בתמונה או כמה מהדמויות המפורסמות ביותר.