Nature laughs at human suffering; Only ever contemplating its own grandeur, it dispenses with all its sovereign forces, and keeps calm and splendor for its own.
הטבע צוחק על הסבל האנושי; רק בהתבוננות בפאר שלה, היא מוותרת על כל כוחותיה הריבונים, ושומרת על רוגע והדר בזכות עצמה.
הטבע לועג לסבל האנושי; הוא מהרהר רק בהדרו הוא, מתחלק בכל עוצמתו הריבונית ושומר לעצמו את הרוגע ואת השגב.
הוא מעולם לא מתמודד איתו, וגם במצבו של הכוח שלו יש לו את כל האמונה.