In Esperanto, the main stress always falls on the second-to-last syllable.
באספרנטו, הדגש העיקרי נופל תמיד על ההברה השנייה אחרונה.
באספרנטו ההטעמה נופלת תמיד על ההברה הלפני האחרונה.
אבל הנקודה האחרונה של המילה "הסיבה" הייתה: אחת מהן לא נכון.