b'\n_START_ARTICLE_\nOda radosti\n_START_PARAGRAPH_\nOdo radosti (nem\xc5\xa1ko Ode \xc2\xbbAn die Freude\xc2\xab) je leta 1785 napisal nem\xc5\xa1ki pesnik Johann Christoph Friedrich Schiller. Najbolj znano uglasbitev besedila vsebuje \xc4\x8detrti stavek Devete simfonije Ludwiga van Beethovna (za soliste, zbor in orkester, 1824), pri \xc4\x8demer je bilo nekaj vrstic besedila spremenjenih. Avtorja manj znanih uglasbitvev besedila pa sta Franz Schubert (za glas in klavir, 1815) in Peter Ilji\xc4\x8d \xc4\x8cajkovski (za soliste, zbor in orkester - ruski prevod besedila, 1865)._NEWLINE_Leta 1908 je Henry vn Dyke na Beethovnovo melodijo napisal besedilo kr\xc5\xa1\xc4\x8danske hvalnice Hvalnica radosti (Hymn to Joy)._NEWLINE_Besedilo tako Schillerjevega izvirnika kot Beethovnovih popravkov v nem\xc5\xa1\xc4\x8dini in angle\xc5\xa1\xc4\x8dini lahko najdemo v angle\xc5\xa1ki Wikipediji._NEWLINE_Leta 1972 je Svet Evrope Odo radosti v orkestrski priredbi avstrijskega dirigenta Herberta von Karajana razglasil za evropsko himno, leta 2003 pa je bila tudi uradno razgla\xc5\xa1ena za himno Evropske unije. Zaradi mno\xc5\xbeice jezikov na ozemlju unije za himno velja le Beethovnova melodija brez besedila.'