b'\n_START_ARTICLE_\nBiafra\n_START_PARAGRAPH_\nRepublika Biafra je bila odcepljena in mednarodno nepriznana afri\xc5\xa1ka dr\xc5\xbeava na jugovzhodu dana\xc5\xa1nje Nigerije z glavnim mestom Enugu, ki je obstajala od 1967 do 1970. Mejila je na Nigerijo in Kamerun, na jugu pa na Atlantski ocean (Gvinejski zaliv). Poimenovana je bila po manj\xc5\xa1em Biafrskem zalivu, ob katerem tudi le\xc5\xbei. Ve\xc4\x8dinski prebivalci so pripadniki ljudstva Ibi (tudi Iboji, Ibo)._NEWLINE_Do odcepitve Biafre je pri\xc5\xa1lo zaradi gospodarskih, etni\xc4\x8dnih, kulturnih in verskih napetosti med razli\xc4\x8dnimi nigerijskimi ljudstvi. Biafro so kot samostojno dr\xc5\xbeavo priznali le Gabon, Haiti, Slonoko\xc5\xa1\xc4\x8dena obala, Tanzanija in Zambija, pomo\xc4\x8d in podporo pa so nudili tudi Izrael, Francija, Portugalska, Rodezija, JAR in Vatikan.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nNigerija je kot nekdanja britanska kolonija 1. oktobra 1960 postala neodvisna dr\xc5\xbeava. Prva te\xc5\xbeava novonastale dr\xc5\xbeave so bile nedore\xc4\x8dene meje pokrajin. Na severu so ve\xc4\x8dinoma \xc5\xbeiveli muslimani (Havsi in Fulani), na jugu, bogatem z zalogami nafte, pa kristjani in animisti. Kmalu so nesoglasja privedla do medetni\xc4\x8dnih spopadov, zato je skupina \xc4\x8dastnikov z juga januarja 1966 izvedla dr\xc5\xbeavni udar, razveljavila ustavo in uvedla enotno dr\xc5\xbeavo, razdeljeno na province. Ker je novi re\xc5\xbeim dajal prednost Ibojcem, je na severu nastal silovit odpor, ki je prerasel v pogrome nad njimi, v katerih jih je bilo ubitih okoli 30.000, okoli 1.000.000 pa je bilo razseljenih. Sredi novih spopadov, julija 1966, se je zgodil nov dr\xc5\xbeavni udar, ki so ga tokrat izvedli \xc4\x8dastniki s severa. Vzhodni del dr\xc5\xbeave so razdelili med tri zvezne dr\xc5\xbeave, celotno dr\xc5\xbeavo pa na dvanajst zveznih dr\xc5\xbeav._NEWLINE_Januarja 1967 je v Abuji pri\xc5\xa1lo do poskusa prekinitve sovra\xc5\xbenosti. Na\xc4\x8drt je predvideval, naj bi se sprte regije povezale v konfederacijo. Poskus ni uspel, zato je voja\xc5\xa1ki poveljnik jugovzhodne regije Chukwuemeka Odumegwu Ojukwu 30. maja 1967 razglasil samostojnost in neodvisnost Biafre. Zaradi enostranske poteze in zalog \xc4\x8drnega zlata so se kmalu ponovno za\xc4\x8deli spopadi, ki so prerasli v nigerijsko dr\xc5\xbeavljansko vojno.\n_START_SECTION_\nVojna\n_START_PARAGRAPH_\nZvezna vlada, ki je voja\xc5\xa1ko pomo\xc4\x8d dobivala od Zdru\xc5\xbeenega kraljestva in Sovjetske zveze, je za\xc4\x8dela voja\xc5\xa1ke operacije, da bi si ponovno podredila jugovzhodno regijo. Sprva niso imeli ve\xc4\x8djih uspehov, a so \xc5\xbee v letu dni uspeli zasesti veliko odcepljenega ozemlja. Septembra 1968 so spro\xc5\xbeili novo ofenzivo, ki najprej ni bila uspe\xc5\xa1na. Po preboju biafrske obrambne linije so se pri\xc4\x8deli siloviti boji. Nigerijska vlada je celo prepovedala pomo\xc4\x8d Rde\xc4\x8dega kri\xc5\xbea na tem obmo\xc4\x8dju. Zaradi strahotnih razmer je Ojukwu pozval Zdru\xc5\xbeene narode, naj prepre\xc4\x8dijo nadaljnje napade zvezne vojske. Tik pred popolnim zlomom Biafre decembra 1969 je Ojukwu pobegnil v Slonoko\xc5\xa1\xc4\x8deno obalo, poveljstvo pa je prepustil Philipu Effiongu. Ta je januarja 1970 podpisal brezpogojno vdajo Biafre.\n_START_SECTION_\nIzid\n_START_PARAGRAPH_\nRezultat vojne je bil propad Biafre, ki je bila tako spet vklju\xc4\x8dena v Nigerijo, opusto\xc5\xa1eno gospodarstvo ter pribli\xc5\xbeno 1.000.000 mrtvih Ibojcev zaradi lakote in spopadov.'