b'\n_START_ARTICLE_\nJ\xc3\xa1nos Hunyadi\n_START_SECTION_\nPoreklo\n_START_PARAGRAPH_\nRodbina Hunyadijev izhaja iz Vla\xc5\xa1ke (danes Romunija). J\xc3\xa1nos je bil sin pomad\xc5\xbearjenega Kumana z imenom Voicu (Vojk) in Elizabete Morzsinay. Vojk je od kralja Sigismunda kot nagrado za dolgoro\xc4\x8dno voja\xc5\xa1ko slu\xc5\xbebo na dvoru dobil grad Hunyad (Vajda-Hunyad/Hunedoara) v Transilvaniji. Od tu izhaja priimek Hunyadi. _NEWLINE_Prilastek Corvinus (\xc4\x8drna vrana v dru\xc5\xbeinskem grbu) je prvi\xc4\x8d uporabil \xc5\xbeivljenjepisec njegovega sina Matije, vendar je v\xc4\x8dasih uporabljen tudi v povezavi z J\xc3\xa1nosem.\n_START_SECTION_\nVzpon\n_START_PARAGRAPH_\nMladi vitez J\xc3\xa1nos se je tako kot Herman II. Celjski vklju\xc4\x8dil v skupino \xc2\xbbtujcev\xc2\xab\xc2\xa0zaupnikov ogrskega kralja Sigismunda Luksembur\xc5\xa1kega in z njim potoval po Italiji in drugih de\xc5\xbeelah, kjer je osvojil najnovej\xc5\xa1a voja\xc5\xa1ka znanja. Kasneje je na \xc4\x8delu manj\xc5\xa1e armade vodil boje proti tur\xc5\xa1kim vpadom na Balkanu (leta 1437 je Turke odgnal izpred Smedereva v Srbiji). Za uspehe v bitkah je poleg ob\xc5\xa1irnih posesti dobil tudi naslov sremskega bana, ozemlja med Dravo, Savo in Donavo, ki je bilo stalno ogro\xc5\xbeeno s strani Turkov.\n_START_SECTION_\nBoji s Turki\n_START_PARAGRAPH_\nPo nagli smrti kralja Albrehta II. je bil prepri\xc4\x8dan, da Ogrska v tistem \xc4\x8dasu potrebuje kralja-bojevn\xc3\xadka, in se je zato v bojih za ogrsko krono postavil na stran protihabsbur\xc5\xa1kega krila ogrskega plemstva, na stran vojske, ki je v boju porazila prohabsbur\xc5\xa1ki del magnatov. Za nagrado je od kralja Vladislava I. dobil naslov transilvanskega vojvode, temi\xc5\xa1varskega upravitelja in glavnega kapitana Beograda (N\xc3\xa1ndorfeh\xc3\xa9rv\xc3\xa1r). Tako je postal eden od najbogatej\xc5\xa1ih in najmo\xc4\x8dnej\xc5\xa1ih velmo\xc5\xbe Ogrske. Svojo mo\xc4\x8d in bogastvo je uporabil v glavnem za organiziranje in urjenje armade, katere jedro so tvorili najemni vojaki. S to armado je \xc5\xa1el v boj proti Turkom skupaj z vojskami sosednjih dr\xc5\xbeav. _NEWLINE_V letu 1441 je z zmago pri Smederevu in leta 1442 pri Sibiu (Hermannstadt) uni\xc4\x8dil veliko tur\xc5\xa1ko armado in vrnil Ogrski vazalne dr\xc5\xbeave Vla\xc5\xa1ko in Moldavijo. Nato je pri D\xc5\xbeerdapu porazil \xc5\xa1e tretjo tur\xc5\xa1ko armado. Opogumljen z zmagami se je skupaj s kraljem Vladislavom odpravil na novi pohod, znan kot \xc2\xbbdolgi pohod\xc2\xab. Hunyadi je na \xc4\x8delu predhodnice armade zavzel mesto Ni\xc5\xa1, porazil tri tur\xc5\xa1ke pa\xc5\xa1e in zasedel Sofijo, po zdru\xc5\xbeitvi z glavnino armade pa porazil sultana Murata II. pri Snaimu. Nestrpnost kralja in ostra zima so ga prisilili, da se je februarja 1444 vrnil domov. Tega leta je bila na prigovarjanje pape\xc5\xbea oziroma njegovega odposlanca Julijana Cesarinija zorganiziran veliki kri\xc5\xbearski pohod proti Turkom. Eden od poveljnikov pohoda je bil J\xc3\xa1nos Hunyadi. Kri\xc5\xbearska  vojska je bila v bitki pri Varni pora\xc5\xbeena. Na bojnem polju je padel tudi kralj Vladislav. Na Ogrskem je pri\xc5\xa1lo do fevdalne anarhije.\n_START_SECTION_\nPo Vladislavovi smrti\n_START_PARAGRAPH_\nPo mnogih sporih je za kralja priznan Ladislav Posmrtni (Ladislav V.) in ogrski dr\xc5\xbeavni zbor je leta 1446 imenoval J\xc3\xa1nosa Hunyadija za regenta do \xc4\x8dasa polnoletnosti kralja. J\xc3\xa1nos Hunyadi se je po svojem imenovanju ostro postavil proti velmo\xc5\xbeem in je ob pomo\xc4\x8di ni\xc5\xbejega plemstva ter mest posku\xc5\xa1al okrepiti centralno oblast in zgraditi armado, s katero bi se lahko ubranili Turkov. Leta 1448 je v bitki s tur\xc5\xa1ko vojsko o\xc5\xbeivel poraz, ki je zatresel njegovo pozicijo tudi doma in se v leta 1452 moral odpovedati regentstvu. Kralj ga je imenoval za glavnega kapitana z nalogo braniti Ogrsko. Tur\xc5\xa1ki sultan Mehmed II. Osvajalec je hotel zavzeti Beograd, ki ga je smatral za klju\xc4\x8d do Ogrske. Leta 1456 je J\xc3\xa1nos Hunyadi na hitro organiziral kri\xc5\xbearsko vojsko in napadel Turke pri Beogradu ter jih pregnal. Vendar se svojega uspeha ni dolgo veselil. Umrl je 11. avgusta 1456 v Zemunu za kugo, ki se je raz\xc5\xa1irila v voja\xc5\xa1kem taboru.'