b'\n_START_ARTICLE_\nRde\xc4\x8da Hrva\xc5\xa1ka\n_START_PARAGRAPH_\nRde\xc4\x8da Hrva\xc5\xa1ka (lat. Croatia Rubea, bos./\xc4\x8dg./hr./srb. Crvena Hrvatska) je srednjeve\xc5\xa1ka zgodovinska oznaka, ki se nana\xc5\xa1a predvsem na ob Jadranu raztezajo\xc4\x8de se jugovzhodno podro\xc4\x8dje nekdanje rimske province Dalmacije, torej na de\xc5\xbeele Zahumlje, Travunijo, Dukljo in Ilirik, morda pa tudi na neretljansko Paganijo, tako da med dana\xc5\xa1njimi podro\xc4\x8dji obsega Hercegovino, jugovzhodno Hrva\xc5\xa1ko, vso \xc4\x8crno goro in velik del Albanije. Prvi pisni vir, ki omenja Rde\xc4\x8do Hrva\xc5\xa1ko, je Letopis popa Dukljanina iz konca 12. stoletja. Obstajajo pa tudi omembe neke druge severnej\xc5\xa1e Rde\xc4\x8de Hrva\xc5\xa1ke, ki je le\xc5\xbeala na obmo\xc4\x8dju Galicije, Lodomerije in Rutenije, torej med severnej\xc5\xa1o Belo Hrva\xc5\xa1ko (okrog Krakova in ob Visli) in Kijevsko Rusijo, ki jo Rusi omenjajo kot Russiae Carvati (to je rusi, rde\xc4\x8di Hrvati), od 13. stoletja naprej pa kot Rde\xc4\x8do Rusijo.\n_START_SECTION_\nRde\xc4\x8da Hrva\xc5\xa1ka v zgodovinskih virih\n_START_PARAGRAPH_\nLetopis popa Dukljanina je nastal proti koncu 12. stoletja, njegov avtor pa je najverjetneje barski episkop Grgur (slu\xc5\xbeboval med 1172-1196). Pop Dukljanin v IX. poglavju Letopisa omenja, da je neki slovanski vladar Svetopelek (domnevno okrog leta 854) tedanje slovanske de\xc5\xbeele na zahodnem Balkanu razdelil na dve podro\xc4\x8dji in na \xc5\xa1tiri banovine. Dve poglavitni podro\xc4\x8dji na zahodnem Balkanu sta bili Primorje (Maritima) in Zagorje (Transmontana). Primorje se imenuje tudi Dalmacija (Dalmatia) ali Hrva\xc5\xa1ka (Croatia), Svetopelek pa ga je razdelil na dve banovini- Bela Hrva\xc5\xa1ka (Croatia Alba) ali Spodnja Dalmacija je le\xc5\xbeala od Ra\xc5\xa1e v Istri do Duvna, Rde\xc4\x8da Hrva\xc5\xa1ka ali Zgornja Dalmacija pa se je raztezala od Duvna vse do Dra\xc4\x8da. Zagorje se po popu Dukljaninu imenuje tudi Srbija (Surbia), Svetopelek pa je tu ustanovil dve banovini: zahodno od Drine do Borove gore se je raztezala Bosna (Bosna), vzhodno od Drine pa Ra\xc5\xa1ka (Rassa)._NEWLINE_Ve\xc4\x8d kot stoletje kasneje je bene\xc5\xa1ki do\xc5\xbe in zgodovinopisec Andrea Dandolo z imenom Dalmacija (Dalmatia) imenoval zgolj obalna podro\xc4\x8dja, med tem, ko je ime Primorje (Maritima) uporabljal za njegovo gorato zaledje. Po do\xc5\xbeevi pripovedi se je celotno podro\xc4\x8dje od Panonije do Istre imenovalo Bela Hrva\xc5\xa1ka (Croatia Alba), vse podro\xc4\x8dje od Panonije do Dra\xc4\x8da pa Rde\xc4\x8da Hrva\xc5\xa1ka (Croatia Rubea).\n_START_SECTION_\nO avtenti\xc4\x8dnosti imena\n_START_PARAGRAPH_\nKonstantin Porfirogenet je poleg Neretljanov (Paganov), Zahumcev in Travunjcev \xc5\xbee omenil Dukljane, med tem, ko jih ostali viri iz 11. in 12. stoletja ozna\xc4\x8dujejo bodisi za Srbe bodisi za Dukljane ali pa jih poimenujejo z etni\xc4\x8dnimi imeni iz predslovanske dobe, spet nekateri viri najverjetneje med seboj ena\xc4\x8dijo pojme Srb, Hrvat in Dukljan. Vpra\xc5\xa1anje zakaj se je na obmo\xc4\x8dju od Neretljanov do albanskega Dra\xc4\x8da raz\xc5\xa1irila uporaba hrva\xc5\xa1ke etni\xc4\x8dne oznake, ni razre\xc5\xa1eno, obstajata pa vsaj dve razlagi.\n_START_SECTION_\nHrva\xc5\xa1ko ime kot sinonim za Srbe in Dukljane\n_START_PARAGRAPH_\nPo eni razlagi naj bi npr. bilo o\xc4\x8ditno, da Duklja nikoli ni bila del hrva\xc5\xa1ke dr\xc5\xbeave, in da je zato verjetno, da so bizantinski pisci ime Hrvat uporabljali zgolj kot sopomenko za Dukljane in Srbe. Pravzaprav so npr. celo nekateri hrva\xc5\xa1ki pisci \xc5\xbee v za\xc4\x8detku 20. stoletja Rde\xc4\x8de Hrvate poistovetili s Srbi. Dejansko so v spisu Konstantina Porfirogeneta rde\xc4\x8dehrva\xc5\xa1ke de\xc5\xbeele Paganija, Zahumlje in Travunija skupaj z Ra\xc5\xa1ko in Bosno zares navedene kot srbske (in ne kot hrva\xc5\xa1ke) de\xc5\xbeele, zanimivo pa je, da Porfirogenet same Duklje ne povezuje s Srbi.\n_START_SECTION_\nObstoj Hrvatov v Rde\xc4\x8di Hrva\xc5\xa1ki\n_START_PARAGRAPH_\nAlternativni pogled se naslanja na dejstvo, da hrva\xc5\xa1ki etnonim najdemo razpr\xc5\xa1en tudi dale\xc4\x8d stran od obmo\xc4\x8dja srednjeve\xc5\xa1ke Hrva\xc5\xa1ke. Na podro\xc4\x8dju Gr\xc4\x8dije npr. najdemo toponim Harbati, v \xc4\x8dasu Konstantina Porfirogeneta je obstajala tudi neka Hrva\xc5\xa1ka okrog Krakova v Galiciji in neko pleme Hrvatov na \xc4\x8ce\xc5\xa1kem, nadalje se zgo\xc5\xa1\xc4\x8deni hrva\xc5\xa1ki toponimi nahajajo na tleh nekdanje Karantanije, hrva\xc5\xa1ke toponime pa najdemo tudi v Albaniji. Hrva\xc5\xa1ko ime se je verjetno pojavilo na vsem obmo\xc4\x8dju Rde\xc4\x8de Hrva\xc5\xa1ke in je v Duklji verjetno izginilo do 12. stoletja. Hipoteza o hrva\xc5\xa1ki identiteti na podro\xc4\x8dju Rde\xc4\x8de Hrva\xc5\xa1ke se ne opira le na razpr\xc5\xa1enost hrva\xc5\xa1kih toponimov, ampak tudi na povezavo med imeni ljudstev ter barv, ki so povezane s smermi neba ali pa z dru\xc5\xbebenimi razredi.\n_START_SECTION_\nPoliti\xc4\x8dni konstrukti in nacionalisti\xc4\x8dni odzivi v povezavi z Rde\xc4\x8do Hrva\xc5\xa1ko\n_START_PARAGRAPH_\nRaziskovanje Rde\xc4\x8de Hrva\xc5\xa1ke ovirajo \xc5\xa1tevilni politi\xc4\x8dni konstrukti. \xc5\xbde Letopis popa Dukljanina je politi\xc4\x8dno motivirano delo, ki je bilo spisano zato, da bi se cerkvena oblast barske \xc5\xa1kofije raztegnila na sever vse do reke Cetine, kar lahko me\xc4\x8de druga\xc4\x8dno lu\xc4\x8d na prevzemanje hrva\xc5\xa1kega imena po popu Dukljaninu. Od \xc5\xa1tevilnih vladarjev, ki jih omenja ta Letopis, so primerjalno zgodovinsko sledljivi \xc5\xa1ele tisti od srede 10. stoletja dalje. Poglavitni dogodki v povezavi z Rde\xc4\x8do Hrva\xc5\xa1ko so opisani v mitskih razse\xc5\xbenostih in niso preverljivi. Tako naj bi (domnevno sredi 8. stoletja?) slovanski kralj Srbov in Hrvatov z imenom Svetopelek vladal v nekak\xc5\xa1ni zlati dobi in razdelil slovanska ozemlja na \xc5\xa1tiri banovine Bosno, Ra\xc5\xa1ko, Belo Hrva\xc5\xa1ko in Rde\xc4\x8do Hrva\xc5\xa1ko; toda lik tega Svetopeleka je najverjetneje izmi\xc5\xa1ljen in zasnovan na podobi moravskega vladarja Sventopolka._NEWLINE_Nejasnosti glede Rde\xc4\x8de Hrva\xc5\xa1ke je bilo mogo\xc4\x8de uporabiti za nadaljnje konstrukte. \xc5\xbde ob vzponu Novega veka je hrva\xc5\xa1ki pisec Pavao Ritter Vitezovi\xc4\x87 (1652-1713) z namenom, da razvrednoti bene\xc5\xa1ke zahteve po hrva\xc5\xa1kih ozemljih, vire o obstoju Rde\xc4\x8de Hrva\xc5\xa1ke leta 1700 v delu Croatia Rediviva uporabil v politi\xc4\x8dne namene in zatrdil, da so vsi Iliri ali Slovani Hrvati; lo\xc4\x8dil je severno Hrva\xc5\xa1ko (Croatia Septemtrionalis) in ju\xc5\xbeno (Croatia Meridionalis), slednjo pa delil na Belo (Croatia Alba), ki po njegovem vklju\xc4\x8duje vse ozemlje zahodno od Skadra in Drine, vklju\xc4\x8dno s podro\xc4\x8dji Slovencev, in na Rde\xc4\x8do Hrva\xc5\xa1ko (Croatia Rubea), ki po njegovem vklju\xc4\x8duje podro\xc4\x8dje Srbije, Makedonije in Trakije._NEWLINE_V modernem \xc4\x8dasu je bil zaradi svoje nejasnosti vir o Rde\xc4\x8di Hrva\xc5\xa1ki lahko uporabljen tako v hrva\xc5\xa1kem, \xc4\x8drnogorskem in srbskem nacionalizmu. Hrva\xc5\xa1ki pisec z vzdevkom Suedland je leta 1918 trdil, da je bila \xc4\x8crna gora neko\xc4\x8d poseljena predvsem s Hrvati, da pa so jo v 11. stoletju vse bolj poseljevali tudi Srbi iz Ra\xc5\xa1ke in je \xc5\xa1ele potem postala me\xc5\xa1ano obmo\xc4\x8dje, nazadnje pa postala srbska de\xc5\xbeela s posebno identiteto. Hrva\xc5\xa1ki pisec Bjelovu\xc4\x8di\xc4\x87 se je pri preu\xc4\x8devanju Rde\xc4\x8de Hrva\xc5\xa1ke postavil na ne dovolj trdna izhodi\xc5\xa1\xc4\x8da, da pape\xc5\xbeevo pismo, ki je bilo okrog leta 926 hkrati naslovljeno tako na kralja Tomislava kot na zahumskega kneza Mihajla Vi\xc5\xa1evi\xc4\x87a s tem avtomati\xc4\x8dno razkriva, da naj bi Zahumlje spadalo v sklop Tomislavove hrva\xc5\xa1ke dr\xc5\xbeave, in da dejstvo, da hrva\xc5\xa1ki vladar, ki je imel v tem \xc4\x8dasu v upravi tudi bizantinsko Dalmacijo, z darovnicami razpolaga tudi z ozemlji Travunije in Zahumlja, ka\xc5\xbee na to, da so bila obmo\xc4\x8dja Rde\xc4\x8de Hrva\xc5\xa1ke vse do leta 990 vklju\xc4\x8dena v hrva\xc5\xa1ko dr\xc5\xbeavo. Vendar dana\xc5\xa1nje zgodovinopisje ju\xc5\xbene meje srednjeve\xc5\xa1ke Hrva\xc5\xa1ke pred prodorom Mad\xc5\xbearov vidi na reki Cetini in v bli\xc5\xbeini Duvna. \xc4\x8crnogorski publicist Savi\xc4\x87 Markovi\xc4\x87 je leta 1937 na Suedlandovi osnovi razvil idejo, da so bili predniki \xc4\x8crnogorcev Hrvati, ki so ve\xc4\x8d stoletij ohranjali svoje hrva\xc5\xa1ko etni\xc4\x8dno ime, nato pa so v de\xc5\xbeelo prihajali \xc5\xa1tevilni Srbi, \xc4\x8crnogorci so od njih prevzeli etni\xc4\x8dno ime in politi\xc4\x8dno identiteto, kulturna identiteta pa se je razvijala iz hrva\xc5\xa1kih korenin. Pod vplivom velikosrbskega nacionalizma in pod mo\xc4\x8dnim vtisom predvojne hrva\xc5\xa1ke politike in usta\xc5\xa1kega divjanja je srbski pisec z vzdevkom Psunjski izdal knjigo, v kateri je ime Rde\xc4\x8da Hrva\xc5\xa1ka imel za oznako Srbov, Hrvate pa je videl kot prvotno neslovanski narod nejasnega izvora, ki si je podredil Slovane - Srbe, in si potem stalno podrejal, hrvatiziral in spodrival srbsko prebivalstvo. Vsa omenjena dela z delno izjemo Savi\xc4\x87 Markovi\xc4\x87a so spisana brez razumevanja, da se etni\xc4\x8dne identitete lahko spreminjajo, in da so dana\xc5\xa1nji narodi v veliki meri konstrukti moderne dobe.'