b'\n_START_ARTICLE_\nAna Andrejevna Ahmatova\n_START_SECTION_\nZgodnje \xc5\xbeivljenje in dru\xc5\xbeina\n_START_PARAGRAPH_\nRodila se je v ode\xc5\xa1ki \xc4\x8detrti Bol\xc5\xa1oj Fontan (Velika Fontana) v dru\xc5\xbeini pomorskega in\xc5\xbeenirja. Njena star\xc5\xa1a sta bila Andrej Gorenko in Ina Erazovna. Ko je bilo Ahmatovi manj kot eno leto, se je dru\xc5\xbeina leta 1890 preselila v Carsko selo (danes Pu\xc5\xa1kin) pri Peterburgu, kjer se je izobra\xc5\xbeevala. Star\xc5\xa1a sta se lo\xc4\x8dila leta 1905._NEWLINE_Leta 1903 je Ahmatova spoznala pesnika Gumiljova, ki se je vanjo v trenutku zaljubil. Med svojim \xc5\xa1tudijem v Parizu je Gumiljov sodeloval pri urejanju literarnega \xc4\x8dasopisa Sirius, kjer je bila prvi\xc4\x8d objavljena tudi pesem Ane Ahmatove. Aprila leta 1910 sta se Gumiljov in Ahmatova poro\xc4\x8dila. Par je poro\xc4\x8dno potovanje pre\xc5\xbeivel v Parizu, kjer je Ahmatova spoznala umetnika Amedea Modiglianija. Pesmi je za\xc4\x8dela pisati pri enajstih letih. Nanjo so vplivali: Racine, Pu\xc5\xa1kin in Baratinski. Ker o\xc4\x8de ni hotel, da bi objavljala pesmi pod njegovim\xc2\xa0\xc2\xbbuglednim\xc2\xab\xc2\xa0imenom, je za psevdonim prevzela priimek svoje tatarske stare matere._NEWLINE_Kmalu po poroki je Gumiljov od\xc5\xa1el na potovanje v Afriko in Etiopijo. Ahmatova je v \xc4\x8dasu njegove odsotnosti napisala veliko ve\xc4\x8dino pesmi iz svoje prve pesni\xc5\xa1ke zbirke Ve\xc4\x8der. Par se je po njegovi vrnitvi preselil v Pariz, kjer je bilo nekaj pesmi Ane Ahmatove objavljene v razli\xc4\x8dnih literarnih revijah. Ko sta se vrnila v Carsko selo, je Gumiljov skupaj s pesnikom Sergejem Gorodetskim ustanovil Zdru\xc5\xbeenje pesnikov. Poleg Gumiljova in Gorodetskega je bilo v Zdru\xc5\xbeenju \xc5\xa1e trinajst mladih pesnikov, med njimi tudi Ahmatova in Mandel\xc5\xa1tam. Prvega sestanka se je udele\xc5\xbeilo tudi nekaj drugih pesnikov in francoskih u\xc4\x8denjakov, med njimi tudi Aleksander Blok. Med enim od sestankov je nastal izraz, ki je opisoval njihovo pesni\xc5\xa1tvo, akmeizem. S tem izrazom so se obrnili od simbolizma, saj predstavlja jasnost v nasprotju s simbolisti\xc4\x8dno nejasnostjo. Akmeizem pri kritikih ni dobil veliko podpore. Akmeiste, predvsem Ahmatovo,Mandel\xc5\xa1tama in Gumiljova, je vodilo prepri\xc4\x8danje, da be\xc5\xbeanje v drug svet ni smiselno, pomembna sta le tukaj in zdaj.\n_START_SECTION_\nMladostno obdobje\n_START_PARAGRAPH_\nKljub rojstvu sina Leva oktobra 1912, se je odnos med Ahmatovo in Gumiljovim slab\xc5\xa1al. Ker se je zavedala svojih materinskih pomanjkljivosti, se je Ahmatova odlo\xc4\x8dila pustiti otroka pri Gumiljovi materi._NEWLINE_Spomladi leta 1912 je Ahmatova izdala svojo prvo pesni\xc5\xa1ko zbirko z naslovom Ve\xc4\x8der. Zbirka je iz\xc5\xa1la v 300 izvodih in je bila pri kritikih dobro sprejeta. Ve\xc4\x8dina pesmi je nastala med Gumiljovo odsotnostjo, tako da ni presenetljivo, da ve\xc4\x8dina pesmi govori o osamljenosti in neljubljeni \xc5\xbeenski. Pesmi iz tega \xc4\x8dasa so jedrnate, prozne in spominjajo na prozo Tolstoja, v svoji jedrnatosti pa na Pu\xc5\xa1kina. Veliko kritikov jih je ozna\xc4\x8dilo za popolne, vendar je bila ravno ta popolnost njihova najve\xc4\x8dja te\xc5\xbeava, saj so pesmi kmalu postale ponavljajo\xc4\x8de. Okoli Ahmatove je nastal krog pesnikov, slikarjev in kiparjev, ki jih je prevzela njena posebna lepota in ki so do konca njenega \xc5\xbeivljenja ustvarili ve\xc4\x8d njej posve\xc4\x8denih del. Med pesniki, ki jih je Ahmatova prevzela so bili tudi Mandel\xc5\xa1tam, Blok in Cvetajeva._NEWLINE_Marca leta 1914 je izdala novo pesni\xc5\xa1ko zbirko Molek (ro\xc5\xbeni venec), ki pa pri kritikih ni vzbudila tolik\xc5\xa1ne hvale kakor njena prva zbirka, saj so ji o\xc4\x8ditali neizvirnost in ponavljanje. Nasprotno pa je bila zbirka zelo dobro sprejeta med bralci. Leta 1914 se je za\xc4\x8dela vojna, ki je globoko vplivala na Ahmatovo. Ahmatova je februarja leta 1916 spoznala umetnika Borisa Anerpa, s katerim je za\xc4\x8dela razmerje. Veliko pesmi v njeni tretji zbirki, Bela jata (1917), je ljubezenskih pesmi, ki govorijo o njem, v njej pa najdemo tudi podtone groze, ki jo je povzro\xc4\x8dila vojna._NEWLINE_Po revoluciji leta 1917 je mnogo ljudi pobegnilo iz Peterburga. Ahmatova se jim je prvotno \xc5\xbeelela pridru\xc5\xbeiti, vendar se je vseeno odlo\xc4\x8dila ostati v Rusiji. Tega leta je tudi napisala pesem, ki je jasno opisala njene ob\xc4\x8dutke glede be\xc5\xbeanja pred rusko revolucijo. Mnogo ljudi je pesem globoko ganila in Ahmatovi prinesla \xc5\xa1e ve\xc4\x8djo slavo. Leta 1918 se je Ahmatova dokon\xc4\x8dno lo\xc4\x8dila od Gumiljova. Kmalu za tem se je poro\xc4\x8dila z asiriologom Vladimirjem \xc5\xa0ilejkom. Ahmatova se je v zakonu po\xc4\x8dutila ujeto in je za\xc4\x8dela razmerja z Mihailjem Zimmermanom in s skladateljem Arthurjem Louri\xc3\xa9m.\n_START_SECTION_\n1920. in 1930. leta\n_START_PARAGRAPH_\nV dvajsetih letih 20. stoletja se je re\xc5\xa1ila \xc5\xa0ilejkovega nadzora in zopet za\xc4\x8dela intenzivno pisati. Tako je leta 1921 napisala vsaj petindvajset pesmi, v katerih pa lahko zaznavamo nov podton groze. Avgusta leta 1921 je namre\xc4\x8d umrl enain\xc5\xa1tirideset let star Aleksander Blok, kmalu nato pa so Gumiljova aretirali in ustrelili zaradi domnevnega sodelovanja pri anti-bolj\xc5\xa1evi\xc5\xa1ki zaroti._NEWLINE_Bolj\xc5\xa1evi\xc5\xa1ki poboji so pustili mo\xc4\x8dan pe\xc4\x8dat na ruskih izobra\xc5\xbeencih. Krog akmeistov se je razbil, Ahmatovo in njenega sina Leva pa je v nevarnost spravljalo sorodstvo z Gumiljovim. Zna\xc4\x8dilnost pesmi Ane Ahmatove, v katerih se je zgledovala po klasi\xc4\x8dnih oblikah in se ozirala nazaj v preteklost, kakor tudi teme, s katerimi se je ukvarjala, so obveljale za nevarne._NEWLINE_Ahmatova je leta 1922 izdala zbirko Anno Domini MCMXXI. Odziv na revolucijo, ki ga lahko zasledimo v njenih pesmih je zelo iskren. Kot v ve\xc4\x8dini njenih prej\xc5\xa1njih pesmi, je za pisanje uporabila svoja do\xc5\xbeivljanja in izku\xc5\xa1nje, ter jih posku\xc5\xa1ala vpeti v \xc5\xa1ir\xc5\xa1e so\xc4\x8dasne dogodke. Anno Domini MCMXXI in zvezek pesmi Trpotec sta bili zadnji deli, ki jih je Ahmatova uspela objaviti pred letom 1940. Leta 1925 je komunisti\xc4\x8dna partija za\xc4\x8dela z neuradno prepovedjo objavljanja del Ane Ahmatove. Prepoved sicer nikoli ni bila javna in uradna, vendar v Sovjetski zvezi naslednjih petnajst let ni bilo objavljenega nobenega njenega dela._NEWLINE_Zaradi prepovedi objavljanja, se je Ahmatova posvetila akademskemu preu\xc4\x8devanju Pu\xc5\xa1kina in arhitekture Sankt Peterburga. Medtem ko je \xc5\xbeivela s kritikom Nikolajem Puninom, njegovo prvo \xc5\xbeeno Anno Arens in njuno mlado h\xc4\x8derko Iro, je Puninu pomagala pri pisanju predavanj in zanj prevajala odlomke iz angle\xc5\xa1\xc4\x8dine, italijan\xc5\xa1\xc4\x8dine in franco\xc5\xa1\xc4\x8dine. Leta 1928 se je Ahmatova tudi uradno lo\xc4\x8dila od \xc5\xa0ilejka. Med vladavino terorja se je Ahmatova odlo\xc4\x8dila postati glas vseh, ki so trpeli, in njihove ob\xc4\x8dutke izraziti skozi svoje izku\xc5\xa1nje. Sin Lev Gumiljov je bil leta 1938 \xc5\xbee tretji\xc4\x8d aretiran, vendar ga tokrat niso izpustili \xc5\xbee po nekaj dnevih ali tednih, ampak je bil zaprt sedemnajst mesecev. Ahmatova je v tem \xc4\x8dasu vsak dan ure in ure stala v dolgi vrsti ljudi pred zaporom in upala na novice o svojem sinu. To je bil \xc4\x8das, ko je nastala ve\xc4\x8dina pesmi iz cikla pesmi Rekvijem\n_START_SECTION_\n1939-1960\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1940 je oblast zopet dovolila objavljanje del Ane Ahmatove. V zgodnjem poletju leta 1940 je izdala zbirko Iz \xc5\xa1estih knjig. Konec leta 1941 so se oblasti odlo\xc4\x8dile, da njo, Pasternaka in Fedina evakuirajo iz Leningrada v Ta\xc5\xa1kent. Tik pred odhodom, leta 1940, je za\xc4\x8dela pisati svojo tragi\xc4\x8dno epsko pesnitev Pesnitev brez junaka, ki je bila kon\xc4\x8dana \xc5\xa1ele leta 1962. Po vrnitvi v Leningrad je napisala nekaj bolj patriotskih pesmi, ki so bile objavljene v ve\xc4\x8d \xc4\x8dasopisih in revijah. Do leta 1946 so se njene pesmi redno pojavljale v \xc4\x8dasopisih, a to se je spremenilo, ko je Komunisti\xc4\x8dna partija objavila resolucijo, s katero je cenzurirala reviji Zvezda in Leningrad, zaradi objavljanja nevarnih, apoliti\xc4\x8dnih del Ane Ahmatove in Mihaila Zo\xc5\xa1\xc4\x8denka. Kot posledica tega so objave njenih pesmi ponehale, oba z Zo\xc5\xa1\xc4\x8denkom pa sta bila tudi izklju\xc4\x8dena iz Zveze pisateljev. Leta 1949 so znova aretirali Nikolaja Punina in Leva Gumiljova. V strahu za \xc5\xbeivljenje svojega sina je Ana Ahmatova v naslednjih letih napisala cikel pesmi v podporo Stalinu. Kljub temu je Lev ostal zaprt do leta 1956, Punin pa je v zaporu umrl. Ahmatovo so po Stalinovi smrti vedno bolj sprejemali v javno \xc5\xbeivljenje. V prihodnjih letih je bilo izdanih ve\xc4\x8d njenih zbirk, najprej leta 1958 zbirka Pesmi, njene pesmi pa so bile znova redno objavljane v revijah in \xc4\x8dasopisih. Zbirki Pesmi je tri leta kasneje sledila zbirka Pesmi (1909\xe2\x80\x931960), najbolj popolna zbirka pesmi pa je iz\xc5\xa1la leta 1965, pod naslovom Beg \xc4\x8dasa.\n_START_SECTION_\nZadnja leta\n_START_PARAGRAPH_\nV poslednjih letih njenega \xc5\xbeivljenja so poezijo Ane Ahmatove \xc5\xa1e vedno cenzurirali, vendar je oblast ni ve\xc4\x8d blokirala pri objavljanju. Poleg pesmi je pisala tudi svoje spomine in se \xc5\xa1e naprej ukvarjala s Pu\xc5\xa1kinom, napisala pa je tudi kratke spomine o Modiglianiju. V poletnih mesecih je Ahmatova \xc5\xbeivela v da\xc4\x8di blizu pisateljske kolonije v Komarovu, kjer sta zanjo skrbela Lev Arens in njegova \xc5\xbeena in kjer je sprejemala tuje obiskovalce. Tam jo je leta 1962 obiskal ameri\xc5\xa1ki pesnik Robert Frost. Ahmatova je leta 1964 dobila italijansko literarno nagrado in odpotovala na Sicilijo, da bi jo prejela. To je bilo njeno prvo potovanje v tujino po letu 1912. Leta 1965 je Ahmatova odpotovala v Anglijo, kjer je na univerzi v Oxfordu prejela \xc4\x8dastni doktorat iz literature._NEWLINE_Jeseni leta 1965 je Ahmatova imela nov sr\xc4\x8dni napad. Konec februarja leta 1966 je zapustila bolni\xc5\xa1nico in se skupaj s prijateljico Nino Ol\xc5\xa1kajevo, ki je okrevala od kapi, odpravila na okrevanje v dom nedale\xc4\x8d od Moskve. 5. Marca 1966, le nekaj dni po prihodu v dom, je Ahmatova umrla zaradi odpovedi srca. Ahmatova je bila pokopana v Leningradu. Na njen pogreb je pri\xc5\xa1lo na stotine ljudi, uradni del, ki je potekal v prostorih Pisateljskega zdru\xc5\xbeenja pa so spremljali mediji.\n_START_SECTION_\nDela in teme\n_START_PARAGRAPH_\nPrva dela Ane Ahmatove ka\xc5\xbeejo na njen zna\xc4\x8dilen pesni\xc5\xa1ki jezik. Njene pesmi so kratke, redko prese\xc5\xbeejo dol\xc5\xbeino treh ali \xc5\xa1tirih kitic. Stavki so kratki in ob\xc4\x8dasno ne vsebujejo niti glagola. Ko se je Ahmatova leta 1910 pridru\xc5\xbeila skupini akmeistov, je bila njihova skupna ideja delovanje v nasprotju s simbolisti. \xc5\xbdivljenje v svoji konkretnosti in opisovanje na nemisti\xc4\x8den, nepovzdignjen na\xc4\x8din, jim je predstavljal na\xc4\x8din za nasprotovanje misterioznemu in spiritualnemu pisanju simbolistov. Te ideje je Ahmatova najbolj izrazila v svojih prvih pesni\xc5\xa1kih zbirkah, Ve\xc4\x8der (1912) in Ro\xc5\xbeni venec (1914). V ve\xc4\x8dini svojih zgodnjih zbirk se je ukvarjala predvsem s tematiko ljubezni. V svojih pesmi je tematiko \xc4\x8drpala predvsem iz svojega lastnega \xc5\xbeivljenja. Za izra\xc5\xbeanje osebnih izku\xc5\xa1enj v svojih pesmih je pogosto uporabljala motive mitolo\xc5\xa1kih \xc5\xbeensk in boginj. Bolj politi\xc4\x8dne in patriotske pesmi je za\xc4\x8dela pisati med prvo svetovno vojno. Njene najbolj politi\xc4\x8dne pesmi so nastale po tem, ko so zaprli njenega sina Leva Gumiljova. Pesmi, v katerih je govorila z glasovi tiso\xc4\x8dih \xc5\xbeensk in skozi svoje izku\xc5\xa1nje opisala tudi njihove, so vklju\xc4\x8dene v cikel Rekvijem, ki je kot samostojna zbirka brez njene vednosti iz\xc5\xa1la leta 1964 v M\xc3\xbcnchnu. Najve\xc4\x8dji odstop od njenega uveljavljenega na\xc4\x8dina pisanja je viden v Pesnitvi brez junaka. Tragi\xc4\x8dni ep, ki je nastajal ve\xc4\x8d kot dvajset let, je poln citatov tako drugih del Ahmatove, kot tudi del drugih avtorjev, v njem se pogosto spreminjajo teme in je polna nenadnih prehodov. \xc4\x8ceprav je delo zaradi tega te\xc5\xbeje razumljivo in berljivo kot njena druga, jasna, \xc4\x8dista dela, pa je v Pesnitvi brez junaka jasnost in minimalisti\xc4\x8dnost nadoknadila z intenzivnostjo.\n_START_SECTION_\nNagrade in priznanja\n_START_PARAGRAPH_\n1964 nagrada Etna Taormina_NEWLINE_1965 \xc4\x8dastni doktorat Univerze v Oxfordu\n_START_SECTION_\nPesni\xc5\xa1ke zbirke\n_START_PARAGRAPH_\n1912 Ve\xc4\x8der (Ve\xc4\x8der)_NEWLINE_1914 \xc4\x8cetki (Ro\xc5\xbeni venec)_NEWLINE_1917 Belaja Staja (Bela jata)_NEWLINE_1921 Podoro\xc5\xbenik (Trpotec)_NEWLINE_1921 Anno Domini MCMXX_NEWLINE_1940 Iz \xc5\xa1estih knjig (umaknjeno iz izdaje tik pred izidom)_NEWLINE_1965 Beg vremeni (Beg \xc4\x8dasa)_NEWLINE_Slovenske izdaje:_NEWLINE_1989 Ana Ahmatova (spremna beseda Tone Pav\xc4\x8dek) (COBISS)_NEWLINE_2004 Ana Ahmatova (dvojezi\xc4\x8dna izdaja) (COBISS)_NEWLINE_2009 Pesmi. Ana Ahmatova (miniaturna izdaja)(COBISS)'