b'\n_START_ARTICLE_\nVelikih pet faktorjev osebnosti in psihopatologija\n_START_SECTION_\nVelikih pet in nekatere motnje\n_START_PARAGRAPH_\nRezultati metaanalize ka\xc5\xbeejo, da bi poznavanje osebnosti lahko pomagalo pri ustvarjanju prognoze, vendar bi potrebovali za potrditev ve\xc4\x8d rezultatov vzdol\xc5\xbenih \xc5\xa1tudij. Ocenjevanje osebnosti je koristno pri na\xc4\x8drtovanju obravnave (Bagby idr., 2008; Quilty idr., 2008, v: Kotov, Gamez, Schmidt in Watson, 2010). Ve\xc4\x8d \xc5\xa1tudij je pokazalo, da je poznavanje osebnosti lahko v pomo\xc4\x8d pri na\xc4\x8drtovanju preventive in prepoznavanju oseb, ki imajo pove\xc4\x8dano tveganje za du\xc5\xa1evno motnjo._NEWLINE_Rezultati metaanalize (Kotov, Gamez, Schmidt in Watson, 2010) so pokazali, da so du\xc5\xa1evne motnje v popre\xc4\x8dju visoko povezane z osebnostjo. Vse motnje, ki jih je \xc5\xa1tudija obravnavala (velika depresivna motnja, unipolarna motnja, distimija, generalizirana osebnostna motnja, posttravmatska stresna motnja, pani\xc4\x8dna motnja, agorafobija, specifi\xc4\x8dna fobija, obsesivno kompulzivna motnja in motnja odvisnosti od psihoaktivnih snovi) so bile povezane z visokim nevroticizmom, nizko vestnostjo in ve\xc4\x8dinoma z nizko ekstravertnostjo, nekatere so bile povezane s pove\xc4\x8dano disinhibicijo. Sprejemljivost je pokazala negativne povezave le z motnjo odvisnosti od psihoaktivnih snovi, odprtost pa ni bila povezana z obravnavanimi motnjami. Nevroticizem ima najvi\xc5\xa1je povezave z obravnavanimi motnjami, vsi u\xc4\x8dinki so bili visoki in ni bilo velikih razlik med klastrom strahu in klastrom distresa. Avtorji se strinjajo s preteklimi ugotovitvami, da je nevroticizem poteza, ki je pove\xc4\x8dana pri klini\xc4\x8dni populaciji. Potrdili so tudi hipotezo, da so u\xc4\x8dinki nekoliko manj\xc5\xa1i pri ekstravertnosti, najmo\xc4\x8dneje je negativno povezana z distimijo in socialno fobijo. U\xc4\x8dinki so bili manj\xc5\xa1i kot so jih pri\xc4\x8dakovali pri unipolarni depresiji, agorafobiji in veliki depresivni motnji. Veliki u\xc4\x8dinki so se pokazali tudi pri vestnosti, nizka vestnost se je povezovala s psihopatologijo, z vedenji, ki so povezana s slabim zdravjem in smrtnostjo (Bogg & Roberts, 2004; Roberts et al., 2007, v: Kotov, Gamez, Schmidt in Watson, 2010). _NEWLINE_Ve\xc4\x8d metaanaliz (O\xe2\x80\x99Connor, 2005; Samuel in Widiger, 2008; Saulsman in Page, 2004, v: Kotov, Gamez, Schmidt in Watson, 2010) je pokazalo povezave med osebnostnimi motnjami in normalno osebnostjo. Izkazalo se je, da osebnostni profili razli\xc4\x8dnih motenj niso bili specifi\xc4\x8dni, ampak so vsi vklju\xc4\x8devali visok nevroticizem in nizko vestnost. To je posledica tega, da obstaja velika komorbidnost med du\xc5\xa1evnimi boleznimi. Le 23% osebe, ki imajo diagnozo du\xc5\xa1evne bolezni poleg tega nima nobene druge posebnosti iz prve osi po Diagnosti\xc4\x8dnem statisti\xc4\x8dnem priro\xc4\x8dniku. \xc4\x8cisti primeri motenj predstavljajo le manj\xc5\xa1ino med primeri. Osebnostni profil odvisnikov od psihoaktivnih snovi je bil razli\xc4\x8den od profilov ankisoznih in depresivnih motenj. Osebnostni profil pri motnji odvisnosti od psihoaktivnih substanc je sestavljen iz visoke disihibicije, nizke vestnost in nizke sprejemljivosti, povezave z nevroticizmom in ekstravertnostjo so \xc5\xa1ibke. Antisocialna osebnostna motnja je povezana z nesprejemljivostjo in nevestnostjo. Motnja odvisnosti od psihoaktivnih snovi je motnja pozunanjanja, anksiozne in depresivne motnje pa so motnje ponotranjanja, podatki tako podpirajo razliko med motnjami ponotranjanja in motnjami pozunanjanja v odnosu do osebnostnih potez. Motnje ponotranjanja si delijo genetsko podlago z nevroticizmom. Motnje pozunanjenja (predvsem motnja odvisnosti od psihoaktivnih snovi) pa so povezane z disihibicijo, nesprejemljivostjo in nevestnostjo in so odvisne od istih okoljskih dejavnikov.\n_START_SECTION_\nSlovenska raziskava\n_START_PARAGRAPH_\nMusek je izvedel raziskave povezanosti med osebnostnimi potezami in psihi\xc4\x8dno motenostjo na slovenskem vzorcu (2010). Korelacije psihi\xc4\x8dne motenosti in petih velikih so bile najvi\xc5\xa1je pri nevroticizmu, nato pri vestnosti, introvertnosti in neprijetnosti (nizki sprejemljvosti). Na podlagi raziskav je zaklju\xc4\x8dil, da lahko prav vseh pet temeljnih dimenzij osebnosti tvori podlago psihopatolo\xc5\xa1kih kategorij, \xc5\xa1e zlasti pa je pomembna vloga nevroticizma. Vpliva na splo\xc5\xa1no sindromatiko ter na kategorije potravmatske prizadetosti, samomorilnosti in travmatiziranosti. K splo\xc5\xa1ni sindromatiki je prispevala tudi kombinacija nizke vestnosti, nizke ekstravertnosti in nizke sprejemljivosti. Splo\xc5\xa1na sindromatika se je v faktorski analizi zdru\xc5\xbeevala v generalni faktor psihopatolo\xc5\xa1kega prostora, z njim pa so bile nasi\xc4\x8dene kategorije anksioznosti, shizofrenije, mejne motnje, depresivnosti in tudi agresivnosti ter stresa. Kombinacija nizke vestnosti in nizke sprejemljivosti je kazala na psihoticizem. Nizka vestnost se je povezovala s splo\xc5\xa1no psihi\xc4\x8dno labilnostjo, nizka sprejemljivost s potravmatsko prizadetostjo, nizka ekstravertnost pa s potravmatsko prizadetostjo, travmatiziranostjo in samomorilnostjo. Odprtost se je kazala kot pospe\xc5\xa1evalec nekaterih motenj (npr. motenj zasvojenosti) in se povezovala z anskioznostjo in motnjami osebnostmi.\n_START_SECTION_\nNevroticizem\n_START_PARAGRAPH_\nVpra\xc5\xa1alnik NEO-PI-R vsebuje lestvico nevroticizem, ki je sestavljena iz 6 podlestvic: anksioznost, jezna sovra\xc5\xbenost, depresivnost, nespro\xc5\xa1\xc4\x8denost, impulzivnost in ranljivost. Nevroticizem napoveduje koli\xc4\x8dino stresa, ki nastane v medosebnih odnosih, spreminja vpliv stresa na \xc5\xbeivljenje posameznika, napoveduje afektivne motnje in njihov dolgoro\xc4\x8dni izid. Cardiffova \xc5\xa1tudija je pokazala, da so depresivni posamezniki imeli vi\xc5\xa1ji nevroticizem kot kontrolna skupina in ve\xc4\x8d ogro\xc5\xbeajo\xc4\x8dih stresnih dogodkov v zadnjih 12 mesecih. Statisti\xc4\x8dno pomembna korelacija med \xc5\xa1tevilom dogodkov in nevroticizmom se je pokazala le pri nedepresivnih posameznikih iz kontrolne skupine. Ten Have in drugi (2004, v: Ormel, Rosmalen in Farmer, 2004) so odkrili, da ljudje z visokim nevroticizmom pogosteje prejmejo strokovno pomo\xc4\x8d na podro\xc4\x8dju du\xc5\xa1evnega zdravja in ko so \xc5\xbee za\xc4\x8deli z zdravljenjem, pogosteje obi\xc5\xa1\xc4\x8dejo ustanovo. \xc4\x8ce imajo \xc4\x8dustveno motnjo iskanje pomo\xc4\x8di \xc5\xa1e naraste. Obstajajo tudi povezave med telesnimi boleznimi in nevroticizmom. Jorm in drugi (1993, v: Ormel, Rosmalen in Farmer, 2004) so dobili korelacije med nevroticizmom in poro\xc4\x8danju o simptomih telesnih bolezni (o katerih se osebno presoja), korelacije med nevroticizmom in objektivnimi merami telesnega zdravja so bile blizu ni\xc4\x8d. Obstajata dve razlagi, prva pravi, da so pacienti bolj pazljivi okrog zdravja, da so nekoliko hipohondri\xc4\x8dni in sodelovalni pri zdravljenju, druga razlaga pravi, da imajo nevroti\xc4\x8dni pacienti psihobiolo\xc5\xa1ke zna\xc4\x8dilnosti, ki jih naredijo ranljive, npr. nezdrav \xc5\xbeivljenjski slog, spopadanje s stresom._NEWLINE_Nevroticizem je povezan tudi z drugimi motnjami osebnosti in depresivnimi, aksioznimi, psihosomatskimi motnjami, motnjami odvisnosti, shizofrenijo\xe2\x80\xa6 Razli\xc4\x8dne poddimenzije nevroticizma se povezujejo razli\xc4\x8dno z motnjami, npr. antisocialna motnja osebnosti je povezana z nizko izra\xc5\xbeenim samozavedanjem, mejna osebnostna motnja pa z visokim samozavedanjem, \xc4\x8deprav sta si v drugih aspektih nevroticizma podobni (Costa in Widiger, 1994, v: Benedik, 2000)._NEWLINE_Patolo\xc5\xa1ko kopi\xc4\x8denje stvari je zna\xc4\x8dilno za nekatere bolnike z obsesivno kompulzivno motnjo. Ka\xc5\xbee se v pridobivanju in nezmo\xc5\xbenosti zavre\xc4\x8di nepotrebne predmete. Vzroki so neznani in multimodalni. Kopi\xc4\x8denje stvari je simptom razli\xc4\x8dnih du\xc5\xa1evnih motenj, ka\xc5\xbee se pri demenci, frontalnih medialnih lezijah, anoreksiji nervozi, najpogosteje je povezano z obsesivno kompulzivno motnjo, saj prizadene od 18% do 24% bolnikov. Kopi\xc4\x8denje je negativno povezano z vestnostjo, kar je verjetno posledica primanjkljaja na podro\xc4\x8dju procesiranja informacij o redu. Kopi\xc4\x8denje je pozitivno povezano z nevroticizmom, vendar nevroticizem ni dober napovednik, ko v model vklju\xc4\x8dijo poleg velikih 5 tudi druge spremenljivke, mo\xc5\xbeno je, da je povezava posledica povezanosti med nevroticizmom in depresijo. Ekstravertnost ni bila statisti\xc4\x8dno pomembno povezana s patolo\xc5\xa1kim kopi\xc4\x8denjem predmetov.\n_START_SECTION_\nEkstravertnost\n_START_PARAGRAPH_\nEkstravertnost je osebnostna dimenzija, ki jo pri ljudeh zelo hitro opazimo. Raziskave poro\xc4\x8dajo predvsem o povezanosti visoko izra\xc5\xbeene ekstravertnosti in zadovoljstva z \xc5\xbeivljenjem (npr. Costa in McCrae, 1980, v Avsec, 2007). V modelu Watsona in Clarka (1997, v: Avsec, 2007) Pri depresivnih pacientih se je pokazala nizka izra\xc5\xbeenost ekstravertnosti \xe2\x80\x93 torej vi\xc5\xa1ja introvertiranost ter vi\xc5\xa1ja nagnjenost k obsesivnemu razmi\xc5\xa1ljanju kot pri zdravih pacientih Hirschfeld in Klerman (1979, v: Trull in Widiger, 1992) Introvertiranost se je (skupaj z emocionalno nestabilnostjo in nizkim samospo\xc5\xa1tovanjem) pri otrocih s psihiatri\xc4\x8dnimi motnjami povezovala z motnjami ponotranjenja  Introvertiranost pri otrocih se je povezovala z anksioznostjo preko visoke socialne inhibicije. Slednja lastnost je sicer povezana tudi z nevroticizmom. Nizka ekstravertnost, ki pomeni tudi malo pozitivnih emocij, se je povezovala z depresijo v otro\xc5\xa1kem vzorcu. Visoka ekstravertnost pa se je preko visoke aktivnosti povezovala ADHD-motnjo pozornosti in hiperaktivnosti ter proaktivnim in reaktivnim antisocialnim vedenjem\n_START_SECTION_\nSprejemljivost\n_START_PARAGRAPH_\nAvtorji Miller, Gaughan, J. Maplers in J. Price (2011) so preverili povezanost med sprejemljivostjo merjeno z vpra\xc5\xa1alnikom NEO-PI-R, vpra\xc5\xa1alnikom BFI, vpra\xc5\xa1alnikom HEXACO in med merami narcisizma in psihopatije. Povezave med sprejemljivostjo, narcisizmom in psihopatijo so odvisne od instrumenta, ki ga uporabimo za ocenjevanje osebnosti. Vpra\xc5\xa1alniki, ki temeljijo na vpra\xc5\xa1alniku NEO poka\xc5\xbeejo vi\xc5\xa1je korelacije med sprejemljivostjo in omenjenimi motnjami. Ti vpra\xc5\xa1alniki so pogosteje v uporabi na klini\xc4\x8dnem podro\xc4\x8dju. Pokazale so se negativne korelacije od 0,4 do 0,7 med sprejemljivostjo (NEO \xe2\x80\x93 PI \xe2\x80\x93 R) in narcisizmom in psihopatijo._NEWLINE_Raziskava je pokazala, da je mejna osebnostna motnja pozitivno povezana z nevroticizmom in negativno z ekstravertnostjo in sprejemljivostjo. Vse tri osebnostne poteze in zna\xc4\x8dilnosti mejne osebnostne motnje napovedujejo funkcioniranje ljudi z motnjo v \xc4\x8dasu. Osebnostne lastnosti postanejo bolj\xc5\xa1i napovedniki od zna\xc4\x8dilnosti motnje za funkcioniranje po 4, 6 in10 letih od za\xc4\x8detka bolezni, zna\xc4\x8dilnosti mejne osebnostne motnje pri 10 letih \xc5\xa1e prirastno napovedujejo funkcioniranje, tako lahko le delno potrdijo, da so bolj stabilne osebnostne lastnosti odgovorne za dolgoro\xc4\x8dnej\xc5\xa1e napovedovanje, manj stabilne lastnosti motnje pa za kratkoro\xc4\x8dno. Le ekstravertnost in sprejemljivost sta pomembno prirastno glede na lastnosti motnje napovedovala, kar ka\xc5\xbee na socialni kontekst, ki posreduje med motnjo in funkcioniranjem. To nakazuje pomembnost pozitivnih in prilagoditvenih osebnostnih lastnosti, ki bodo zajete v priro\xc4\x8dniku DSM \xe2\x80\x93 V. Nevroticizem prirastno slabo napoveduje, kar je lahko posledica prekrivanja z neprilagojenimi lastnosti mejna osebnostne motnje. Rezultati \xc5\xa1tudije ka\xc5\xbeejo potrebo po vklju\xc4\x8ditvi osebnostnih lastnosti v diagnostiko po DSM \xe2\x80\x93 V, saj lahko tako osebnostne lastnosti kot ostale zna\xc4\x8dilnosti motnje pomagajo napovedovati funkcioniranje posameznika v poteku motnje.\n_START_SECTION_\nVestnost\n_START_PARAGRAPH_\nVestnost se negativno povezuje s psihopatijo v odrasli dobi (npr. Miller in sod., 2001, v Barker, Debus in Salekin, 2010). Pri mladostnikih pa se je pokazala povezanost med psihopatijo, ki se odra\xc5\xbea v impulzivnosti, deviantnosti in nestabilnosti ter nizko vestnostjo, nizko sprejemljivostjo in visokim nevroticizmom (Lynam in sod., 2005, v Barker, Debus in Salekin, 2010). Pri otrocih naj bi se nizka vestnost zmerno povezovala z motnjami ponotranjenja- anksioznostjo ter depresivnostjo, predvsem preko nizkega ob\xc4\x8dutka nadzora (De Clercq, De Fruyt , Mervielde in Van Leeuwen, 2005; v: De Pauw in Mervielde, 2010). Nizka izra\xc5\xbeenost te osebnostne dimenzije pa naj bi bila eden izmed glavnih korelatov motenj pozunanjenja, saj imajo nizko vestni otroci manj nadzora nad svojim vedenjem in manj\xc5\xa1o sposobnost inhibicije, kar naj bi se povezovalo z motnjo pozornosti in hiperaktivnosti (skupaj z visoko ekstravertnostjo) ter antisocialnim vedenjem (De Pauw in Mervielde, 2010).\n_START_SECTION_\nOdprtost\n_START_PARAGRAPH_\nKljub temu, da ob omembi depresije, prej pomislimo na nevroticizem, kot pa na odprtost, se tudi dolo\xc4\x8dena faceta te osebnostne lastnosti povezuje s to boleznijo. Odprtost za fantazijo se povezuje s pove\xc4\x8danim tveganjem za depresijo, medtem ko je imela odprtost za dejavnosti nasproten u\xc4\x8dinek in zmanj\xc5\xa1uje tveganje (Andrews, 2010). Odprtost za fantazijo se ka\xc5\xbee kot nagnjenost k sanjarjenju, skozi bogato domi\xc5\xa1ljijo in nerealisti\xc4\x8dno mi\xc5\xa1ljenje, odprtost za dejavnosti pa v nepredvidljivosti in nekonvencionalnosti (Barker, Debus in Salekin, 2010). Nekatere \xc5\xa1tudije (npr. Lynam in sod, 2005; Ross in sod., 2005, v: Barker, Debus in Salekin, 2010) ka\xc5\xbeejo negativno povezanost med odprtostjo za izku\xc5\xa1nje in psihopatijo pri odraslih. Pri mladostnikih je prav tako negativno povezana s psihopatijo, vendar so bile korelacije majhne. Tako naj bi bili tisti, ki trpijo za psihopatijo manj odprti za nove ideje, manj kreativni, kazali manj zanimanja za estetske vrednote. Imeli naj bi o\xc5\xbeje usmerjeno mi\xc5\xa1ljenje (Barker, Debus in Salekin, 2010). De Pauw in Mervielde (2010) nista odkrila povezave med odprtostjo za izku\xc5\xa1nje in motnjami pozunanjenja in ponotranjenja pri otrocih.'