b'\n_START_ARTICLE_\nKibela\n_START_PARAGRAPH_\nKibela ali Cibela (frigijsko Matar Kubileya/Kubeleya -  \'Kibelijina mati\', morda \'Gorska mati\'; lidijsko Kuvava; starogr\xc5\xa1ko \xce\x9a\xcf\x85\xce\xb2\xce\xad\xce\xbb\xce\xb7 Kyb\xc3\xa9l\xc4\x93, \xce\x9a\xcf\x85\xce\xb2\xce\xae\xce\xb2\xce\xb7 Kyb\xe1\xb8\x97l\xc4\x93, \xce\x9a\xcf\x8d\xce\xb2\xce\xb5\xce\xbb\xce\xb9\xcf\x82 K\xc3\xbdbelis) je bila izvirno anatolska boginja mati; morda je imela izvor v zgodnje-neolitskem naselju \xc3\x87atalh\xc3\xb6y\xc3\xbcku (na obmo\xc4\x8dju mesta Konye), kjer je najden velik kip boginje predstavljene kako sedi na levjem prestolu. To je edina frigijska boginja, ki jo danes poznamo in je bila uradna boginja te dr\xc5\xbeave. Njen frigijski kult so prevzeli in prilagodili gr\xc5\xa1ki kolonisti v Mali Aziji in ga raz\xc5\xa1irili po celinski Gr\xc4\x8diji in zahodnih gr\xc5\xa1kih kolonijah od 6. st. pr. n. \xc5\xa1t. dalje. _NEWLINE_V Stari Gr\xc4\x8diji je bila Kibela razli\xc4\x8dno sprejeta. Prevzela je nekatere atribute boginje Zemlje Gaje, njenega minojskega pend\xc3\xa1nta Ree in boginje setve Demetre. Nekateri polisi, med njimi Atene, so jo imenovali za\xc5\xa1\xc4\x8ditnica, najpomembnej\xc5\xa1i gr\xc5\xa1ki rituali in obredi povezani s Kibelo jo prikazujejo kot tujo, eksoti\xc4\x8dno in misteriozno boginjo, ki prihaja na vozu, ki ga vle\xc4\x8dejo levi, njen prihod pa spremlja glasna glasba, pitje vina in nenavadna, ekstati\xc4\x8dna mno\xc5\xbeica njenih obo\xc5\xbeevalcev. Od vseh bo\xc5\xbeanstev v gr\xc5\xa1ki religiji, je edino Kibela imela za sve\xc4\x8denike evnuhe. Mnogi njeni gr\xc5\xa1ki kulti vsebujejo tudi obrede posve\xc4\x8dene Atisu, njenem kastriranem bo\xc5\xbeanskem pastirju in spremljevalcu, katerega lik je najbr\xc5\xbe predstavljal gr\xc5\xa1ko stvaritev._NEWLINE_V Rimu je bila Kibela znana kot Magna Mater (\'Velika mati\'). Rimska dr\xc5\xbeava jo je posvojila in razvila poseben kult, ko so Sibilske knjige priporo\xc4\x8dale da Kibelo vklju\xc4\x8dijo v klju\xc4\x8dne verske obrede v \xc4\x8dasu druge punske vojne. Rimski mitografi so iz nje naredili trojansko boginjo in jo tako smatrali kot enega od prednikov bo\xc5\xbeanstev rimskega ljudstva, ki je, glede na mit, izhajal iz Trojanca Eneja. Ko je Rim zavladal Sredozemlju, so romanizirane oblike Kibelinih kultov ra\xc5\xa1irili po vsem Rimskem cesarstvu. Razprave in spori o pomenu in moralnosti njenih kultov in sve\xc4\x8deni\xc5\xa1tva so se za\xc4\x8deli v antiki in se nadaljujejo \xc5\xa1e danes.\n_START_SECTION_\nAnatolija\n_START_PARAGRAPH_\nKibela se je morda razvila iz anatolske boginje matere, ki jo predstavlja kip Boginja na leopardjem prestolu   iz \xc3\x87atalh\xc3\xb6y\xc3\xbcka, ki datira v 6. tiso\xc4\x8dletje pr. n. \xc5\xa1t. Ta obilna boginja, mati plodnosti izgleda kot da rojeva na svojem prestolu, roke ima polo\xc5\xbeene na dveh naslonih v obliki neke \xc5\xbeivali iz rodu ma\xc4\x8dk. V frigijski umetnosti 8. st. pr. n. \xc5\xa1t.. so med ostanki, ki jih povezujejo s frigijsko boginjo materjo, tudi levi kot spremljevalci, ptica ujeda in majhna vaza za teko\xc4\x8de \xc5\xbertvovanje ali druge darove.  _NEWLINE_Napis matar kubileya vrezan v zidu enega frigijskega sveti\xc5\xa1\xc4\x8da, ki datira v prvo polovico 6. st. pr. n. \xc5\xa1t.., obi\xc4\x8dajno prevajajo kot \xc2\xbbMati gora\xc2\xab, kar potrjujejo tudi klasi\xc4\x8dni viri , in je konsistentno s Kibelo kot eno od ve\xc4\x8d podobnih boginj za\xc5\xa1\xc4\x8ditnic, poznanih kot "matere" in povezane z dolo\xc4\x8denimi anatolskimi gorami ali drugimi lokacijami . Je edina znana boginja starodavne Frigije in verjetno predstavljala najvi\xc5\xa1je uradno bo\xc5\xbeanstvo Frigije. Nanjo je morda vplival kult sumerske kraljice Kubabe.  _NEWLINE_V 2. st. pr. n. \xc5\xa1t.. gr\xc5\xa1ki pisec Pavzanij pi\xc5\xa1e o obstoju magnezijskem (lidijskem) kultu "Matere bogov", katere kip je bil vrezana v eni vdolbini na gori Spil. To naj bi bil najstarej\xc5\xa1i prikaz te boginje in so ga pripisovali legendarnem Broteju (Tantalov sin).[8] Ogromni ostanki takega kipa na gori Spil, sicer erodiran, se skladajo s kasnej\xc5\xa1o predstavo Kibele v sede\xc4\x8dem polo\xc5\xbeaju z rokami, ki po\xc4\x8divata na figurah levov ob njenih bokih. V Pesinuntu v Frigiji, je boginja mati, ki so jo Grki smatrali za Kibelo, imela obliko neoblikovanega kamna iz \xc4\x8drnega meteoritskega \xc5\xbeeleza in bila morda povezana ali identi\xc4\x8dna s Agdistis, gorskim bo\xc5\xbeanstvom Pesinunta.  Ta kamen je bil leta 204 prenesen v Rim. _NEWLINE_Nobenega sodobnega teksta ali mita ni, ki bi pri\xc4\x8dal o izvornem zna\xc4\x8daju Kibelinega frigijskega kulta. Predstave in ikonografija v kontekstu pogrebnih ritualov ter vseprisotnost njenega frigijskega imena Matar (\'mati\') ka\xc5\xbee, da je delovala kot posrednik med \xc2\xbbmejo znanega in neznanega\xc2\xab: civiliziranega in divjega, sveta \xc5\xbeivih in sveta mrtvih. Njena povezanost z jastrebi, levi in gorami anatolske divjine jo dela mater zemlje, ki ima mo\xc4\x8d upravljati z zemljo in kontrolirati njene pretnje usmerjene na urejeno \xc5\xbeivljenje. Prebivalci so jo zato vzeli za svojo boginjo za\xc5\xa1\xc4\x8ditnico. V Frigiji je ta zveza zelo verjetna, morda je bila prisotna tudi v severni Anatoliji, kjer je bil Kibelin kult v Lidiji povezan s pol legendarnim kraljem Midasom, ki bi lahko bil pokrovitelj njenega kulta. Da se je prikazala njena vloga za\xc5\xa1\xc4\x8ditnice mest ali mestnih dr\xc5\xbeavic, so jo v\xc4\x8dasih prikazovali s krono (corona muralis) na glavi, ki je predstavljala mestno obzidje.\n_START_SECTION_\nGr\xc4\x8dija\n_START_PARAGRAPH_\nOd za\xc4\x8detka 6. st. pr. n. \xc5\xa1t. se je kult anatolske boginje matere raz\xc5\xa1iril iz Frigije na gr\xc5\xa1ke kolonije zahodne Male Azije, obalno Gr\xc4\x8dijo, egejske otoke in  Magno Graecijo. Grki so jo imenovali M\xc4\x81t\xc4\x93r ali M\xc4\x93t\xc4\x93r (\'mati\'), od za\xc4\x8detka 5. st. pr. n. \xc5\xa1t. pa Kyb\xc3\xa9l\xc4\x93; Pindar jo v enem fragmentu imenuje \xc2\xbbGospodarica mati Kibela\xc2\xab.  Walter Burkert jo ima za eno od \xc2\xbbtujih bo\xc5\xbeanstev\xc2\xab\xc2\xa0v gr\xc5\xa1ki religiji, likom, ki kombinira minojsko-mikenskuo tradicijo s frigijskim kultom uvo\xc5\xbeenim neposredno iz Male Azije. V Gr\xc4\x8diji in Frigiji je bila "Gospodarica \xc5\xbeivali" (Potnia Ther\xc5\x8dn), katere oblast nad naravo izra\xc5\xbeajo levi, ki jo obkro\xc5\xbeajo, sedijo v njenem naro\xc4\x8dju ali vle\xc4\x8dejo njen voz. Poistovetili so jo z Reo, minojsko-gr\xc5\xa1kom boginjo Zemlje, \xc2\xbbmater bogov\xc2\xab. Kot primer posve\xc4\x8denega materinstva je delno poistovetena z atributi Demetre, boginje poljedelstva. _NEWLINE_Kot obi\xc4\x8dajno, je tudi \xc5\xa1irjenje Kibelinega kulta spremljal odpor. Po Herodotu, ko se je Anaharsid vrnil v Skitijo s poti po Gr\xc4\x8diji v 6. st. pr. n. \xc5\xa1t., ga je njegov brat, skitski kralj, dal odstraniti ker se je priklju\xc4\x8dil Kibelinemu kultu. Po atenski tradiciji je bil tamkaj\xc5\xa1nji metroon (tempelj) zgrajen okoli 500. pr. n. \xc5\xa1t., da bi pomirili Kibelo po tem, ko je ta boginja nad Atene poslala kugo, ker je bil en od njenih potujo\xc4\x8dih sve\xc4\x8denikov ubit zato ker je posku\xc5\xa1al zasnovati njen kult. Najstarej\xc5\xa1i izvor za to zgodbo je v Himni materi bogov, ki naj bi jo napisal rimski cesar Julijan leta 362.  Finansiranje njenih kultov je bilo iz privatnih virov,[22] njen zna\xc4\x8daj in povezanost z elementi divjine pa so jo razdvajali od olimpskih bogov.  _NEWLINE_Najstarej\xc5\xa1i gr\xc5\xa1ki prikazi Kibele so miniaturne votivne kopije njenih monumentalnih kamnitih kipov iz frigijskih gora. Predstavljena je sama v naiskosu, majhni kapelici, ki predstavlja njen tempelj, na glavi nosi polos, visoko kapo cilindri\xc4\x8dne oblike. Dolg hiton ji prekriva ramena in hrbet. V\xc4\x8dasih jo spremljajo levi. V 5. st. pr. n. \xc5\xa1t. je Agorakrit ustvaril heleniziran kip Kibele, ki je bil postavljen na atenski agori. Tu je boginja prikazana sede\xc4\x8da, spremlja jo lev, ob njej je timpanum, vrsta bobna, ki je bil gr\xc5\xa1ka inovacija v njenem kultu in bil prisoten tudi kasneje. _NEWLINE_Za Grke je bil timpanum oznaka tujih kultov, primeren za obrede vezane za Kibelo, Reo in Dioniza. Povezava med Kibelo in Dionizom v gr\xc5\xa1ki mitologiji ni starej\xc5\xa1a od 1. st. pr. n. \xc5\xa1t.: v psevdo-Apolodorovi Biblioteki pi\xc5\xa1e, da je Kibela ozdravila Dioniza od besnila. Njuna kulta sta imeli nekaj skupnih zna\xc4\x8dilnosti: tuje bo\xc5\xbeanstvo, ki pride na vozu, ki ga vle\xc4\x8dejo velike ekzoti\xc4\x8dne ma\xc4\x8dke (Dioniza tigri, Kibelo levi), spremlja pa ju bu\xc4\x8dna glasba in mno\xc5\xbeica tujcev in ljudi iz ni\xc5\xbejih dru\xc5\xbebenih slojev. \xc5\xbde ob koncu 1. st. pr. n. \xc5\xa1t.. so bili v Atenah in drugih dr\xc5\xbeavicah rituali vezani za ti dve bo\xc5\xbeanstvi v\xc4\x8dasih kombinirani; Strabon pi\xc5\xa1e, da so se popularni rituali Ree-Kibele v Atenah v\xc4\x8dasih izvajali skupaj z Dionizovo povorko.  _NEWLINE_Za razliko od njene javne vloge kot za\xc5\xa1\xc4\x8ditnice mest, se je Kibela zna\xc5\xa1la v sredi\xc5\xa1lu misterijskega kulta, privatnih obredov s htonskimi elementi, povezanimi z gr\xc5\xa1kim kultom herojev in so primarni samo tisti, ki so opravili iniciacijo (bili posve\xc4\x8deni). Na reliefih je prikazana v spremstvu deklet in mladeni\xc4\x8dev z baklami in posodami za obredno o\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8denje. Knji\xc5\xbeevni viri opisujejo radostno prepu\xc5\xa1\xc4\x8danje glasni glasbi tolkal \xe2\x80\x95 timpanuma, kastanjet, \xc4\x8dinel in flavt.  _NEWLINE_Zaradi poistovetenja nekaterih Kibelinih vidikov z Reinimi, so Kibelo povezovali z raznimi polbogovi, ki so bili v Reinem spremstvu ali so delovali kot za\xc5\xa1\xc4\x8ditniki njenega sina Zevsa, ko je ta kot otrok le\xc5\xbeal v jami kjer se je rodil. Med polbogovi so bili Koribanti z oro\xc5\xbejem, ki so plesali okoli Zevsa in udarjali ob \xc5\xa1\xc4\x8dite, potem njihovi frigijski pandani, mladi Kurbanti, ki so izvajali podobno glasno glasbo, ples in pesem in kon\xc4\x8dno Daktili in Telhini, magi povezani z obdelavo kovin.\n_START_SECTION_\nKibela in Atis\n_START_PARAGRAPH_\nV glavnih mitih Kibelo povezujejo z Atisom, ki ga anti\xc4\x8dni gr\xc5\xa1ki in rimski viri opisujejo kot njenega mladega spremljevalca in kot frigijsko bo\xc5\xbeanstvo. Atis je bilo v Frigiji pogosto ime, ki so ga nosili tudi sve\xc4\x8deniki in je na napisih spomenikov pa tudi temljev, ki so jih postavljali posamezniki. Zato so ga, na osnovi vedenja o frigijskem kultu, morda imeli za bo\xc5\xbeanstvo najprej gr\xc5\xa1ki pisci.  Atis je bil zagotovo prvi\xc4\x8d prikazan kot bo\xc5\xbeanstvo na neki steli iz 4. st. pr. n. \xc5\xa1t., ki so jo na\xc5\xa1li v Pireju, na kateri je prikazan kot heleniziran stereotip grobega vzhodnja\xc5\xa1kega barbara, ki spro\xc5\xa1\xc4\x8deno sedi, na glavi ima frigijsko kapo, v rokii dr\xc5\xbei pastirsko palico, ki je njegova zna\xc4\x8dilnost v kasnej\xc5\xa1em gr\xc5\xa1kem in rimskem kultu. Pred Atisom stoji neka frigijska boginja (napis jo ozna\xc4\x8duje kot Agdistis), ki v levi roki dr\xc5\xbei timpanum, z desno pa mu ponuja posodo: mor\xc5\xbeda ga sprejema v svoj kult.[33] Kasneje je Atis prikazan kot pastir v spro\xc5\xa1\xc4\x8denem polo\xc5\xbeaju, s trstenkami, ki jih dr\xc5\xbei ali nanje igra. V Demostenovem govoru Na kroni (330. pr. n. \xc5\xa1t..), je attes \xc2\xbbritualni klic, ki ga izgovarajajo sledilci misterijskih obredov\xc2\xab. _NEWLINE_Zdi se, da je bil Atis prisoten v Kibelinem kultu ko se je \xc5\xa1iril po Magni Grecii; obstajajo dokazi o obstoju njunega skupnega kulta v gr\xc5\xa1kih kolonijah v Masaliji (v Galiji) in Locriju (v ju\xc5\xbeni Italiji) v 7. in 6. st. pr. n. \xc5\xa1t.. Po osvajanjih Aleksandra Velikega se sledilci te boginje vse pogosteje pojavljajo v gr\xc5\xa1ki knji\xc5\xbeevnosti in \xc5\xbeivljenju.[36] Kadar je bil Atis prikazan skupaj s Kibelo, je vedno mlaj\xc5\xa1e in manj\xc5\xa1e bo\xc5\xbeanstvo ali njen sve\xc4\x8denik-spremljevalec; razlika je relativna, a ne bistvena, saj so sve\xc4\x8denike imeli za svete. Sredi 2. st. pr. n. \xc5\xa1t.. v pismih, ki jih je pergamonski kralj poslal v Kibelino sveti\xc5\xa1\xc4\x8de v Pesinuntu, je sve\xc4\x8denik imenovan Atis.\n_START_SECTION_\nObdobje republike\n_START_PARAGRAPH_\nStrokovnjaki se danes strinjajo da so Kibelin spremljevalec (Atis) in njeni frigijski sve\xc4\x8deniki evnuhi (Galci) zagotovo pri\xc5\xa1li v Rim z boginjo, skupaj z nekimi divjimi, ekstati\xc4\x8dnimi zna\xc4\x8dilnostmi njenega frigijskega in gr\xc5\xa1kega kulta. Zgodbe o njenem prihodu govorijo o pobo\xc5\xbenosti, \xc4\x8distosti in polo\xc5\xbeaju Rimljanov, ki so bili vklju\xc4\x8deni v prihod boginje, o uspehu, ki ga je ta religijska strategija dosegla, kot tudi o mo\xc4\x8di same boginje; v teh zgodbah ni njenih spremljevalcev ali sve\xc4\x8denikov in zdi se, da je bila od vsega za\xc4\x8detka romanizirana.[42] Rimljani so verjeli da je bila Kibela boginja mati starodavne Troje in je bil "povratek" Matere bogov med narod, ki je v davnini moral be\xc5\xbeati iz Troje, do\xc4\x8dakan z velikim odobravanjem. Boginja j bila na Palatinu, kjer so delovali tudi njeni sve\xc4\x8deniki, v geografskem sredi\xc5\xa1\xc4\x8du najstarej\xc5\xa1ih religijskih tradicij Rima.\n_START_SECTION_\nCesarsko obdobje\n_START_PARAGRAPH_\nAvgustova propaganda je postavila kult Velike matere v funkcijo u\xc4\x8dvrstitve cesarske oblasti in \xc5\xa1irjenja verske avtoritete Rima \xc5\xa1irom cesarstva. Avgust je trdil da izhaja od Trojancev, ker ga je posinovil Julij Cezar in zato u\xc5\xbeival bo\xc5\xbeansko naklonjenost boginje Venere; v ikonografiji cesarskega kulta je Avgustova \xc5\xbeena Livija predstavljala tu zemeljski pandan Velike matere, kot za\xc5\xa1\xc4\x8ditnice Rima in simboli\xc4\x8dna "Velika mati"; boginjo so prikazovali z Livijinim obrazom na kamejah. Na oklepu ki ga nosi Avgust na kipu iz Prime Porte je timpanum Velike matere ob nogah boginje Telus. Do tedaj je Rim osvojil Gr\xc4\x8dijo in Frigijo in tam uvedel verzijo Kibele kot za\xc5\xa1\xc4\x8ditnice cesarskega Rima._NEWLINE_Velika mati je \xc5\xa1\xc4\x8ditila mesta in poljedelstvo \xc5\xa1irom cesarstva \xe2\x80\x95 Ovid pravi, \xc2\xbbda je bila zemlja jalova pred prihodom Matere\xc2\xab.  V Vergilijevi Eneidi (napisana med 29. in 19. pr. n. \xc5\xa1t..) so izpostavljene njene "trojanske" zna\xc4\x8dilnosti, kje jo imenujejo "Berekintijska Kibela", mati samega Jupitra in za\xc5\xa1\xc4\x8ditnica Eneja, ko je be\xc5\xbeal iz poru\xc5\xa1ene Troje._NEWLINE_Zgodbe o prihodu Velike matere so izkori\xc5\xa1\xc4\x8dali za dvig ljudi, ki so ta prihod organizirali. Vlogo Klaudije Kvinte kot "najlep\xc5\xa1e \xc5\xbeene" v Rimu (castissima femina) so prikazovali v obleki Vestalke, in je morda imela tudi svoj kult. Avgustova propaganda jo je predstavljala kot ideal \xc5\xbeenske lepote v Rimu. Cesar Klavdij je trdil, da je bila Klaudija Kvinta med njegovimi predniki. Klavdij je uvedel Atisa v rimski panteon in njegov kult v pristojnost petnajst\xc4\x8dlanskega sve\xc4\x8deni\xc5\xa1kega kolegija (quindecimviri sacris faciundis).\n_START_SECTION_\nMegalezija v aprilu\n_START_PARAGRAPH_\nMegalesia, Megalensia ali Megalenses Ludi, je bil festival, ki se je od 4. do 10. aprila praznoval v starodavnem Rimu, v \xc4\x8dast Kibele, ki je bila Rimljanom znana kot Magna Mater (Velika mati). Ime festivala izhaja iz gr\xc5\xa1ke Megale (\xce\xbc\xce\xb5\xce\xb3\xce\xac\xce\xbb\xce\xb7), kar pomeni \'veliko\'. Ludi so bile igre ali zabava, povezana z verskimi festivali._NEWLINE_Bogati Rimljani so se vabili na formalne ve\xc4\x8derje, razko\xc5\xa1no \xc5\xbeivljenje v \xc4\x8dasu festivala je doseglo visoko raven, zato je senat leta 161. pr. n. \xc5\xa1t.. dolo\xc4\x8dil zgornji limit za stro\xc5\xa1ke na Megalezijah, ki jih posameznik ni smel prekora\xc4\x8diti. Natan\xc4\x8dna struktura festivala ni znana, a je zagotovo vsebovala scenske igre ludi scaenici. Ve se da so prikazane tudi nekatere od Plautovih in Terencijevih komedij. Po festivalu, 10. aprila, so kip boginje nosili v javni procesiji v Circus Maximus, kjer je bila organizirana dirka dvokoles.\n_START_SECTION_\nTemplji\n_START_PARAGRAPH_\nTempelj Velike matere je stal visoko na pobo\xc4\x8dju Palatina, s pogledom na dolino in Circus Maximus, nasproti na pobo\xc4\x8dju Aventina je stal tempelj Cerere. Dostop je bil po dolgih stopnicah, ki so se za\xc4\x8dele od plo\xc5\xa1\xc4\x8dadi ali proscenija, kjer so se izvajale festivalske igre in gledali\xc5\xa1ke predstave v \xc4\x8dast boginje. Na vrhu stopnic je stal kip boginje na prestolu, z vencem v obliki stolpa na glavi in z levi ob bokih. \xc5\xbdrtvenik je bil na dnu stopnic, v kotu proscenija. Prvi tempelj je bil po\xc5\xa1kodovan v po\xc5\xbearu leta 111. pr. n. \xc5\xa1t., potem pa obnovljen ali ponovno zgrajen. V za\xc4\x8detku cesarskega obdobja je bil obnovljen po nalogu cesarja Avgusta; ponovno je pogorel, in Avgust je zgradil \xc5\xa1e razko\xc5\xa1nej\xc5\xa1ega; njegov pediment prikazuje Ara Pietatis (\xc5\xbertvenik pobo\xc5\xbenosti).  Boginja je obkro\xc5\xbeena z dvema figurama Atisa, ki se naslanjata na timpanuma; tu sta tudi dva leva ki jesta iz sklede, kot da ju je ukrotila boginja. Ta scena predstavlja selisternij (sellisternium), tj. oblika zabave, ki so jo prirejali za boginje v skladu z gr\xc5\xa1ko prakso (ritus Graecus) v Rimu._NEWLINE_Najkasneje od leta 139. je v rimskem pristani\xc5\xa1\xc4\x8du v Ostiji, obstajal tempelj Veliki materi in Atisu, kjer so izvajali lokalni Arhigal in kolegij dendroforov (dendrophores = ritualni nosa\xc4\x8di drevesa). _NEWLINE_V \xc4\x8dasu priprav za izgradnju temeljev bazilike sv. Petra na Vatikanskem gri\xc4\x8du so odkrili tempelj, znan kot Phrygianum, v njem pa okoli 24 posvetil Veliki materi in Atisu. Mnoga od njih so izgubljena, ve\xc4\x8dina ohranjenih pa je bila posve\xc4\x8dena visokim Rimljanov po tem, ko je tarobolium \xc5\xbertvovan Magna Mater. Noben od njih ni bil sve\xc4\x8denik Velike matere ali Atisa, nekateri so bili sve\xc4\x8denici drugih kultov. _NEWLINE_Blizu Setifa (u Mavretaniji) so "dendofori" in verniki (religiosi) obnovili tempelj Kibele in Atisa po katastrofalnem po\xc5\xbearu leta 288.. Med rasko\xc5\xa1no novo opremo je bil srebrn kip Kibele na ko\xc4\x8diji s streho z resicami v obliki \xc5\xa1tor\xc5\xbeev . Kibela je izzivala jezo med kristjani \xc5\xa1irom cesarstva; ko se je sveti Teodor Tiron dobil mo\xc5\xbenost, da se odpove svojemu prepri\xc4\x8danju, je za\xc5\xbegal Kibelin tempelj.'