b'\n_START_ARTICLE_\nFrancoska \xc4\x8cetrta republika\n_START_SECTION_\nZa\xc4\x8detki \xc4\x8cetrte republike\n_START_PARAGRAPH_\nPo osvoboditvi je bil tako re\xc5\xbeim Tretje republike kot tudi \xc5\xa1tevilni politiki zaradi nesposobnosti vodenja vojne proti Nem\xc4\x8diji diskreditiran. Za ostale, zlasti de Gaulla, \xc4\x8digar popularnost je bila ogromna, je bila potrebna nova ureditev. Ob tem vpra\xc5\xa1anju se je pojavil problem zastopanja in same legitminosti mo\xc4\x8di, saj nobeden od teh ljudi, ki so \xc5\xbeeleli spremembe, ni bil izvoljen.\n_START_SECTION_\nPrvi Dr\xc5\xbeavni zbor\n_START_PARAGRAPH_\nZa\xc4\x8dasna vlada Republike Francije se je 21. oktobra 1945 odlo\xc4\x8dila izvesti dvojni referendum o vpra\xc5\xa1anju institucij in parlamentarnih volitev. Prvo referendumsko vpra\xc5\xa1anje je bila privolitev v novi ustavodajni zbor ob pozitivnem rezultatu ve\xc4\x8d kot 96% ZA, drugo vpra\xc5\xa1anje je bilo namenjeno omejitvi mo\xc4\x8di Zbora ob dvotretjinskem rezultatu ZA. Volitve, izvedene na isti dan kot referendum, so prinesle uspeh trem glavnim strankam: Francoski komunisti\xc4\x8dni partiji (Parti communiste fran\xc3\xa7ais - PCF), ki je vlekla svoj ugled kot odporni\xc5\xa1ke organizacije iz \xc4\x8dasa druge svetovne vojne, Narodno republikanskega gibanja (Mouvement r\xc3\xa9publicain populaire - MRP), navdahnjenega s kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko demokracijo, in Socialisti\xc4\x8dni stranki (Parti socialiste - SFIO). Te so se posledi\xc4\x8dno zdru\xc5\xbeile v enotno vladajo\xc4\x8do silo, imenovano tripartizem, in soglasno potrdile de Gaulla za predsedujo\xc4\x8dega. Tradicionalna desnica in radikali, ki so vladali pred drugo svetovno vojno, so se zna\xc5\xa1li v stanju razpadanja._NEWLINE_Sledile so pomembne razprave o novi \xc4\x8detrti ustavi. Med glavnimi strankami je bil na\xc4\x8delen dogovor o parlamentarnem sistemu vladanja s tem, da so se komunisti in socialisti nagibali k enodomnemu parlamentu, od katerega bi bile odvisne vse druge ustanove, medtem ko so kr\xc5\xa1\xc4\x8danski demokrati dali prednost dvodomnemu parlamentu z mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1o izvr\xc5\xa1ilno oblastjo. Ob prevladujo\xc4\x8di odlo\xc4\x8ditvi k parlamentarnemu sistemu vodenja (in s tem proti predsedni\xc5\xa1kemu sistemu) je za\xc4\x8dasni predsednik vlade de Gaulle 20. januarja 1946 odstopil s polo\xc5\xbeaja predsednika._NEWLINE_Prvi osnutek stave je bil sprejet 19. aprila 1946 z glasovi komunisti\xc4\x8dno - socialisti\xc4\x8dne ve\xc4\x8dine s predvidenim enodomnim parlamentom, ki ne bi izvolil le vlade temve\xc4\x8d tudi predsednika dr\xc5\xbeave. Poleg tega bi imel bodo\xc4\x8di Conseil de l\'Union fran\xc3\xa7aise kot predstavnik prekomorskih ozemelj le posvetovalno funkcijo. V osnutku so bile z 39 \xc4\x8dleni podane ne samo dr\xc5\xbeavljanske in politi\xc4\x8dne pravice temve\xc4\x8d tudi ekonomske in socialne pravice. Na referendumu 5. maja je bil osnutek ustave zavrnjen s 53% glasov proti (ob 80,7% volilni udele\xc5\xbebi), s \xc4\x8dimer je bila poslanska zbornica ponovno pozvana, naj v sedmih mesecih pripravi novo ustavo, posledi\xc4\x8dno je pri\xc5\xa1lo tudi do podalj\xc5\xa1anja za\xc4\x8dasne vlade, ki jo je po de Gaullu prevzel socialist F\xc3\xa9lix Gouin.\n_START_SECTION_\nDrugi Dr\xc5\xbeavni zbor\n_START_PARAGRAPH_\nZaradi zavrnitve osnutka ustave so bile za 2. junij organizirane nove volitve, ki pa niso bistveno spremenile mo\xc4\x8di v poslanski zbornici. PCF je ohranila 26% glasov, z 28,2% glasov jo je prehitela MRP, medtem ko je SFIO prejela 21% glasov. Novi predsednik vlade je tako postal kr\xc5\xa1\xc4\x8danski demokrat Georges Bidault, \xc5\xa1e vedno pa je obveljal tripartizem. _NEWLINE_Poleti 1946 je vlada predstavila novi osnutek ustave, \xc4\x8deprav le malo spremenjen - s predlogom dvodomnega parlamenta. Spodnji dom Dr\xc5\xbeavni zbor naj bi predlagal zakone, medtem ko bi jih zgornji dom Dr\xc5\xbeavni svet, neodvisen od Zbora, ratificiral. Sistem se bi zgledoval po parlamentu, resni\xc4\x8dna izvr\xc5\xa1ilna mo\xc4\x8d bi bila v rokah predsednika Zbora, predsednik dr\xc5\xbeave bi imel zgolj obrobno vlogo, \xc4\x8deprav bi slednji ostal na \xc4\x8delu vojske. Projekt je mo\xc4\x8dno skritiziral de Gaulle v svojem govoru 29. septembra, kljub temu je bila ustava potrjena na referendumu 13. oktobra 1946 s 53,5% glasov ZA.\n_START_SECTION_\nPoliti\xc4\x8dni sistem\n_START_PARAGRAPH_\nUstanove \xc4\x8cetrte republike so bile v osnovi podobne njihovim predhodnicam iz Tretje republike. Obstajal je sistem dvodomnega parlamenta s \xc5\xa1ibkim predsednikom dr\xc5\xbeave in ministrskim predsednikom vlade, ki je imel mo\xc4\x8dno izvr\xc5\xa1ilno oblast. Ustava, potrjena na referendumu, je polno za\xc5\xbeivela po 27. oktobru 1946._NEWLINE_Predsednik je bil izvoljen v parlamentu na skupnem zasedanju obeh domov za obdobje sedmih let. V nasprotju s Tretjo republiko je bila med obema domovoma jasna lo\xc4\x8dnica; poslanski Dr\xc5\xbeavni zbor je imel prednost pred Conseil de la R\xc3\xa9publique, slednji je imel zgolj svetovalno vlogo.\n_START_SECTION_\nDose\xc5\xbeki\n_START_PARAGRAPH_\nNajve\xc4\x8dji uspeh katerekoli vlade v obdobju \xc4\x8cetrte republike je razglasitev tim. Schumanove deklaracije o ustanovitvi Evropske skupnosti za premog in jeklo (ESPJ) 9. maja 1950, ki sta jo predlagala francoski zunanji minister Robert Schuman in ekonomist - teoretik Jean Monnet kot pot za prepre\xc4\x8ditev nadaljnje vojne med Francijo in Nem\xc4\x8dijo. \xc4\x8ceprav je bila vanjo povabljena tudi Velika Britanija, pa se njena laburisti\xc4\x8dna vlada, ki se je pripravljala na volitve, ni pridru\xc5\xbeila iniciativi. ESPJ je bila formalno ustanovljena 18. aprila 1951 v Parizu s podpisom sporazuma, kateremu so se poleg Francije in Zahodne Nem\xc4\x8dije pridru\xc5\xbeile \xc5\xa1e Italija ter vse tri dr\xc5\xbeave Beneluxa - Belgija, Nizozemska in Luksemburg.\n_START_SECTION_\nKonec \xc4\x8cetrte republike\n_START_PARAGRAPH_\nGlede na veliko \xc5\xa1tevilo konfliktnih primerov in nere\xc5\xa1ljivost Al\xc5\xbeirske krize (1957/58) se ni dalo ve\xc4\x8d uspe\xc5\xa1no oblikovati stabilne vlade. Zaporedni vladi Bourg\xc3\xa8s-Maunouryja in Gaillarda sta vedno bolj izgubljali nadzor nad vojsko. Nedopustni poseg vojske na ozemlju neodvisne Tunizije je ovzro\xc4\x8dil padec Gaillardove vlade, sledilo je enomese\xc4\x8dno obdobje iskanja njegovega naslednika. Ko je bil 13. maja 1958 kon\xc4\x8dno izbran za predsednika kr\xc5\xa1\xc4\x8danski demokrat Pierre Pflimlin, je v Al\xc5\xbeiriji prevzel mo\xc4\x8d nad vojsko "Odbor za socialno skrbstvo" pod vodstvom generala Massuja. Pod vtisom poskusa dr\xc5\xbeavnega udara so v Parizu le uspeli oblikovati novo vlado, politi\xc4\x8dni polo\xc5\xbeaj pa je \xc5\xa1e vedno ostal nestabilen._NEWLINE_15. maja je Charles de Gaulle na svojem domu v Colombey-les-Deux-\xc3\x89glises naznanil ponoven vstop v politiko, potem ko je iz nje izstopil nekaj let prej po porazu in razpustitvi svoje stranke RPF (Rassemblement du Peuple francais) in bil v \xc4\x8dasu nacionalne krize "pripravljen prevzeti oblast v republiki". V sporo\xc4\x8dilu za Dr\xc5\xbeavni zbor je takratni predsednik dr\xc5\xbeave Coty dejal, da se je obrnil na de Gaulla in ga prosil za oblikovanje nove vlade, obenem pa zagrozil z odstopom. Tako je de Gaulle 1. junija postal novi ministrski predsednik vlade, v katero so bile vklju\xc4\x8dene vse stranke razen PCF. Naslednji dan je bil izglasovan ustavni zakon, s katerim je dobil izredna pooblastila v izvr\xc5\xa1ilni in zakonodajni veji, vklju\xc4\x8dno mandat za sestavo osnutka nove ustave v roku \xc5\xa1estih mesecev. Poslanska zbornica je bila ukinjena za nedolo\xc4\x8den \xc4\x8das._NEWLINE_Nova ustava je sledila de Gaullovi predstavitvi ustave z udele\xc5\xbebo Svetovalnega odbora pod vodstvom njegovega zaupnika Michela Debr\xc3\xa9ja. 28. septembra 1958 je sledil referendum, na katerem je bila nova ustava sprejeta z odobrenimi 79,25% glasov volivcev ob 83,3% volilni udele\xc5\xbebi. Tako je bila \xc4\x8cetrta republika uradno zaklju\xc4\x8dena, hkrati pa ustanovljena Peta republika.'