b"\n_START_ARTICLE_\nFjodor Mihajlovi\xc4\x8d Dostojevski\n_START_SECTION_\nOtro\xc5\xa1tvo in mladost\n_START_PARAGRAPH_\nPlemi\xc5\xa1ko ime \xc2\xbbDostojevki\xc2\xab\xc2\xa0ka\xc5\xbee na vas Dostojevo pri Pinsku, danes v Belorusiji, ki je bila izro\xc4\x8dena v fevd enemu izmed prednikov Fjodorja Dostojevskega. Njegov o\xc4\x8de, Mihail Andrejevi\xc4\x8d Dostojevski je bil zdravnik v moskovski Marijinski bolnici (rus. \xd0\x9c\xd0\xb0\xd1\x80\xd0\xb8\xd0\xb8\xd0\xbd\xd1\x81\xd0\xba\xd0\xb0\xd1\x8f \xd0\xb1\xd0\xbe\xd0\xbb\xd1\x8c\xd0\xbd\xd0\xb8\xd1\x86\xd0\xb0) za revne. Njegov o\xc4\x8de in ded sta bila gr\xc5\xa1kokatoli\xc5\xa1ka duhovnika, le-ti priznavajo pape\xc5\xbeevo avtoriteto, vendar obenem sledijo pravoslavnemu obredu. Predniki so pripadali neki litvanski plemi\xc5\xa1ki veji \xc5\xa1lahte. Mati Marija Fjodorovna, rojena Ne\xc4\x8dajeva, je izvirala iz premo\xc5\xbene moskovske trgovske dru\xc5\xbeine. Par je imel osem otrok, od katerih jih je sedem doseglo odraslo dobo. Po Mihailu (1820-1864) je bil Fjodor, ki se je rodil 11. novembra 1821 (po julijanskem koledarju 30. oktobra 1821), drugi otrok. Sledili so \xc5\xa1e Varvara (1822\xe2\x80\x931892), Andrej (1825\xe2\x80\x931897), Vera (1829\xe2\x80\x931896), Nikolaj (1831\xe2\x80\x931883) in Aleksandra (1835\xe2\x80\x931889). Po napredovanju in povzdignjenju v plemi\xc5\xa1ki stan si je Mihail Dostojevski lahko priskrbel posestvo v kraju Darovoje, 150 km oddaljenem od Moskve, kjer je dru\xc5\xbeina nekaj let pre\xc5\xbeivljala poletne po\xc4\x8ditnice. _NEWLINE_\xc4\x8castihlepni o\xc4\x8de je stremel za socialnim in finan\xc4\x8dnim vzponom ter se je z veliko zavzetostjo loteval izobrazbe svojih otrok. Dostojevski je prejel osnovno izobrazbo najprej od svoje matere, ki je svoje otroke u\xc4\x8dila tudi franco\xc5\xa1\xc4\x8dine. Ruska pravoslavna vera je v dru\xc5\xbeini igrala veliko vlogo. Mati je sinove opismenjevala z verskimi otro\xc5\xa1kimi knjigami in za namen njihove nadaljnje verske izobrazbe je v hi\xc5\xa1o pri\xc5\xa1el tudi diakon. Dostojevskega je kot otroka posebej ganila Jobova knjiga. Bil je knji\xc5\xbeni molj in je med drugim po\xc5\xbeiral Der\xc5\xbeavina, Karamzina, \xc5\xbdukovskega in Pu\xc5\xa1kina, toda tudi Walterja Scotta ter popularno zabavno literaturo tistega \xc4\x8dasa. Franco\xc5\xa1\xc4\x8dine se je u\xc4\x8dil med drugim z branjem Voltairove pesnitve La Henriade. Od leta 1833 dalje sta Fjodor in njegov brat Mihail najprej obiskovala francoski internat Monsieura Soucharda, leta 1834 pa sta bila prepisana v internat Leontija Ivanovi\xc4\x8da \xc4\x8cermaka, ki je veljal za najbolj\xc5\xa1ega v Moskvi.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0tudij in slu\xc5\xbeba voja\xc5\xa1kega in\xc5\xbeenirja\n_START_PARAGRAPH_\n27. februarja 1837 je zaradi tuberkuloze umrla mati Dostojevskega v starosti 36-ih let. Kmalu nato je Dostojevski opravil sprejemni izpit za ugledno Voja\xc5\xa1ko in\xc5\xbeenirsko-tehni\xc4\x8dno univerzo (rus. \xd0\x92\xd0\xbe\xd0\xb5\xd0\xbd\xd0\xbd\xd1\x8b\xd0\xb9 \xd0\xb8\xd0\xbd\xd0\xb6\xd0\xb5\xd0\xbd\xd0\xb5\xd1\x80\xd0\xbd\xd0\xbe-\xd1\x82\xd0\xb5\xd1\x85\xd0\xbd\xd0\xb8\xd1\x87\xd0\xb5\xd1\x81\xd0\xba\xd0\xb8\xd0\xb9 \xd1\x83\xd0\xbd\xd0\xb8\xd0\xb2\xd0\xb5\xd1\x80\xd1\x81\xd0\xb8\xd1\x82\xd0\xb5\xd1\x82) v Sankt Peterburgu in pri\xc4\x8del leta 1838 s svojim \xc5\xa1tudijem. Poleg tehni\xc4\x8dnih predmetov je \xc5\xa1tudiral tudi rusko in francosko literaturo, med drugim Gogolja, Hugoja in Balzaca. George Sand ga je s svojimi spisi ogrela za idejo kr\xc5\xa1\xc4\x8danskega socializma. Zaznamovalo ga je tudi branje Schillerja. _NEWLINE_6. junija 1839 je zaradi mo\xc5\xbeganske kapi na svojem pode\xc5\xbeelskem posestvu umrl tudi o\xc4\x8de Dostojevskega. Sosed, Pavel Hotjancev, je obdol\xc5\xbeil tla\xc4\x8dane umrlega, da naj bi le-tega umorili. Fjodorjev brat Andrej je zaradi tega pozneje verjel, da je bil njegov o\xc4\x8de potol\xc4\x8den do smrti. Sigmund Freud je v svojem spisu Dostojevski in usmrtitev o\xc4\x8deta po analizi \xc5\xbeivljenja Dostojevskega in o\xc4\x8detomora v Bratih Karamazovih domneval, da se je Dostojevski po\xc4\x8dutil krivega za smrt svojega domnevno umorjenega o\xc4\x8deta in zato do\xc5\xbeivel svoj prvi epilepti\xc4\x8dni napad. Raziskave o Dostojevskem do danes tega niso potrdile. Dostojevskemu, ki je bil s 17-imi leti \xc5\xa1e vedno mladoleten, sta bila dolo\xc4\x8dena skrbnika Aleksandr Kumanin (mamin svak) in Pjotr Karpenin (mo\xc5\xbe njegove sestre Varve). Avgusta 1841 je bil povi\xc5\xa1an v \xc4\x8din prapor\xc5\xa1\xc4\x8daka. Kot zunanji slu\xc5\xa1atelj si je mogel najeti privatno stanovanje, ki si ga je najprej delil z Adolfom Totlebnom, \xc4\x8digar brat, ruski general \xc4\x96duard Ivanovi\xc4\x8d Totleben, se je pozneje zavzel zanj tako pri vrnitvi iz Sibirije kot pri dovoljenju, da bi se lahko ta zopet preselil v Sankt Pereburg. Po pouku je v tem stanovanju bral in pisal. Dvanajst mesecev pozneje je bil povi\xc5\xa1an v poro\xc4\x8dnika, in \xc5\xa1e eno leto za tem je zaklju\xc4\x8dil \xc5\xa1tudij. 6. avgusta 1843 je Dostojevski nastopil slu\xc5\xbebo voja\xc5\xa1kega in\xc5\xbeenirja. Da bi lahko ostal v Sankt Peterburgu in imel \xc4\x8das za pisanje, je sprejel nepomembno mesto voja\xc5\xa1kega tehni\xc4\x8dnega risarja. Ko mu je naposled vendarle grozila premestitev v neko odro\xc4\x8dno voja\xc5\xa1ko postojanko, se je odlo\xc4\x8dil, da bo kon\xc4\x8dal kariero voja\xc5\xa1kega in\xc5\xbeenirja. Njegova pro\xc5\xa1nja za odpust je bila sprejeta 19. oktobra 1844. Ker majhna dedi\xc5\xa1\xc4\x8dina ni zado\xc5\xa1\xc4\x8dala, da bi si z njo zagotovil sredstva za pre\xc5\xbeivljanje, si je sedaj moral slu\xc5\xbeiti denar s pisanjem.\n_START_SECTION_\nPisateljski za\xc4\x8detki\n_START_PARAGRAPH_\nDostojevski se je \xc5\xbee od za\xc4\x8detka leta 1844 ukvarjal s prevajanjem francoske proze, njegov prevod Balzacovega roman Eug\xc3\xa9nie Grandet  je spomladi iz\xc5\xa1el v \xc4\x8dasopisu Repertuar i Panteon. Na podlagi pisem je poznano, da se je ob tem lotil tudi lastnih pisateljskih poskusov, vendar so se izgubili. Prvo ohranjeno delo Dostojevskega je pisemski roman Bedni ljudje, ki je nastajalo od aprila 1844 do marca 1845. Dmitrij Grigorovi\xc4\x8d, s katerim je pisatelj prijateljeval \xc5\xbee od \xc5\xa1tudentskih let in si z njim od leta 1844 dalje tudi delil stanovanje, je rokopis predal svojemu znancu Nikolaju Nekrasovu, preko tega pa je prispel do vpivnega kritika Visarjona Belinskega. Nekrasov in Grigorovi\xc4\x8d sta Dostojevskega seznanila z Avdotjo in Ivanom Panajevim. V njunem salonu je prvi\xc4\x8d bral iz svojih del pred strokovno publiko. Nekrasov je objavil roman Bedni ljudje v reviji Peterbur\xc5\xa1ki zbornik (rus. \xd0\x9f\xd0\xb5\xd1\x82\xd0\xb5\xd1\x80\xd0\xb1\xd1\x83\xd1\x80\xd0\xb3\xd1\x81\xd0\xba\xd0\xb8\xd0\xb9 \xd1\x81\xd0\xb1\xd0\xbe\xd1\x80\xd0\xbd\xd0\xb8\xd0\xba). Bedni ljudje so po\xc5\xbeeli velik uspeh. To je bilo prvo delo v ruski literaturo, ki je ljudi v rev\xc5\xa1\xc4\x8dini in bedi prikazovalo z vso pretanjenostjo in kompleksnostjo njihovih ob\xc4\x8dutij in njihovega trpljenja. Ruska inteligenca ga je vzneseno pozdravila.  _NEWLINE_Popdpornik Dostojevskega Belinski je bil predstavnik ateisti\xc4\x8dnega socializma in se je pri svojem 24-letnem varovancu z uspehom zavzel za \xc4\x8dtivo Cabeta, Lerouxja, Proudhona und Feuerbacha. V reviji Domovinski zapiski (rus. \xd0\x9e\xd1\x82\xd0\xb5\xd1\x87\xd0\xb5\xd1\x81\xd1\x82\xd0\xb2\xd0\xb5\xd0\xbd\xd0\xbd\xd1\x8b\xd0\xb5 \xd0\xb7\xd0\xb0\xd0\xbf\xd0\xb8\xd1\x81\xd0\xba\xd0\xb8) je Dostojevski v za\xc4\x8detku februarja 1846 objavil tudi novelo Dvojnik. Navdu\xc5\xa1enje, ki so ga Belinski in njegovi prijatelji pokazali za prvi roman, pa je izpuhtelo; drugo njegovo delo so sprejeli dale\xc4\x8d bolj hladno. Kmalu je imel ob\xc4\x8dutek, da ga v krogu Belinskega odkrito odklanjajo. Zato\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8de je na\xc5\xa1el v krogu Nikolaja Beketova, ki je bil blizu Cahrlesu Fourieru in utopi\xc4\x8dnemu socializmu. Pri Beketovu je spoznal brata Apollona in Valeriana Nikolajevi\xc4\x8da Majkova ter Alekseja Nikolajevi\xc4\x8da Ple\xc5\xa1\xc4\x8dejeva, \xc4\x8digar pesmi je pozneje uglasbil Pjotr Ilji\xc4\x8d \xc4\x8cajkovski. Skupaj z njimi je od zime 1846/7 dalje obiskoval sre\xc4\x8danja v krogu Mihaila Petra\xc5\xa1evskega. _NEWLINE_V obdobju od jeseni 1846 do pomladi 1849 je objavil niz manj\xc5\xa1ih proznih del: Gospod Prohar\xc4\x8din, Roman v devetih pismih, Gospodarica, Tuja \xc5\xbeena in mo\xc5\xbe pod posteljo, Slabotno srce, Polzunkov, Po\xc5\xa1teni tat, Jelka in svadba ter Bele no\xc4\x8di. Ve\xc4\x8dina teh del je bila objavljenih v Domovinskih zapiskih. Spomladi 1849 so tam iz\xc5\xa1li tudi prvi deli romana Neto\xc4\x8dka Nezvanova.\n_START_SECTION_\nPrijetje in sodni proces\n_START_PARAGRAPH_\nToda delo je ostalo nedokon\xc4\x8dano. Dostojevski je bil 23. aprila 1849 v zgodnjih jutranjih urah aretiran. Notranje ministrstvo je dalo preiskati krog Petra\xc5\xa1evskega po agentu provocateurju, Pjotru Antonelliju. Zatrtje skupine je bila reakcija na evropske revolucije v letih 1848/49; oblasti so hotele prepre\xc4\x8diti, da bi se vstaje raz\xc5\xa1irile v Rusijo. Skupaj z Dostojevskim je bilo v Petropavlovski trdnjavi (rus. \xd0\x9f\xd0\xb5\xd1\x82\xd1\x80\xd0\xbe\xd0\xbf\xd0\xb0\xd0\xb2\xd0\xbb\xd0\xbe\xd0\xb2\xd1\x81\xd0\xba\xd0\xb0\xd1\x8f \xd0\xba\xd1\x80\xd0\xb5\xd0\xbf\xd0\xbe\xd1\x81\xd1\x82\xd1\x8c), v zaporu za politi\xc4\x8dne prestopnike, priprtih \xc5\xa1e 14 petra\xc5\xa1evcev. V zaporu je Dostojevski napisal pripoved Mali junak, ki je bila objavljena \xc5\xa1ele leta 1857. Pred voja\xc5\xa1kim sodi\xc5\xa1\xc4\x8dem mu je bilo o\xc4\x8ditano, da se je udele\xc5\xbeeval sre\xc4\x8danj petra\xc5\xa1evcev in da je tam prebral zloglasno Pismo Gogolju Visarjona Belinskega, v katerem so bili ostro napadeni avtokracija, tla\xc4\x8danstvo in religija. Vsi obto\xc5\xbeeni so bili obsojeni na smrtno kazen. Dostojevski je tedaj \xc5\xa1tel 28 let._NEWLINE_Usmrtitev 22. decembra 1849 na Semjonovskem trgu pa se je izkazala samo za zaigrano. Obsojenci so bili oble\xc4\x8deni v bele mrli\xc5\xa1ke halje in pokrivala; ko so bili prvi trije (Petra\xc5\xa1evski, Spe\xc5\xa1njev, Mombelli) \xc5\xbee privezani k drogovom, so nenadoma prebrali odlok, ki ga je \xc5\xbee 19. novembra generalni avditoriat(?) predlo\xc5\xbeil carju. Ta je priporo\xc4\x8dal, da se Dostojevskemu \xe2\x80\x9e... odre\xc4\x8de vse premo\xc5\xbeenjske pravice in se ga po\xc5\xa1lje za osem let na prisilno delo v zaporu.\xe2\x80\x9c Car Nikolaj je pod osnutek sodbe zabele\xc5\xbeil; \xe2\x80\x9eZa \xc5\xa1tiri leta. Po tem navaden vojak.\xe2\x80\x9c\n_START_SECTION_\nDelavno tabori\xc5\xa1\xc4\x8de\n_START_PARAGRAPH_\nDostojevski je nastopil ve\xc4\x8d kot 3000 km dolgo pot proti Sibiriji 24. decembra 1849. V delavno tabori\xc5\xa1\xc4\x8de, imenovano katorga, v Omsku, je prispel 23. januarja 1850. Politi\xc4\x8dni zaporniki so bili name\xc5\xa1\xc4\x8deni skupaj z obi\xc4\x8dajnimi hudodelci. Pogoji, v katerih so jih namestili in dr\xc5\xbeali, so bili zelo slabi. Dostojevski je bil skozi celoten \xc4\x8das zapora v verigah. Sicer ni smel pisati, vendar je pre\xc5\xbeivel nekaj \xc4\x8dasa v bolni\xc5\xa1nici, kjer si je lahko skrivoma urejal bele\xc5\xbeko. _NEWLINE_Ideji revolucije in svojim prej\xc5\xa1njim politi\xc4\x8dnim prepri\xc4\x8danjem se je Dostojevski v \xc4\x8dasu jetni\xc5\xa1tva in slu\xc5\xbeenja vojske v celoti odpovedal. Vendar se je vse \xc5\xbeivljenje oklepal ideala kr\xc5\xa1\xc4\x8danskega socializma, to se pravi ideje, da lahko \xc4\x8dlove\xc5\xa1tvo s svojo duhovno mo\xc4\x8djo ustvari raj na zemlji.\n_START_SECTION_\nSlu\xc5\xbeenje vojske\n_START_PARAGRAPH_\n15. februarja je bil izpu\xc5\xa1\xc4\x8den iz katorge. Iz zdravstvenih razlogov je ostal v Omsku \xc5\xa1e do srede marca, potem pa je odpotoval v kazahstanski Semipalatinsk (danes imenovan Semej), kjer se je moral priklju\xc4\x8diti 7. linijskemu bataljonu. Ker so se prijatelji zavzeli zanj, mu ni bilo treba bivati v kasarni. Od pomladi 1855 dalje si je delil da\xc4\x8do z Aleksandrom Vranglom, vplivnim novim prijateljem, ki je Dostojevskega uvedel v bolj\xc5\xa1o dru\xc5\xbebo tistega kraja; po zaslugi Vrangla je bil novembra 1855  Dostojevski tudi povi\xc5\xa1an v ni\xc5\xbejega \xc4\x8dastnika. Spomladi 1856 je Vrangel celo dosegel, da je bilo Dostojevskemu zopet dovoljeno objavljati literarna dela._NEWLINE_\xc5\xbde leta 1854 je Dostojevski spoznal dru\xc5\xbeino Isajev. Potem ko je Aleksandr Isajev leta 1855 umrl, si je Dostojevski prizadeval za roko Marije Isajeve. Naposled je privolila in 6. februarja 1857 se je par poro\xc4\x8dil v Kuznecku, kjer je Marija v tem \xc4\x8dasu \xc5\xbeivela. Marija je s seboj v zakon prinesla svojega 9-letnega sina Pavla. Na poti domov v Semipalatinsk, kjer se je par po tem naselil, je Dostojevski do\xc5\xbeivel svoj prvi te\xc5\xbeji epilepti\xc4\x8dni napad in mu je bila tudi prvikrat postavljena diagnoza epilepsije. \xc5\xbde v Sankt Peterburgu je trpel zaradi vidnih simptomov kot je izguba zavesti in se je zaradi tega maja 1846 posvetoval z zdravnikom Stepanom Janovskim.  _NEWLINE_18. aprila 1857 je Dostojevski prejel nazaj svoje dr\xc5\xbeavljanske pravice. Prav tako je zopet za\xc4\x8del pisati. 1858 sta nastali noveli Stri\xc4\x8dkove sanje in Stepan\xc4\x8dikovo in njegovi prebivalci. Njegovo zdravstveno stanje se je tako poslab\xc5\xa1alo, da je bil 18. marca 1859 odpu\xc5\xa1\xc4\x8den iz vojske. Smel se je vrniti v evropski del Rusije, vendar mu je bilo prepovedano, da bi se naselil v Moskvi ali Sankt Peterburgu. Bil je postavljen pod nadzorstvo policije. Julija se je preselil v mesto Tver.\n_START_SECTION_\nSankt Peterburg\n_START_PARAGRAPH_\nPotem ko so tako on sam kot njegovi prijatelji napisali peticije, naslovljene na novega carja, se je smel Dostojevski sredi decembra 1859 preseliti iz Tvera v Sankt Peterburg. Po smrti Nikolaja I. se je politi\xc4\x8dna klima mo\xc4\x8dno spremenila. Tisk je lahko svobodneje deloval; leta 1861 je bilo odpravljeno tla\xc4\x8danstvo. Natisnjena so bila dela, ki jih je Dostojevski napisal v izgnanstvu, najprej Stri\xc4\x8dkove sanje v reviji Ruska beseda (rus. \xd0\xa0\xd1\x83\xcc\x81\xd1\x81\xd1\x81\xd0\xba\xd0\xbe\xd0\xb5 \xd1\x81\xd0\xbb\xd0\xbe\xcc\x81\xd0\xb2\xd0\xbe) marca 1859. Stepan\xc4\x8dikovo in njegove prebivalce je Dostojevski le s te\xc5\xbeavo spravil v Domovinske zapiske (rus. \xd0\x9e\xd1\x82\xd0\xb5\xcc\x81\xd1\x87\xd0\xb5\xd1\x81\xd1\x82\xd0\xb2\xd0\xb5\xd0\xbd\xd0\xbd\xd1\x8b\xd0\xb5 \xd0\xb7\xd0\xb0\xd0\xbf\xd0\xb8\xcc\x81\xd1\x81\xd0\xba\xd0\xb8) konec leta 1859. Med septembrom 1860 in za\xc4\x8detkom 1861 so v Ruskem svetu (rus. \xd0\xa0\xd1\x83\xd1\x81\xd1\x81\xd0\xba\xd0\xb8\xd0\xb9 \xd0\xbc\xd0\xb8\xd1\x80) iz\xc5\xa1li uvod in prva \xc5\xa1tiri poglavja Zapiskov iz mrtvega doma, vendar je objava nadaljnjih poglavij spodletela zaradi cenzure. Zapiski iz mrtvega doma so bili prvo delo v zgodovini ruske knji\xc5\xbeevnosti, ki je govorilo o \xc5\xbeivljenju jetnikov in njihovem boju za osnovno dostojanstvo v brutalnem, ne\xc4\x8dlove\xc5\xa1kem okolju sibirske kazenske kolonije.\n_START_SECTION_\nReviji \xc4\x8cas in Epoha\n_START_PARAGRAPH_\nBrat Dostojevskega Mihail je izrabil ozra\xc4\x8dje sprememb ob koncu 50-ih let, da je pridobil dovoljenje za izdajanje nove revije. Prosil je Dostojevskega za prispevek za novo revijo, ki mu ga je ta obljubil \xc5\xa1e v \xc4\x8dasu pregnanstva. Konec 1861 je iz\xc5\xa1el mese\xc4\x8dnik \xc4\x8cas (rus. \xd0\x92\xd1\x80\xd0\xb5\xd0\xbc\xd1\x8f \xe2\x80\x93 Vremja), v katerem je bil med januarjem in julijem po delih objavljen njegov roman Poni\xc5\xbeani in raz\xc5\xbealjeni. Med jesenjo 1861 do konca 1862  je tu tudi postopoma objavil celotno besedilo Zapiskov iz mrtvega doma in 1862 prav tako kraj\xc5\xa1o pripoved Nespodobna anekdota. _NEWLINE_Leta 1862 je bil Dostojevski v tako dobrem finan\xc4\x8dnem polo\xc5\xbeaju, da si je lahko dovolil svoje prvo potovanje v tujino. Za\xc4\x8delo se je 7. junija 1862 in ga je vodilo preko Nem\xc4\x8dije in Belgije v Pariz, kjer je ostal dva tedna in izrabil prilo\xc5\xbenost, da se je posvetoval z dobrimi zdravniki. Julija je bil v Londonu, kjer je sre\xc4\x8dal Aleksandra Hercena in Mihaila Aleksandrovi\xc4\x8da Bakunina in si ogledal Kristalno pala\xc4\x8do, stavbo, ki je gostila prvo Svetovno razstavo leta 1851. Skupaj z Nikolajem Strahovom je nato prepotoval \xc5\xa0vico in severno Italijo. Na tem potovanju je spoznal ruleto, ki je bila v Rusiji, kot vse igre na sre\xc4\x8do, strogo prepovedana. _NEWLINE_14. septembra 1862 se je Dostojevski vrnil v Sankt Peterburg in spodbujen od izku\xc5\xa1nje s potovanja napisal esej Zimski zapiski o poletnih vtisih, ki je bil objavljen slede\xc4\x8dega februarja v reviji Vremja (\xc4\x8cas). V njem je naslikal tudi odpor, ki ga je ob\xc4\x8dutil do materializma evropskih mest, posebej v Londonu. Potem ko je Strahov za revijo Vremja napisal \xc4\x8dlanek o rusko-poljskem odnosu, ki ga je cenzura ob\xc4\x8dutila kot kriti\xc4\x8dnega do vlade, je bil ta \xc4\x8dasopis 24. maja 1863 prepovedan. _NEWLINE_Dostojevski se je domnevno \xc5\xbee pozimi zapletel v ljubezenski odnos z mlado Polino Suslovo. Med avgustom in oktobrom 1863 je opravil svoje drugo potovanje po tujini, ki je zopet vodilo v Pariz, kjer se je to pot sre\xc4\x8dal s Suslovo. Ta ga je spremljala v Baden-Baden, kjer je obiskal igralnico. Novembra 1863 se je Dostojevski s svojo jeti\xc4\x8dno \xc5\xbeeno preselil v Moskvo, da bi jo tam dal zdraviti.  _NEWLINE_Januarja 1864 je ustanovil, zopet skupaj z bratom Mihailom, mese\xc4\x8dnik Epoha (rus. \xd0\xad\xd0\xbf\xd0\xbe\xd1\x85\xd0\xb0), ki naj bi nasledil \xc4\x8cas. Dostojevski je za\xc4\x8del objavljati revijo 21. marca s prvim delom Zapiskov iz podpodja. Tu je do absurda prignal idejo \xc4\x8cerni\xc5\xa1evskega o \xe2\x80\x9erazsvetljeni sebi\xc4\x8dnosti\xe2\x80\x9c. 15. aprila mu je umrla \xc5\xbeena in 22. julija nepri\xc4\x8dakovano tudi brat Miahail v 43. letu starosti; Dostojevski je privolil, da bo pre\xc5\xbeivljal njegovo vdovo in otroke. Epoha ni nikoli dosegla komercialnega uspeha \xc4\x8casa in je bila v velikih dolgovih. Junija 1865 je moral Dostojevski kon\xc4\x8dati s svojo poslovno dejavnostjo; satiri\xc4\x8dna pripoved Krokodil, ki jo je za\xc4\x8del objavljati v februarju, je ostala nedokon\xc4\x8dana. Nato je Dostojevski odpotoval \xc5\xa1e tretji\xc4\x8d na zahod, kjer je v Wiesbadnu, zopet v dru\xc5\xbebi Poline Suslove, konec julija zaigral 3000 rubljev.\n_START_SECTION_\nZlo\xc4\x8din in kazen\n_START_PARAGRAPH_\nDostojevski se je \xc5\xbee od 1864 dalje ukvarjal s svojim naslednjim delom, Zlo\xc4\x8dinom in kaznijo. Roman je izhajal v mese\xc4\x8dniku Ruski vestnik od januarja do decembra 1866 in bil leta 1867 objavljen \xc5\xa1e v knji\xc5\xbeni obliki; pri ob\xc4\x8dinstvu je bil ravno tako priljubljen kot pri kritiki. Zlo\xc4\x8din in kazen pripoveduje zgodbo o \xc5\xa1tudentu Rodionu Raskolnikovu, ki iz napuha, v dolgotrajni denarni stiski, postane morilec izposojevalke denarja, ki pa v kazenskem tabori\xc5\xa1\xc4\x8du in po ljubezni Sonje, h\xc4\x8derke preminulega prijatelja, najde pot do nove eti\xc4\x8dne dr\xc5\xbee. To je bil prvi izmed velikih idejnih romanov, ki stojijo v sredi\xc5\xa1\xc4\x8du ustvarjalnosti Dostojevskega. Vsi obravnavajo u\xc4\x8dinkovanje resni\xc4\x8dnosti na odra\xc5\xa1\xc4\x8dajo\xc4\x8do generacijo; skrb teh romanov je bila postavljati diagnozo sodobnosti, to se pravi let 1865-75, ki so bila v Rusiji zaznamovana s temeljnim duhovnim prelomom.\n_START_SECTION_\nSre\xc4\x8delovec\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1866 je Dostojevski vzporedno z delom na Zlo\xc4\x8dinu in kazni za\xc4\x8del pisati znatno kraj\xc5\xa1i roman Sre\xc4\x8delovec. Dostojevski se je junija 1865 po propadu \xc4\x8dasopisa Epoha zna\xc5\xa1el v finan\xc4\x8dno brezizhodni situaciji. Da bi napraskal nadaljnjih 3000 rubljev, je sklenil z zalo\xc5\xbenikom Stellovskim pogodbo, ki ga je med drugim obvezala, da mora do 31. oktobra 1866 izro\xc4\x8diti roman, ki bo obsegal najmanj 10 tiskarskih pol. Potem ko v celem letu ni napisal \xc5\xa1e nobene vrstice za ta roman, je v zadnjem trenutku, 4. oktobra anga\xc5\xbeiral stenografinjo, 20-letno Anno Snitkino, s pomo\xc4\x8djo katere je delo \xc5\xa1e pravo\xc4\x8dasno oddal. Sre\xc4\x8delovec je bil edini roman Dostojevskega, ki ni iz\xc5\xa1el v obliki podlistka. Stellovski je bil knjigotr\xc5\xbeec in je pripravljal prvo celotno izdajo pisateljevih del, ki naj bi vsebovala tudi ta kratki roman kot nekak\xc5\xa1en bonus. Dostojevski se je s Snitkino med delom zbli\xc5\xbeal in 8. novembra jo je prosil za roko. Poroka se je odvila 15. februarja 1867 v katedrali Svete trojice v Sankt Peterburgu.\n_START_SECTION_\nIdiot\n_START_PARAGRAPH_\nDostojevski ni znal ravnati z denarjem, imel je dolgove in kar nekaj sorodnikov, ki so hoteli, da jih vzdr\xc5\xbeuje. Anna je hotela nadzor nad denarjem vzeti v svoje roke in je bila prepri\xc4\x8dana, do bo to la\xc5\xbeje uspelo, \xc4\x8de odpotujeta za nekaj \xc4\x8dasa ven iz de\xc5\xbeele; sprva je bilo na\xc4\x8drtovano za tri mesece. Da bi lahko financirala potovanje, je Anna zastavila svojo doto. Malo pred odhodom sta dva upnika postavila svoje zahteve. Par je sklenil, da bo ostal v tujini tako dolgo, dokler se Dostojevski s svojimi novimi deli ne bo finan\xc4\x8dno postavil v bolj\xc5\xa1i polo\xc5\xbeaj. Potovanje se je pri\xc4\x8delo 14. aprila 1867 in je vodilo najprej v Dresden. Vendar se je Dostojevski zopet odpravil k igri rulete v Bad Homburg vor der H\xc3\xb6he ter v Baden-Baden, kjer je ponovno izgubil denar. V Baden-Badenu se je povrhu \xc5\xa1e sprl s Turgenjevom, kateri ga je do tedaj prilo\xc5\xbenostno podpiral. Sredi avgusta je par odpotoval preko Basla v \xc5\xbdenevo, kjer je Anna 5. marca 1868 rodila Sonjo, ki pa je \xc5\xbee po treh mesecih umrla._NEWLINE_\xc5\xbde od poletja 1867 dalje je imel Dostojevski na\xc4\x8drt za nov roman, naslovljen Idiot. S pisanjem je za\xc4\x8del v \xc5\xbdenevi, ve\xc4\x8dji del pa je nastal v Veveyu, kjer se je par nastanil maja 1868. Od januarja dalje je roman izhajal v Ruskem vestniku. Poznej\xc5\xa1i deli so nastali v Milanu in Firencah, kjer je Dostojevski januarja 1869 delo tudi dokon\xc4\x8dal. Miselni eksperiment, ki ga je izvedel v Idiotu, je obstajal v tem, da je postavil \xc2\xbbpopolnoma dobrega in lepega \xc4\x8dloveka\xc2\xab\xc2\xa0- mladega kneza Mi\xc5\xa1kina -  po dalj\xc5\xa1em bivanju v tujini v sodobno rusko okolje, kar se po zapletenem dogajanju seveda kon\xc4\x8da s kar najve\xc4\x8djim polomom. Kot vsem njegovim delom je bila tudi temu romanu lastna intertekstualnost: s svojim portretom \xc2\xbbdobrega \xc4\x8dloveka\xc2\xab\xc2\xa0Dostojevski obilno nakazuje ne samo na Novo zavezo in interpretacije Kristusa pri Ernestu Renanu ter Davidu Friedrichu Strau\xc3\x9fu, temve\xc4\x8d tudi na junake Miguela de Cervantesa, Charlesa Dickensa in Victorja Hugoja.\n_START_SECTION_\nBesi\n_START_PARAGRAPH_\nOd sredine 1869 do konca 1870 sta Anna in Fjodor \xc5\xbeivela v Dresdnu. 26. septembra 1869 je na svet privekala h\xc4\x8di Ljubov Fjodorovna, ki je pozneje postala pisateljica. Malo pred tem je za\xc4\x8del pisati novelo Ve\xc4\x8dni mo\xc5\xbe, ki jo je dokon\xc4\x8dal v decembru in jo potem v za\xc4\x8detku 1970 objavil v reviji Zarja, ki jo je urejal Nikolaj Strahov. _NEWLINE_V Moskvi se je 21. novembra zgodil umor Ivana Ivanova, \xc5\xa1tudenta, pripadnika skrivne zdru\xc5\xbebe Narodona osveta (rus. \xd0\x9d\xd0\xb0\xd1\x80\xd0\xbe\xd0\xb4\xd0\xbd\xd0\xb0\xd1\x8f \xd0\xa0\xd0\xb0\xd1\x81\xd0\xbf\xd1\x80\xd0\xb0\xd0\xb2\xd0\xb0, Narodnaja rasprava). Sergej Ne\xc4\x8dajev, ustanovitelj te podtalne revolucionarne organizacije, ga je ubil s soborci, potem ko je pri\xc5\xa1lo do mnenjskih razhajanj med njimi. Dogodek, o katerem je bilo sli\xc5\xa1ati tudi v Dresdnu, je mo\xc4\x8dno razvnel domi\xc5\xa1ljijo Dostojevskega; v nihilistu Ne\xc4\x8dajevu je videl ideolo\xc5\xa1kega potomca liberalnih mislecev, kakr\xc5\xa1en je bil v 40-ih letih tudi sam. Ne\xc4\x8dajev, ki je bil o\xc4\x8ditno pripravljen za revolucijo po\xc4\x8deti najstra\xc5\xa1nej\xc5\xa1e zlo\xc4\x8dine, je v tem oziru potrdil najhuj\xc5\xa1a pri\xc4\x8dakovanja Dostojevskega, do \xc4\x8desa vodi, ko je dosledno izpeljana do konca, materialisti\xc4\x8dna in ateisti\xc4\x8dna pozicija \xc4\x8cerni\xc5\xa1evskega. Iz teh premislekov se je porodil naslednji veliki roman, Besi, na katerem je Dostojevski delal od decembra 1869 do novembra 1872. Izhajal je v nadaljevanjih v Ruskem vestniku od januarja 1871 do decembra 1872. _NEWLINE_Po Zapiskih iz podpodja in Zlo\xc4\x8dinu in kazni so bili Demoni tretje in zadnje protinihilisti\xc4\x8dno delo Dostojevskega. Njegova diagnoza duhovnega stanja \xc4\x8dasa je tu dosegla najni\xc5\xbejo to\xc4\x8dko, kar se ti\xc4\x8de brezupnosti. Iz umora je Dostojevski v tem roman razvil zapleten in nadrealisti\xc4\x8den scenarij sveta, vr\xc5\xbeenega iz te\xc4\x8dajev, nad katerim skoraj vsi dele\xc5\xbeniki slej ko prej obupajo. S kompleksno zastavljenim glavnim likom Stavrogina, amoralnim, onkraj dobrega in zla delujo\xc4\x8dim nad\xc4\x8dlovekom je Dostojevski ustvaril mra\xc4\x8den protipol na Kristusa spominjajo\xc4\x8dega kneza Mi\xc5\xa1kina. Jasno je razdelana idejno-zgodovinska genealogija, ki razsvetljensko generacijo 40-ih let 19. stoletja ozna\xc4\x8duje za vzgojne o\xc4\x8dete nihilistov iz 60-ih let. Po drugi strani pa se prav Stepan Verhovenski \xe2\x80\x93 v romanu najpomembnej\xc5\xa1i predstavnik generacije 40-ih \xe2\x80\x93 zelo pribli\xc5\xbea pisateljevemu idealu kr\xc5\xa1\xc4\x8danskega socializma.  _NEWLINE_Aprila 1871 se je Dostojevski poslednjikrat odpravil k igram na sre\xc4\x8do, v Wiesbaden. Julija je prejel 1000 rubljev predujma za Bese, kar mu je omogo\xc4\x8dilo, da se je z dru\xc5\xbeino vrnil v Sankt Peterburg. Nekaj dni po prihodu, 16. julija 1871, se mu je rodil sin Fjodor. Rokopis Besov je Dostojevski dokon\xc4\x8dal novembra 1872.\n_START_SECTION_\nMladeni\xc4\x8d\n_START_PARAGRAPH_\nOdkar je ponovno \xc5\xbeivel v Sankt Peterburgu, si je Dostojevski pridobil prijateljstvo nekaterih vplivnih osebnosti, med njimi tudi Konstantina Pobedonosceva, ki je pozneje postal siva eminenca carja Aleksandra III. Pobedonoscev je pomagal Dostojevskemu, da je marca 1878 dobil povabilo v carjevo rezidenco, kjer je smel z njegovima sinovoma, Sergejem in Pavlom, voditi vzgojne razgovore. Dostojevski je tudi sklenil prijateljstvo z mladim filozofom Solovjovom ter Sofjo Andrejevno Tolstajo, vdovo pesnika Alekseja Konstantinovi\xc4\x8da Tolstoja.   _NEWLINE_Knez Vladimir Me\xc5\xa1\xc4\x8derski je Dostojevskemu zaupal urejanje svojega konzervativnega tednika Dr\xc5\xbeavljan (rus. \xd0\x93\xd1\x80\xd0\xb0\xd0\xb6\xd0\xb4\xd0\xb0\xd0\xbd\xd0\xb8\xd0\xbd \xe2\x80\x93 Gra\xc5\xbedanin). Dostojevski je v njem v neenakomernih presledkih objavljal kolumne v rubriki Dnevnik pisatelja, ki so se bavile s \xc5\xa1irokim razponom politi\xc4\x8dnih, verskih in filozofskih tem in so bile ob svojem \xc4\x8dasu izjemno popularne, vendar so v 20. stoletju zaradi svojih antisemitskih stali\xc5\xa1\xc4\x8d naletele tudi na kritiko. V \xc5\xa1esti \xc5\xa1tevilki letnika 1873 je iz\xc5\xa1la tudi njegova kratka pripoved Bobek._NEWLINE_Potem ko je Dostojevski zaradi nekega prestopka zoper cenzurne dolo\xc4\x8dbe pre\xc5\xbeivel dva dni v je\xc4\x8di, je Aprila 1874 zapustil Dr\xc5\xbeavljana. \xc5\xbde od februarja dalje je pripravljal nov obse\xc5\xbenej\xc5\xa1i roman, Mladeni\xc4\x8da, in ga za\xc4\x8del prelivati na papir v za\xc4\x8detku novembra. V njem je je razvil analizo ruske stvarnosti ob egocentri\xc4\x8dnem mladem mo\xc5\xbeu, Arkadiju Dolgorukemu, ki vse stavi na to, da bi dosegel denar, dru\xc5\xbebeno mo\xc4\x8d in preko tega neomejeno osebno avtonomnost. Peterbur\xc5\xa1ki svet me\xc5\xa1\xc4\x8danov in plemi\xc4\x8dev, v katerem se giblje Arkadij, se ka\xc5\xbee kot vr\xc5\xbeen iz te\xc4\x8dajev in moralno propadel. Osrednji element romana predstavlja postopno se razvijajo\xc4\x8di odnos Arkadija do rodnega o\xc4\x8deta, okrog katerega se su\xc4\x8dejo njegove misli in hrepenenja. Roman je izhajal od januarja 1875 dalje v Domovinskih zapiskih (rus. \xd0\x9e\xd1\x82\xd0\xb5\xd1\x87\xd0\xb5\xd1\x81\xd1\x82\xd0\xb2\xd0\xb5\xd0\xbd\xd0\xbd\xd1\x8b\xd0\xb5 \xd0\xb7\xd0\xb0\xd0\xbf\xd0\xb8\xd1\x81\xd0\xba\xd0\xb8 \xe2\x80\x93 Ot\xc3\xa9\xc4\x8destvennye zap\xc3\xadski).  _NEWLINE_\xc5\xbde od 1872 dalje je Dostojevski pre\xc5\xbeivljal vsako zimo v zdravili\xc5\xa1kem kraju Stara Rusa (rus. \xd0\xa1\xd1\x82\xd0\xb0\xd1\x80\xd0\xb0\xd1\x8f \xd0\xa0\xd1\x83\xd1\x81\xd1\x81\xd0\xb0 \xe2\x80\x93 Staraja Russa). 10. avgusta 1875 se je tam rodil sin Aleksej. Leta 1876 je Dostojevski v Stari Rusi kupil tudi majhno hi\xc5\xa1o. Ker je bolehal za emfizemom plju\xc4\x8d, je v terapijske namene od 1874 dalje ve\xc4\x8dkrat obiskal nem\xc5\xa1ko zdravili\xc5\xa1\xc4\x8de Bad Ems.\n_START_SECTION_\nBratje Karamazovi\n_START_PARAGRAPH_\nJanuarja 1876 je za\xc4\x8del Dostojevski izdajati na lastne stro\xc5\xa1ke revijo Dnevnik pisatelja, ki po njegovem odhodu z Dr\xc5\xbeavljana ni ve\xc4\x8d izhajal (tam samo kot posebna rubrika). Novembra 1876 je objavil v Dnevniku delo Krotko dekle in aprila 1877 v Dr\xc5\xbeavljanu pripoved Sanje sme\xc5\xa1nega \xc4\x8dloveka.  _NEWLINE_Poletje 1877 je dru\xc5\xbeina pre\xc5\xbeivela v kraju Mali Prikol(?) blizu Kurska, kjer je Annin brat Ivan imel pode\xc5\xbeelsko posestvo. 16. maja 1878 je nepri\xc4\x8dakovano umrl najmlaj\xc5\xa1i otrok, malo manj kot tri leta stari Aljo\xc5\xa1a. Dostojevski je vr\xc5\xbeen iz tira od bole\xc4\x8dine junija poromal v samostan \xc3\x93ptina pustin (rus. \xd0\x9e\xd0\xbf\xd1\x82\xd0\xb8\xd0\xbd\xd0\xb0 \xd0\xbf\xd1\x83\xd1\x81\xd1\x82\xd1\x8b\xd0\xbd\xd1\x8c) pri kraju Koselsk, kjer iskal tola\xc5\xbebe pri \xe2\x80\x9estarcu\xe2\x80\x9c Ambroziju: svoje vtise o tem mo\xc5\xbeu je pozneje uporabil v romanu Bratje Karamazovi pri upodobitvi starca Zosime. Zapiske za ta roman si je za\xc4\x8del delati \xc5\xbee aprila 1878, v za\xc4\x8detku novembra 1880 pa ga je dokon\xc4\x8dal. Roman Bratje Karamazovi, najobse\xc5\xbenej\xc5\xa1i med romani Dostojevskega, je zelo kompleksen zaradi izjemnega \xc5\xa1tevila oseb in mnogih pripovednih niti, v katerih je Dostojevski ponovno obravnaval vse ideje in orise \xc4\x8dloveka, ki so ga do tedaj notranje vznemirjali. Osrednja vpra\xc5\xa1anja, na katera protagonisti odgovarjajo vsak na svoj na\xc4\x8din, so vpra\xc5\xa1anja o bo\xc5\xbejem obstoju in smislu \xc5\xbeivljenja. Zgodba je kriminalna: Fjodorja Karamazova, razvratnega starca, njegovi \xc5\xa1tirje kar najrazli\xc4\x8dnej\xc5\xa1i sinovi sovra\xc5\xbeijo in razmi\xc5\xa1ljajo o njegovem uboju. Po njegovem umoru sta dva med njimi osumljena, vendar pa se ostala dva \xc4\x8dutita moralno soodgovorna. Umetni\xc5\xa1ka antropologija Dostojevskega tu dose\xc5\xbee svoj vrh, kar je Sigmunda Freuda spodbudilo k sodbi, da naj bi bil to \xc2\xbbnajveli\xc4\x8dastnej\xc5\xa1i roman, ki je bil kdajkoli napisan.\xc2\xab Roman je bil objavljan v mnogih nadaljevanjih od januarja 1879 do novembra 1880 v Ruskem vestniku.\n_START_SECTION_\nPoslednja leta \xc5\xbeivljenja\n_START_PARAGRAPH_\nDostojevski je bil v poslednjih letih \xc5\xbeivljenja, ko je postajal \xc4\x8dedalje bolj bolan, dele\xc5\xbeen \xc5\xa1tevilnih po\xc4\x8dastitev. Ko je novembra 1877 umrl Nikolaj Nekrasov, je imel Dostojevski \xc5\xbealni govor. 2. decembra 1878 je bil izvoljen za dopisnega \xc4\x8dlana Ruske akademije znanosti. 3. fenruarja 1880 ga je Slovanska dobrodelna dru\xc5\xbeba izvolila za podpredsednika. Ob sve\xc4\x8danem odkritju Pu\xc5\xa1kinovega spomenika 8. junija 1880 je imel Dostojevski govor o pesniku, v katerem ga je slavil kot glasnika rustva.  _NEWLINE_Zdravstveno stanje Dostojevskega se je naglo poslab\xc5\xa1alo. 7. februarja 1881 je dobil krvavitve na plju\xc4\x8dih, ki so 9. februarja (po julijanskem koledarju 28. januarja) privedle do njegove smrti. _NEWLINE__NEWLINE_\xc5\xbdalnega sprevoda, ki se je 12. februarja vil od stanovanja Dostojevskega preko Nevskega prospekta do cerkve v samostanu Aleksandra Nevskega, se je udele\xc5\xbeilo na deset tiso\xc4\x8de ljudi. Pogreb, na katerem je imel govor Solovjov, je bil en dan pozneje na Tihvinskem pokopali\xc5\xa1\xc4\x8du, ki spada k omenjenemu samostanu. Kot napis na njegovem nagrobniku stojijo Kristusove besede:   _NEWLINE_\xc2\xbbResni\xc4\x8dno, resni\xc4\x8dno, povem vam:\xc4\x8ce p\xc5\xa1eni\xc4\x8dno zrno ne pade v zemljo in ne umrje, ostane s\xc3\xa1mo; \xc4\x8de pa umrje, obrodi obilo sadu.\xc2\xab\xc2\xa0- Nova zaveza (Janez 12,24)\n_START_SECTION_\nPoliti\xc4\x8dna prepri\xc4\x8danja\n_START_PARAGRAPH_\nV mladosti je Dostojevski rad bral Zgodovino ruske dr\xc5\xbeave Nikolaja Karamzina, ki je slavila konzervativnost in rusko neodvisnost, ideje, ki se jih je Dostojevski oklenil pozneje v \xc5\xbeivljenju. Pred njegovo aretacijo 1849 zaradi sodelovanja v krogu Petra\xc5\xa1evskega, je pripomnil: \xc2\xbbKar se mene ti\xc4\x8de, ni\xc4\x8d ni bilo nikoli bolj sme\xc5\xa1no kot ideja o republikanski vladi v Rusiji.\xc2\xab V svojem dnevniku leta 1881 je Dostojevski izrazil, da bi car in ljudstvo morala tvoriti edinost: \xc2\xbbZa ljudstvo car ni zunanja sila, ni sila kakega zavojevalca \xe2\x80\xa6 pa\xc4\x8d pa sila vsega ljudstva, vse zdru\xc5\xbeujo\xc4\x8da sila, ki si jo je ljudstvo samo \xc5\xbeelelo.\xc2\xab  _NEWLINE_Dostojevski, \xc4\x8deprav kriti\xc4\x8den do tla\xc4\x8danstva, je bil skepti\xc4\x8den do oblikovanja ustave, ki jo je videl kot koncept, ki nima povezave z rusko zgodovino. Opisal jo je kot zgolj \xc2\xbbgosposko vladavino\xc2\xab\xc2\xa0(ang. gentleman's rule) in je verjel, da bi \xc2\xbbustava preprosto zasu\xc5\xbenjila ljudi\xc2\xab. Namesto tega je zagovarjal dru\xc5\xbebene spremembe, npr. odpravo fevdalnega sistema in bla\xc5\xbeenje delitev med kmeti in premo\xc5\xbenimi razredi. Njegov ideal je bila utopija, kr\xc5\xa1\xc4\x8danska Rusija, v kateri \xc2\xbb\xc4\x8de bi bili vsi dejavni kristjani, se ne bi pojavilo niti eno samo socialno vpra\xc5\xa1anje \xe2\x80\xa6 \xc4\x8ce bi bili (oni) kristjani, bi vse uredili.\xc2\xab Demokracijo in oligarhijo  je smatral za slaba sistema; glede Francije je zapisal: \xc2\xbboligarhe zaposluje samo korist bogatih; demokrate samo korist revnih; toda korist dru\xc5\xbebe, korist vseh in Francije kot celote \xe2\x80\x93 nih\xc4\x8de se tam ne briga za te stvari.\xc2\xab Trdil je, da politi\xc4\x8dne stranke na koncu pripeljejo v dru\xc5\xbebeno neslogo. V 60-ih letih 19. st. je odkril po\xc4\x8dvenni\xc4\x8destvo (rus. \xd0\x9f\xd0\xbe\xd1\x87\xd0\xb2\xd0\xb5\xd0\xbd\xd0\xbd\xd0\xb8\xd1\x87\xd0\xb5\xd1\x81\xd1\x82\xd0\xb2\xd0\xbe od \xd0\xbf\xd0\xbe\xd1\x87\xd0\xb2\xd0\xb0 \xe2\x80\x93 zemlja, tla, gruda), gibanje podobno slavjanofilstvu (rus. \xd0\xa1\xd0\xbb\xd0\xb0\xd0\xb2\xd1\x8f\xd0\xbd\xd0\xbe\xd1\x84\xd0\xb8\xcc\x81\xd0\xbb\xd1\x8c\xd1\x81\xd1\x82\xd0\xb2\xd0\xbe) v tem, da je zavra\xc4\x8dalo evropsko kulturo in sodobne filozofske tokove kot sta nihilizem in materializem. Po\xc4\x8dvenni\xc4\x8destvo pa se je od slavjanofilstva razlikovalo v tem, da je nameravalo ustvariti ne izolirano, pa\xc4\x8d pa bolj moderno dr\xc5\xbeavo po vzoru Rusije Petra Velikega. _NEWLINE_V svojem nedokon\xc4\x8danem \xc4\x8dlanku Socializem in kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo je Dostojevski trdil, da civilizacija postala razkrojena in da se pomika proti liberalizmu in izgublja vero v Boga. Izrazil je trditev, da bi se tradicionalni koncept kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva moral obnoviti. Menil je, da je sodobna zahodna Evropa \xc2\xbbzavrnila edino formulo za svojo odre\xc5\xa1itev, ki je pri\xc5\xa1la od Boga in je bila razgla\xc5\xa1ena preko razodetja, 'ljubi svojega bli\xc5\xbenjega kakor samega sebe', in jo nadomestila s prakti\xc4\x8dnimi zakju\xc4\x8dki kot 'Chacun pour soi et Dieu pour tous' (vsak zase in Bog za vse), ali \xe2\x80\x9eznanstvenimi\xe2\x80\x9c slogani kot 'boj za pre\xc5\xbeivetje'\xc2\xab. To krizo je imel za posledico trka med interesi skupnosti in posameznika, ki ga je povzro\xc4\x8dil zaton na podro\xc4\x8dju verskih in moralnih na\xc4\x8del. Nihilizma se je loteval podobno kot Turgenjev kot filozofsko stali\xc5\xa1\xc4\x8de mladega ruskega svetovljana, \xc5\xa1tudenta._NEWLINE_Dostojevski je razlikoval med tremi \xe2\x80\x9evelikimi svetovnimi idejami\xe2\x80\x9c, ki so prevladovale v njegovem \xc4\x8dasu: rimokatolicizmom, protestantizmom in pravoslavjem. Trdil je, da je katolicizem nadaljeval tradicijo Rimskega cesarstva in je na ta na\xc4\x8din postal protikr\xc5\xa1\xc4\x8danski in protosocialisti\xc4\x8den v toliko, v kolikor ga je njegov interes v politi\xc4\x8dnih in posvetnih zadeva privedel do tega, da je opustila idejo Kristusa. Za Dostojevskega je bil socializem \xc2\xbbnajnovej\xc5\xa1e utele\xc5\xa1enje katoli\xc5\xa1ke ideje\xc2\xab\xc2\xa0in njen \xc2\xbbnaravni zaveznik\xc2\xab. Protestantizem se mu je zdel v protislovju s samim seboj in je trdil, da bo na koncu izgubil mo\xc4\x8d in duhovnost. Rusko pravoslavje je smatral za idealno obliko kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva._NEWLINE_Med rusko-tur\xc5\xa1ko vojno 1877-78 je Dostojevski izjavil, je morda vojna nujna, \xc4\x8de naj bo podeljeno odre\xc5\xa1enje. \xc5\xbdelel je, da se muslimansko Otomansko cesarstvo odstrani in obnovi kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko Bizantinsko cesarstvo, in nadejal se je osvoboditve balkanskih Slovanov in njihove zdru\xc5\xbeitve z Ruskim imperijem.\n_START_SECTION_\nRasna prepri\xc4\x8danja\n_START_PARAGRAPH_\nDostojevski je znal biti v svojih literarnih delih, dnevnikih in \xc4\x8dlanki, od \xc4\x8dasa do \xc4\x8dasa strupeno antisemitski in vendar je ob drugih prilo\xc5\xbenostih pisal z uva\xc5\xbeevanjem o Judih in branil njihove pravice. Njegovi dnevniki pogosto izra\xc5\xbeajo sovra\xc5\xa1tvo do Judov, vendar pa je mo\xc4\x8dno napadel poznanega novinarja Ivana Aksakova, ko je njegov \xc4\x8dasopis objavil antisemitske tirade. Orlando Figes v svoji recenziji knjige Josepha Franka The Mantle of the Prophet izjavlja, da je Dnevnik pisatelja \xc2\xbbnapolnjen s politiko, literarno kritiko in panslovanskimi diatribami o vrlinah Ruskega imperija, [in] predstavlja velik izziv za privr\xc5\xbeenca Dostojevskega, ne v najmanj\xc5\xa1i meri zaradi pogostih izrazov antisemitizma.\xc2\xab V svojem predgovoru h knjigi Davida Goldsteina Dostoevsky and the Jews je Frank prikazal Dostojevskega kot proizvod svojega \xc4\x8dasa in pripomnil, da je Dostojevski dajal antisemitske pripombe, vendar se ni povsem lagodno po\xc4\x8dutil ob takih pogledih. V njegovem na pol avtobiografskem delu Zapiski iz Mrtvega doma glavni junak prijateljuje z Judom, Isajem Formi\xc4\x8dem Bum\xc5\xa1tejnom, ki je prikazan na pozitiven na\xc4\x8din: \xc2\xbbBila sva velika prijatelja: bil je zmeraj izredno dobre volje.\xc2\xab\xc2\xa0(5. poglavje) _NEWLINE_Zagovarjal je enake pravice za rusko judovsko prebivalstvo, kar ni bilo priljubljeno stali\xc5\xa1\xc4\x8de v tedanji Rusiji. Izjavil je, da ne sovra\xc5\xbei Judov in da ni antisemit. Trdil je, da imajo Judje morda negativen vpliv, vendar je svetoval carju, naj jim dovoli zasedati vplivne polo\xc5\xbeaje kot je mesto univerzitetnega profesorja. Antisemitska oznaka ne odra\xc5\xbea njegove jasno izra\xc5\xbeene \xc5\xbeelje, da bi mirno spravil Jude in kristjane v univerzalnem bratstvu \xc4\x8dlove\xc5\xa1tva. _NEWLINE_Dostojevski je izra\xc5\xbeal negativna stali\xc5\xa1\xc4\x8da o otomanskih Turkih v Dnevniku pisatelja. Izra\xc5\xbeal je potrebo po tem, da se s Turki v vojni nima nobenega usmiljenja, da se nima ob\xc5\xbealovanja pri pobijanju Turkov, medtem ko se odstranjuje tur\xc5\xa1ko prebivalstvo iz Istanbula in se ga po\xc5\xa1ilja v Azijo, in izra\xc5\xbeal je splo\xc5\xa1no superiornost Slovanov nad Turki.\n_START_SECTION_\nVerska prepri\xc4\x8danja\n_START_PARAGRAPH_\nDostojevski je bil pravoslavni kristjan, vzgojen je bil v pobo\xc5\xbeni dru\xc5\xbeini in je \xc5\xbee od mladih nog poznal evangelij. Nanj je imel vpliv ruski prevod dela Johannesa H\xc3\xbcbnerja \xc5\xa0tiristo ena sveta zgodba iz Starega in Novega testamenta, izbrana za otroke (gre deloma za Biblijo za otroke deloma za katekizem). Obiskoval je nedeljske ma\xc5\xa1e \xc5\xbee od najzgodnej\xc5\xa1ih let in se je udele\xc5\xbeeval letnih romanj k samostanu Troji\xc5\xa1ka lavra sv. Sergija. Bolni\xc5\xa1ni\xc4\x8dni diakon mu je dal verski pouk. Med njegovimi najdra\xc5\xbejimi spomini iz otro\xc5\xa1tva so bile molitve, ki jih je recitiral pred gosti in branje Jobove knjige, ki je nanj naredila vtis, ko je bil \xe2\x80\x9e\xc5\xa1e vedno skoraj otrok\xe2\x80\x9c.  _NEWLINE_Po besedah \xc4\x8dastnika na Voja\xc5\xa1ki in\xc5\xbeenirsko-tehni\xc4\x8dni univerzi v Sankt Peterburgu Aleksandra Saveleva je bil Dostojevski globoko veren in je redno bral delo Heinricha Zschokkeja Die Stunden der Andacht (sl. Ure pobo\xc5\xbenosti), ki je oznanjala sentimentalno razli\xc4\x8dico kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva, popolnoma prosto dogmatske vsebine in z mo\xc4\x8dnim poudarkom na udejanjanju kr\xc5\xa1\xc4\x8danske ljubezni v dru\xc5\xbebi. Ta knjiga je morda pobudila njegovo poznej\xc5\xa1e zanimanje za kr\xc5\xa1\xc4\x8danski socializem. Po priprtju, preklicani usmrtitvi in poznej\xc5\xa1em jetni\xc5\xa1tvu se je mo\xc4\x8dno osredoto\xc4\x8dil na lik Kristusa in na Novo zavezo, edino knjigo, ki je bila dovoljena v zaporu. V pismu iz januarja 1854, naslovljenem na \xc5\xbeeno, ki mu je dala Novo zavezo, je zapisal:\xc2\xa0\xc2\xbb... sem otrok nevere in dvoma vse do tega trenutka, in prepri\xc4\x8dan sem, da bom to ostal do groba.\xc2\xab\xc2\xa0ter \xc5\xa1e: \xc2\xbb\xc4\x8detudi bi mi kdo dokazal, da je resnica zunaj Kristusa, bi raje ostal s Kristusom kot z resnico.\xc2\xab _NEWLINE_Vrangel je dejal, da je bil Dostojevski \xc2\xbbbolj kot ne veren, toda ni zahajal pogosto v cerkev in ni maral duhovnikov, \xc5\xa1e posebej Sibirskih ne. Vendar je govoril o Kristusu vzneseno.\xc2\xab\xc2\xa0Vrangel in Dostojevski sta skupaj na\xc4\x8drtovala prevod Heglovih Predavanj o zgodovini filozofija in Carusovega dela Psyche. Dostojevski je tudi raziskoval islam in je svojega brata prosil, naj mu po\xc5\xa1lje izvod Korana. Dve romanji in pa dve deli Dimitrija Rostovskega, nad\xc5\xa1kofa v Rostovu in pomembnega nabo\xc5\xbenega pisca, so okrepili njegovo vero. Dostojevski je tudi postal privr\xc5\xbeenec po\xc4\x8dvenni\xc4\x8destva.\n_START_SECTION_\nLiterani slog\n_START_PARAGRAPH_\nLiterarno ustvarjalnost Dostojevskega zaznamuje velika sinteza umetni\xc5\xa1kih slogov in izraznih na\xc4\x8dinov. Tako je sprejel vplive razsvetljenstva (Voltaire), sentimentalizma (Rousseau), Schillerja, E.T.A. Hoffmanna, Pu\xc5\xa1kina, Gogolja, Ljermontova, Balzaca, Geroge Sand in Charlesa Dickensa in jih postavil v nove povezave. Isto velja za velemestno okolje rev\xc5\xa1\xc4\x8dine, odkrito s strani naturalistov, ter za kriminalno snov, ki je sicer doma v senzacionalnem romanu. Mihail Bahtin je pisanje Dostojevskega primerjal z menipejsko satiro, \xe2\x80\x9ekarnevalizirano\xe2\x80\x9c literaturo, ki resno me\xc5\xa1a s sme\xc5\xa1nim in na ta na\xc4\x8din pregnantno izrazi - kar je Dostojevskega tako zelo zanimalo - ekscentri\xc4\x8dno, ekstremno in ambivalentno, pri \xc4\x8demer so meje realizma vedno znova prekora\xc4\x8dene. _NEWLINE_Dostojevski je neprestano prestopal okvire literarnih \xc5\xa1ol, od katerih se je u\xc4\x8dil. To velja \xc5\xbee za prvenec Bedni ljudje, \xc4\x8diger podrobni opisi okolja so sicer mo\xc4\x8dno zaznamovani z naturalizmom; izjemna vestnost, s katero je Dostojevski prikazal to okolje ne samo od zunaj, temve\xc4\x8d tudi v najrahlej\xc5\xa1ih mislih in \xc4\x8dustvenih vzgibih obeh glavnih junakov, pa je bil njegov lasten dodatek, ki ga je ve\xc5\xa1\xc4\x8de postavil v ravnote\xc5\xbeje z naturalisti\xc4\x8dnim prikazom zunanjega sveta.  _NEWLINE_Kot je pokazal Wolf Schmid, so se narativni postopki moderne proze prvi\xc4\x8d v polnosti razvili v drugem Romanu Dostojevskega, v Dvojniku. Pripovedni potek in zgodba se tu nahajata v kompleksni medsebojni odvisnosti, in s prera\xc4\x8dunano nedolo\xc4\x8dnostjo se bralca do konca dr\xc5\xbei v nejasnosti glede tega, ali gre za zgodbo o paranoji ali pa samo za docela fantasti\xc4\x8dno dogajanje. Kompleksno sprepletena struktura omogo\xc4\x8da, da se Dvojnika interpretira na popolnoma razli\xc4\x8dnih ravneh, denimo kot psiholo\xc5\xa1ki, analiti\xc4\x8dni, socialnokriti\xc4\x8dni ali filozofski roman._NEWLINE_Naslednji vrh je romanopisje Dostojevskega doseglo z Zlo\xc4\x8dinom in kaznijo, v katerem je tudi v polnem obsegu usvojil tehniko polpremega govora (ang. free indirect speech, nem. freie indirekte Rede, erlebte Rede), scensko uprizarjanje, \xe2\x80\x9ekarnevalizacijo\xe2\x80\x9c in orise nezavednih procesov. V Idiotu sta govorno vedenje in dialog oseb tisto, \xc4\x8demur je Dostojevski posvetil posebno pozornost. V dveh slede\xc4\x8dih delih, Besih ter Mladeni\xc4\x8du, se je poslu\xc5\xbeil prvoosebnega pripovedovalca. V obeh primerih je njegovo zaznavanje subjektivno izkrivljeno -  v Besih s konvencionalno-spodobno miselnostjo pripovedovalca, v Mladeni\xc4\x8du z njegovim letom ustrezno nezmo\xc5\xbenostjo obvladovanja stvari -, s \xc4\x8dimer zgodbi skoraj do konca ostajata zaviti v uganko in je zmedenost obeh likov, ki se gibljeta v popolnoma iz te\xc4\x8dajev vr\xc5\xbeenem svetu, kompleksno navezana nazaj na pripovedno situacijo. Diagnoza dru\xc5\xbebenih razmer kot kaoti\xc4\x8dnih je postala strukturni princip obeh romanov, \xc5\xa1e posebej v malo branem Mladeni\xc4\x8du. Roman Bratje Karamazovi je naposled s svojimi \xc5\xa1tevilnimi osebami, epizodami in razvojnimi nitmi najkompleksnej\xc5\xa1e delo in tisto, v katerem je Bahtinova \xe2\x80\x9epolifona\xe2\x80\x9c struktura najbolj jasno razvidna. Vsakemu od bratov je dodeljen po en samostojen klju\xc4\x8dni tekst, med katerimi je najbolj znamenita Legenda o velikem inkvizitorju (Ivanov samoprikaz). Na osnovi njegove dobro prera\xc4\x8dunane kompleksnosti se lahko roman bere ali razlaga kot alegorijo, teodicejo, dru\xc5\xbeinsko dramo, socialni, filozofski, psiholo\xc5\xa1ki roman, celo kot kriminalni roman. _NEWLINE_Rosa Luxemburg je izpostavila dramati\xc4\x8dne elemente romanov Dostojevskega: ti da tako prekipevajo od dogajanja, do\xc5\xbeivetja in napetosti, da njihova naglo navalevajo\xc4\x8da, pamet begajo\xc4\x8da polnost preti zadu\xc5\xa1iti epski element romana, preti vsak trenutek razgnati njegove zamejitve. Horst-J\xc3\xbcrgen Gerigk je preu\xc4\x8deval ta na\xc4\x8din u\xc4\x8dinkovanja in ga ozna\xc4\x8dil za makiavelisti\xc4\x8dnega. Zlo\xc4\x8din, bolezen, seksualnost, religija in politika so po njegovem namenoma bili vklju\xc4\x8deni, da bi priklenili bralca. Dostojevski dosega napetost s polarizacijo (reven/bogat, star mo\xc5\xa1ki/mlada \xc5\xbeena, podle\xc5\xbe/dober \xc4\x8dlovek). Stvari in zna\xc4\x8daji niso v polnosti podani. Bralec si mora sam nekaj skonstruirati preko vrste potez, rahlih nazna\xc4\x8ditev in pogovorov, kar pa nikoli na zado\xc5\xa1\xc4\x8da, da bi si ustvaril popolnoma logi\xc4\x8dno pri\xc4\x8dakovanje. Pogosta nastopa pripovedovalec, ki ne razume celote, mnogih stvari ne opazi in poro\xc4\x8da na podlagi govoric. Zamol\xc4\x8danje motivov ali njihova nejasna nazna\xc4\x8ditev so nadaljnji elementi namenoma ustvarjene napetosti. Pogosto denar obrne dogajanje v nepri\xc4\x8dakovano smer. Mnoge osebe imajo pridih norosti ali nenavadne manire. Pretirava se z nerazumljivim.\n_START_SECTION_\nSprejem v Rusiji in Sovjetski zvezi\n_START_PARAGRAPH_\nPrva celovita izdaja del Dostojevskega je iz\xc5\xa1la 1881. Orest Miller in Nikolaj Strahov sta 1883 objavila prvo pisateljevo biografijo. Do 1915 so bili \xc5\xbee \xc5\xa1tirje od njegovih ve\xc4\x8djih romanov preneseni na filmsko platno.\n_START_SECTION_\nPo oktobrski revoluciji\n_START_PARAGRAPH_\nSprejem Dostojevskega je bil \xc5\xbee v 19. stoletju ambivalenten. Ko je Nikolaj Mihajlovski leta 1875 v svojem \xc4\x8dasopisu Domovinski zapiski objavil roman Mladeni\xc4\x8d, je moral svojim naro\xc4\x8dnikom pojasniti, zakaj je \xc5\xbeelel dati prostor ravno avtorju protisocialisti\xc4\x8dnega romana Besi. V \xc4\x8dasu Sovjetske zveze se je ta ambivalentnost \xc5\xa1e stopnjevala. Dela Dostojevskega so bila, ker je bila njihova umetni\xc5\xa1ka vrednost nesporna, tiskana v vi\xc5\xa1jih nakladah kot kdajkoli prej. V letih 1926-1930 je sovjetska dr\xc5\xbeavna zalo\xc5\xbeba objavila celostno izdajo v 30-ih zvezkih, ki sta jo redigirala Boris Toma\xc5\xa1evski in Konstatin \xc5\xa0alabajev. Leta 1918 je bil v Moskvi slovesno odkrit spomenik Dostojevskega, pri \xc4\x8demer je slavnostni govornik slavil pisatelja kot \xe2\x80\x9epreroka revolucije\xe2\x80\x9c, to je bilo stali\xc5\xa1\xc4\x8de, ki ga je zastopalo tudi veliko zmernih marksistov, med njimi vplivni kritik Valerjan Pereverzev. Zaradi filozofskih, ideolo\xc5\xa1kih, in religioznih nazorov, ki so v delih Dostojevskega pri\xc5\xa1li do izraza in ki so marksizmu diametralno nasprotovali, pa so ga vendarle tudi jedko kritizirali. Med njegove najostrej\xc5\xa1e nasprotnike je \xc5\xa1tel Maksim Gorki, ki je 1913 podal sodbo, da \xe2\x80\x9ereakcionarnih\xe2\x80\x9c stali\xc5\xa1\xc4\x8d Dostojevskega ne gre opravi\xc4\x8devati z njegovim umetni\xc5\xa1kim genijem, in s tem tudi pri Leninu naletel na strinjanje. Le-ta ni odklanjal Dostojevskega samo zaradi romana Besi, temve\xc4\x8d tudi zaradi Zapiskov iz podpodja, ki so bili kriti\xc4\x8dno nastrojeni proti filozofiji \xc4\x8cerni\xc5\xa1evskega. Ni pa bila sprejeta z ostrimi polemikami samo vsebina del Dostojevskega; na podlagi debate, ki je v 20-ih letih 20. stoletja potekala o formi njegovih spisov, je nastalo eno najpomembnej\xc5\xa1ih del, ki jih je rusko govore\xc4\x8di prostor dal o tej temi in sicer Problemi poetike Dostojevskega Mihail Bahtin. V njem Bahtin kot temeljni strukturni princip romanov Dostojevskega navede polifonijo: njegovi romaneskni liki da niso na razli\xc4\x8dne vloge porazdeljene predstavitve avtorjevega glasu, pa\xc4\x8d pa da so avtonomni nosilci zavesti in svetovnega nazora, ki med sabo vodijo ve\xc4\x8dglasni dialog. Osebna stali\xc5\xa1\xc4\x8da Dostojevskega v njegovih romanih da skorajda niso stopila v ospredje. Mnogi marksisti so odklanjali Bahtinove teze in \xc5\xa1e v letu objave knjige 1929 je bil poslan v izgnanstvo v Kazahstan.\n_START_SECTION_\nStalinova doba in socialisti\xc4\x8dni realizem\n_START_PARAGRAPH_\nPogoji za svobodno razpravljanje o delih Dostojevskega so dosegli najni\xc5\xbejo to\xc4\x8dko v \xc4\x8dasu socialisti\xc4\x8dnega realizma. Poskus Viktorja \xc5\xa0klovskega, ki se ga je lotil 1931-1932, da bi motive iz Zapiskov iz mrtvega doma uporabil za eksperimentalni film, se je naposled kon\xc4\x8dal kot propagandni film. Gorki je kot predsednik sovjetske Zveze pisateljev leta 1934 dolo\xc4\x8dil uradne partijske smernice, ki so do konca Stalinove dobe imele veljati za obravnavo Dostojevskega. Znanstvene publikacije so se od tedaj naprej osredoto\xc4\x8dale na ideolo\xc5\xa1ka vpra\xc5\xa1anja. \xc5\xbde napovedana objava pisem in pa romana Besi ni bila uresni\xc4\x8dena. Tudi na filmskem podro\xc4\x8dju, z izjemo Peterbur\xc5\xa1ke no\xc4\x8di (rus. \xd0\x9f\xd0\xb5\xd1\x82\xd0\xb5\xd1\x80\xd0\xb1\xd1\x83\xd1\x80\xd0\xb3\xd1\x81\xd0\xba\xd0\xb0\xd1\x8f \xd0\xbd\xd0\xbe\xd1\x87\xd1\x8c, Peterburgskaja no\xc4\x8d, 1934) Grigorija Ro\xc5\xa1ala, do leta 1958 ni nastala nobena filmska priredba ve\xc4\x8d. _NEWLINE_Ko je med drugo svetovno vojno nastala potreba po nacionalnih osebnostih kot predmetih identifikacije, ki naj bi pod\xc5\xbegale domoljubje, je bil Dostojevski za\xc4\x8dasno rehabilitiran, denimo z Vladimirjem Ermilovim, ki je Bese sedaj razlagal kot briljanten prero\xc5\xa1ki portret modernega fa\xc5\xa1izma. Jemeljan Jaroslavski je celo povzdigoval Dostojevskega zaradi njegove protinem\xc5\xa1ke nastrojenosti.  Arkadij Dolinin in Valerij Kirpotin sta objavljala knjige o njem, ki so se oddaljevale od idelo\xc5\xa1kega mainstreama. Tako je Dolinin branil Dostojevskega kot vizionarja \xc4\x8dlove\xc5\xa1ke prihodnosti, ki na koncu shaja tudi brez pojma boga. Ko pa se je v 40-ih letih 20. stoletja uveljavila doktrina \xc5\xbddanova, se je Dostojevski, kot \xc5\xa1tevilni drugi ruski avtorji, zopet zna\xc5\xa1el na udaru kritike. Kulturno ministrstvo je naro\xc4\x8dilo univerzam, naj svojim \xc5\xa1tudentom posredujejo, da so dela Dostojevskega \xc2\xbbizraz reakcionarne, bur\xc5\xbeoazne, individualisti\xc4\x8dne ideologije.\xc2\xab Pomembna biografija o Dostojevskem izpod peresa Konstantina Mo\xc4\x8dulskega je iz\xc5\xa1la 1947 ne v SZ, pa\xc4\x8d pa pri neki pari\xc5\xa1ki zalo\xc5\xbebi.\n_START_SECTION_\nOd 1955 do sedanjosti\n_START_PARAGRAPH_\nDo trajnej\xc5\xa1e liberalizacije je pri\xc5\xa1lo \xc5\xa1ele z vzponom Hru\xc5\xa1\xc4\x8dova. Leta 1955 so bile smernice za prou\xc4\x8devanje Dostojevskega nekoliko razrahljane. Leta 1956 je prvi\xc4\x8d iz\xc5\xa1la pisemska znamka z upodobitvijo Dostojevskega; \xc5\xa1e ena je sledila leta 1971. Pisatelj Vladimir Bon\xc4\x8d-Brujevi\xc4\x8d je v nekem \xc4\x8dlanku pojasnil, da je Lenin Dostojevskega nadvse cenil. V \xc4\x8dasu od 1956 do 1958 je iz\xc5\xa1la nova celostna izdaja v desetih zvezkih, ki jo je oskrbel Leonid Grossman. Nastale so nove literarne \xc5\xa1tudije in prvi\xc4\x8d po oktobrski revoluciji je pri\xc5\xa1lo v kina omembe vredno \xc5\xa1tevilo filmskih upodobitev pisateljevih romanov, med njimi Idiot Ivana Aleksandrovi\xc4\x8da Pirjeva (rus. \xd0\x98\xd0\xb2\xd0\xb0\xd0\xbd \xd0\x90\xd0\xbb\xd0\xb5\xd0\xba\xd1\x81\xd0\xb0\xd0\xbd\xd0\xb4\xd1\x80\xd0\xbe\xd0\xb2\xd0\xb8\xd1\x87 \xd0\x9f\xd1\x8b\xd1\x80\xd1\x8c\xd0\xb5\xd0\xb2, Ivan Aleksandrovi\xc4\x8d Pyr\xca\xb9ev) (1958) in Bratje Karamazovi prav tako Pirjeva z igralcem Kirilom Lavrovom (1968). _NEWLINE_Med 1972 in 1990 je iz\xc5\xa1la kriti\xc4\x8dna izdaja - oskrbel jo je Georgij Friedlender - Ruske akademije v 30 zvezkih, ki velja za mojstrovino uredni\xc5\xa1kega dela in ki je pobudila obilico sekundarne literature in novih prevodov.  _NEWLINE_Leta 1981 je pri\xc5\xa1el v kina igrani film Aleksandra Zarhija 26. dni iz \xc5\xbeivljenja Dostojevskega in vzbudil tudi mednarodno pozornost, ko je glavni igralec Anatolij Solonicin na Berlinalu prejel srebrnega medveda za najbolj\xc5\xa1ega igralca. Roman Leonida Cipkina (rus. \xd0\x9b\xd0\xb5\xd0\xbe\xd0\xbd\xd0\xb8\xd0\xb4 \xd0\x91\xd0\xbe\xd1\x80\xd0\xb8\xd1\x81\xd0\xbe\xd0\xb2\xd0\xb8\xd1\x87 \xd0\xa6\xd1\x8b\xd0\xbf\xd0\xba\xd0\xb8\xd0\xbd, Leonid Borisovi\xc4\x8d Cypkin) Poletje v Baden-Badenu (rus. \xd0\x9b\xd0\xb5\xd1\x82\xd0\xbe \xd0\xb2 \xd0\x91\xc3\xa1\xd0\xb4\xd0\xb5\xd0\xbd\xd0\xb5, Leto v Badene, 1982) pa je lahko nasprotno najprej iz\xc5\xa1el samo v ZDA, \xc5\xa1ele 1999 je bil objavljen tudi v Rusiji. Leta 2011 si je bilo na ruski nacionalni televiziji mo\xc4\x8d ogledati miniserijo Dostojevski, pri kateri je roko nad re\xc5\xbeijo dr\xc5\xbeal Vladimir Hotinenko, v glavni vlogi pa je nastopil Jevgenij Mironov.\n_START_SECTION_\nTeologija, filozofija, psihologija in dru\xc5\xbeba\n_START_PARAGRAPH_\nVpliv, ki ga je imel Dostojevski na duhovno in literarno zgodovino zahoda, je izjemen in je bil opisan v \xc5\xa1tevilnih znanstvenih publikacijah. Friedrich Nietzsche je nemara prebral \xe2\x80\x93 v francoskem prevodu \xe2\x80\x93 Poni\xc5\xbeane in raz\xc5\xbealjene, Zapiske iz Mrtvega dom, Idiota in Bese. Ob\xc4\x8dudoval je ostro oko Dostojevskega za psihologijo in ga ob\xc4\x8dutil kot \xe2\x80\x9evrednega nasprotnika\xe2\x80\x9c (nem. w\xc3\xbcrdiger Gegner). Ob soo\xc4\x8denju z njegovimi romani se mu je ponudila prilo\xc5\xbenost, da je obdelal svoj lastni skrajno ambivalntni odnos do kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva. Mnogi Nietzschejevi spisi, med njimi Antikrist (1894), so neposredni rezultat te recepcije. Tudi teoretiki ruskega simbolizma, kot denimo Dmitrij Mere\xc5\xbekovskij, so zastopali versko filozofijo, ki je bila oprta na Dostojevskega. V nem\xc5\xa1ko govore\xc4\x8dem prostoru si je pisateljevo razumevanje Boga preko dialekti\xc4\x8dne teologije Eduarda Thurneysena in Kalra Bartha pridobilo velik vpliv na evangeli\xc4\x8dansko misel. _NEWLINE_Hermann Hesse je Brate Karamazove dojemal kot prerokbo zatona evropskega duha. Ve\xc4\x8dpomensko sentenco Dostojevskega \xe2\x80\x9eMi smo revolucionarji \xe2\x80\xa6 iz konzervativnosti\xe2\x80\x9c je leta 1921 prevzel Thomas Mann in jo spremenil v geslo \xe2\x80\x9ekonzervativne revolucije\xe2\x80\x9c;  Arthur Moeller van den Bruck je nato to geslo spopulariziral.  _NEWLINE_\xc5\xbde desetletja pred utemeljitvijo psihoanalize je Dostojevski izjemno podrobno preiskoval \xc4\x8dlove\xc5\xa1ko du\xc5\xa1o, prikazal je njena notranja protislovja in mo\xc4\x8d nezavednega in se trudil za rehabilitacijo iracionalnega. Sigmund Freud in Alfred Adler sta preu\xc4\x8devala njegova dela in sta pri razvoju svojih naukov lahko zajemala iz odkritij, ki jih je \xc5\xbee Dostojevski iz\xc4\x8drpno predstavil. Danski slavist Adolf Stender-Petersen je ozna\xc4\x8dil pisanje Dostojevskega za \xe2\x80\x9epsiholo\xc5\xa1ki realizem\xe2\x80\x9c. V 20-ih letih 20. stoletja je ukvarjanje Dostojevskega z iracionalnim vzbudilo tudi pozornost surrealistov, \xc5\xa1e posebej Andr\xc3\xa9ja Bretona. _NEWLINE_Eksistencialisti so se \xc4\x8dutili nagovorjene s strani Dostojevskega, ker je vedno znova opisoval \xc4\x8dloveka kot povsem prepu\xc5\xa1\xc4\x8denega samemu sebi v zapu\xc5\xa1\xc4\x8denosti od Boga. Teza Dostojevskega \xe2\x80\x9e\xc4\x8ce je Bog mrtev, je dovoljeno vse\xe2\x80\x9c tvori za Jean-Paula Sartrea naravnost izhodi\xc5\xa1\xc4\x8dno to\xc4\x8dko eksistencializma. Tudi za Alberta Camusa je spopadanje z nihilizmom, ki ga je Dostojevski tako zgledno ponazoril s svojim \xc5\xbeivljenjem, predstavljalo program. _NEWLINE_V 80-ih letih 20.stoletja se je preko prispevkov med drugim Davida Goldsteina in Felixa Philippa Ingolda razvila debata o antisemitizmu Dostojevskega, ki se je v glavnem pokazal v Dnevniku pisatelja kot stereotipno, zani\xc4\x8dujo\xc4\x8de in osme\xc5\xa1ujo\xc4\x8de prikazovanje judovskih oseb, katero se je izrazilo tudi v Zapiskih iz Mrtvega doma, Zlo\xc4\x8dinu in kazni ter Besih. _NEWLINE_Premi\xc5\xa1ljevanja Dostojevskega o ruski identiteti vpri\xc4\x8do napada zahodnih vrednostnih predstav so v novej\xc5\xa1em \xc4\x8dasu spodbudila Orhana Pamuka, da je na novo zapopadel tur\xc5\xa1ko identiteto.\n_START_SECTION_\nPriredbe\n_START_PARAGRAPH_\nDolgo preden so znanstveniki s podro\xc4\x8dja literarnih in medijskih \xc5\xa1tudij kot denimo Irmela Schneider teoretsko orisali problematiko literarnih adaptacij, so bile Dostojevskemu nekatere osrednje te\xc5\xbeave transformacije besedila tako natan\xc4\x8dno jasne, da je Varvari Obolenski, ki se je leta 1871 lotila dramatizacije Zlo\xc4\x8dina in kazni, mogel dati ne samo strate\xc5\xa1ke nasvete, pa\xc4\x8d pa tudi osnovno teorijo adaptacije. Dela Dostojevskega postavljajo pred adaptacije \xc5\xa1e posebne te\xc5\xbeave in sicer ne samo zaradi svoje dol\xc5\xbeine; tako se niti njihova polifona struktura niti njihova intertekstualnost ne da prenesti v druge literarne zvrsti ali pa medije. Umetniki po celem svetu so se \xc4\x8dutili izzvane s strani teh te\xc5\xbeav in podvzetih je bilo mnogo poskusov, da bi prenesli pisateljevo prozo v druge najrazli\xc4\x8dnej\xc5\xa1e oblike umetnosti. Druga\xc4\x8de kot pri adaptacijah del denimo Pu\xc5\xa1kina, Gogolja, Tolstoja ali \xc4\x8cehova ka\xc5\xbeejo adaptacije Dostojevskega tendenco, da so izhodi\xc5\xa1\xc4\x8dnim tekstom videti komajda \xc5\xa1e podobne. Med posre\xc4\x8dene adaptacije se pri\xc5\xa1tevajo med drugim opera Kockar (1929) Sergeja Prokofjeva, opera Iz mrtvega doma (1930) Leo\xc5\xa1a Jan\xc3\xa1\xc4\x8dka, opera Idiot (1985) Mieczys\xc5\x82awa Weinberga, igrani film Bele no\xc4\x8di (1957) Luchina Viscontija ter odrska verzija Besov (1971) Andrzeja Wajde.\n_START_SECTION_\nRaziskovalne ustanove in muzeji\n_START_PARAGRAPH_\nV svetovnem merilu najpomembnej\xc5\xa1i raziskovalni center za prou\xc4\x8devanje Dostojevskega je In\xc5\xa1titut ruske literature (rus. \xd0\x98\xd0\xbd\xd1\x81\xd1\x82\xd0\xb8\xd1\x82\xd1\x83\xcc\x81\xd1\x82 \xd1\x80\xd1\x83\xcc\x81\xd1\x81\xd1\x81\xd0\xba\xd0\xbe\xd0\xb9 \xd0\xbb\xd0\xb8\xd1\x82\xd0\xb5\xd1\x80\xd0\xb0\xd1\x82\xd1\x83\xcc\x81\xd1\x80\xd1\x8b), imenovan tudi Pu\xc5\xa1kinov dom (rus. \xd0\x9f\xd1\x83\xcc\x81\xd1\x88\xd0\xba\xd0\xb8\xd0\xbd\xd1\x81\xd0\xba\xd0\xb8\xd0\xb9 \xd0\x94\xd0\xbe\xd0\xbc), v Sankt Peterburgu. V njegovih arhivih se nahaja tudi veliko pisateljevih rokopisov. V ZDA se te\xc5\xbei\xc5\xa1\xc4\x8de raziskovalne dejavnosti nahaja na Oddelku za slovanske jezike in kni\xc5\xbeevnosti (ang. Department of Slavic Languages and Literatures) na Univerzi v Illinois (ang. University of Illinois) v Urbana/Champaign._NEWLINE_Peterbur\xc5\xa1ko stanovanje, v katerem je bival Dostojevski od 1878 do svoje smrti, od 1971 dalje gosti muzej.\n_START_SECTION_\nDostojevski v literaturi in filmu\n_START_PARAGRAPH_\nMnogi romani, igrani in televizijski filmi obravnavajo \xc5\xbeivljenje Dostojevskega."