b'\n_START_ARTICLE_\nJovijan\n_START_SECTION_\nVzpon na oblast\n_START_PARAGRAPH_\nJovijan  je bil rojen v Singidunumu kot sin Flavija (?) Varonijana, poveljnika telesne stra\xc5\xbee (comes domesticorum) cesarja Konstancija II..  Tudi Jovijan se je pridru\xc5\xbeil njegovi telesni stra\xc5\xbei in dosegel enak polo\xc5\xbeaj kot ga je pred njim imel njegov o\xc4\x8de. V tej vlogi je spremljal cesarja Julijana na pohod v Mezopotamijo proti sasanidskemu kralju \xc5\xa0apurju II.. Po kratkem, vendar odlo\xc4\x8dilnem spopadu, se je morala rimska vojska umakniti pred \xc5\xa1tevil\xc4\x8dno mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1o perzijsko vojsko. Julijan je bil med umikom te\xc5\xbeko ranjen in je 26. junija 363 umrl.  Ker je naslednji dan ostareli prefekt Orienta Saturnin Sekund Salucij zavrnil cesarski polo\xc5\xbeaj, je vojska za novega cesarja  izvolila Jovijana. Njegova izvolitev je povzro\xc4\x8dila precej\xc5\xa1nje presene\xc4\x8denje, zato Amijan Marcelin domneva, da ga je vojska zamenjala z glavnim cesarskim notarjem (primicerius notariorum) Jovijanom, ali pa je pome\xc5\xa1ala imeni Jovijan  in Julijan v pri\xc4\x8dakovanju, da si bo slednji opomogel.\n_START_SECTION_\nObnovitev kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva\n_START_PARAGRAPH_\nJovijan je kot kristjan ponovno vzpostavil kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo kot dr\xc5\xbeavno religijo, s \xc4\x8dimer se je kon\xc4\x8dalo kratko obdobje poganstva pod njegovim predhodnikom. Po prihodu v Antiohijo je preklical Julijanove edikte proti kristjanom. Labarum Konstantina Velikega je spet postal prapor rimske armade. Izdal je edikt o strpnosti, s katerim so njegovi podlo\xc5\xbeniki u\xc5\xbeivali popolno svobodo vesti, in isto\xc4\x8dasno kaznoval opravljanje vseh poganskih obredov. _NEWLINE_Leta 363 je izdal odlok, s katerim je ukazal po\xc5\xbeig knji\xc5\xbenice v Antiohiji, 11. septembra istega leta pa odlok, s katerim je bila za \xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8denje starih bogov zagro\xc5\xbeena smrtna kazen. 23. decembra je smrtno kazen raz\xc5\xa1iril na udele\xc5\xbebo v vseh poganskih obredih, tudi zasebnih. Jovijan je zato u\xc5\xbeival veliko spo\xc5\xa1tovanje aleksandrijskega nad\xc5\xa1kofa Atanazija, katerega je ponovno postavil na nad\xc5\xa1kofovski polo\xc5\xbeaj. Kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo je v Bizantinskem cesarstvu ostalo dominantna religija  vse do osmanske osvojitve Konstantinopla leta 1453.\n_START_SECTION_\nVladanje\n_START_PARAGRAPH_\nJovijan je na perzijski fronti nadaljeval umik rimske vojske, ki ga je za\xc4\x8del Julijan. Med umikanjem ga je nadlegovala perzijska vojska, vendar mu je uspelo priti do Tigrisa. Ker je bila vojska \xc5\xa1e vedno globoko na sasanidskem ozemlju, je bil prisiljen podpisati poni\xc5\xbeujo\xc4\x8do mirovno pogodbo: v zameno za varen umik je moral Sasanidom odstopiti pet rimskih provinc vzhodno od Tigrisa, ki jih je osvojil Galerij leta 298, in trdnjave Nisibis, Castra Maurorum in Singara. Perzijcem so morali prepustiti tudi rimske interese v Armenskem kraljestvu. Kr\xc5\xa1\xc4\x8danski armenski kralj Arsak II. je moral v naslednjih konfliktih obeh imperijev ostati nevtralen in del svojega ozemlja odstopiti \xc5\xa0apurjevemu cesarstvu. Mirovni pogodbi so bili za Rimljane sramotni in Jovijan je hitro izgubil svojo priljubljenost.  _NEWLINE_Po prihodu v Antiohijo se je odlo\xc4\x8dil, da bo hitro odpotoval v Konstantinopel in tam utrdil svoj  politi\xc4\x8dni polo\xc5\xbeaj. Na pol poti med Ancyro in Nikejo je umrl, morda zaradi preobilice zau\xc5\xbeitih gob ali zaradi zastrupitve z ogljikovim monoksidom, ki je uhajal z ognji\xc5\xa1\xc4\x8da v \xc5\xa1otoru. Pokopali so ga v cerkvi Svetih apostolov v Konstantinoplu.'