b'\n_START_ARTICLE_\nIvana Kobilca\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nNjen o\xc4\x8de je bil Jakob, doma iz Homca pri Kamniku, izu\xc4\x8den za krznarja in kolarja, kasneje pa \xc5\xa1e za de\xc5\xbenikarja. Prodajalno je imel pred potresom na \xc5\xa0pitalski ulici, po potresu pa jo je preselil na Mestni trg 23. Bil je podjeten in je ustvaril ugodne gmotne razmere za dru\xc5\xbeino. Mati je bila Marija, rojena \xc5\xa0kofi\xc4\x8d iz Podbrezja. Imela je sestro Marijo (1860), brata Ivana (1861), Josipa (1865) in sestro Fran\xc4\x8di\xc5\xa1ko (1870O). Osnovno in me\xc5\xa1\xc4\x8dansko \xc5\xa1olo je obiskovala pri ur\xc5\xa1ulinkah v Ljubljani._NEWLINE_Ivana Kobilca se je risanja u\xc4\x8dila pri Idi K\xc3\xbcnl v Ljubljani, zasebno pa se je u\xc4\x8dila \xc5\xa1e franco\xc5\xa1\xc4\x8dino in italijan\xc5\xa1\xc4\x8dino. Pri 16 letih je z o\xc4\x8detom obiskala Dunaj, ki jo je tako prevzel, da je sklenila postati slikarka. Po nekaj letih (l. 1879) se je dejansko vrnila na Dunaj, kjer je v galeriji Dunajske akademije kopirala slike starih mojstrov. V letih 1881\xe2\x80\x931891 je svoje znanje izpopolnjevala v M\xc3\xbcnchnu, kjer je vstopila v umetnoobrtno \xc5\xa1olo. Naslednjih sedem let (1882\xe2\x80\x931889) je bila na akademiji u\xc4\x8denka Aloisa Erdeltapa, risala akte po golih, tudi mo\xc5\xa1kih modelih, kar je bila redkost. Pri risanju in \xc5\xa1tudijah akta si je Kobilca pomagala s fotografijo. Fotoaparat je uporabljala od M\xc3\xbcnchna dalje in ve\xc4\x8d posnetkov, med katerimi se jih veliko odlikuje po kakovosti in po izvirnih likovnih re\xc5\xa1itvah, obdr\xc5\xbeala vse \xc5\xbeivljenje. Med po\xc4\x8ditnicami je zbirala in risala naravo kme\xc4\x8dko \xc5\xbeivljenje. To nagnjenje se oja\xc4\x8di pod vplivom prijatelja Ferda Vesela in jo pripelje med m\xc3\xbcnchenske moderniste; med njimi je bil posebno Fritz von Uhde njen vzor. Leta 1891 je na pobudo vzornika Uhdeja poslala svoji sliki Poletje in Likarice, ki sta bili naslikani v naravi, v pari\xc5\xa1ki Salon, kjer ji je Dr\xc5\xbeavno umetnostno zdru\xc5\xbeenje podelilo naziv associ\xc3\xa9e, pridru\xc5\xbeene \xc4\x8dlanice. To ji je prineslo pravico do razstavljanja ene slike v Salonu, ne da bi o njej razsojala \xc5\xbeirija._NEWLINE_V Parizu je \xc5\xbeivela v letih 1891 in 1892, kjer se je kraj\xc5\xa1i \xc4\x8das izpopolnjevala v zasebni \xc5\xa1oli Henrija Gervexa, vmes pa je leta 1892 slikala v Barbizonu, mestecu ob robu fontainebleaujskega gozda, ki so ga slikarji radi izbrali za pleneristi\xc4\x8dno slikanje. _NEWLINE_Leta 1894 je obiskala Firence, nato pa zaradi ugodnih naro\xc4\x8dil v letih 1897\xe2\x80\x931905 \xc5\xbeivela v Sarajevu, kjer je bila tudi \xc4\x8dlanica Sarajevskega slikarskega kluba. Tu je naredila tri cerkvene freske (v letih 1900 in 1905) ter z ilustracijami sodelovala v enciklopediji Die \xc3\xb6sterreichisch-ungarische Monarchie in Wort und Bild (1901) in v ve\xc4\x8d letnikih revije Nada. _NEWLINE_Leta 1903 je, po naro\xc4\x8dilu \xc5\xbeupana Ivana Hribarja, za prenovljeno dvorano mestne hi\xc5\xa1e v Ljubljani dokon\xc4\x8dala alegori\xc4\x8dno kompozicijo Slovenija se klanja Ljubljani, ki jo je Rihard Jakopi\xc4\x8d precej negativno ocenil. V letih 1906\xe2\x80\x931914 je \xc5\xbeivela v Berlinu, nato pa v Ljubljani._NEWLINE_Samostojno je 1889. leta razstavljala v Ljubljani in 1890. leta v Zagrebu, retrospektivne razstave pa so ji priredili leta 1928, 1979 in 2018 v Narodni galeriji v Ljubljani.\n_START_SECTION_\nDela in pomen\n_START_PARAGRAPH_\nIvana Kobilca je najpomembnej\xc5\xa1a slovenska slikarka. Po socialnem izvoru, na\xc4\x8dinu \xc5\xbeivljenja, umetnostnih idealih in delu je bila izrazito me\xc5\xa1\xc4\x8danska umetnica. Pripadala je generaciji slovenskih realistov, ki so najpomembnej\xc5\xa1a dela ustvarili v osemdesetih letih 19. stoletja. Kobili\xc4\x8din najdragocenej\xc5\xa1i prispevek slovenski umetnosti je nastal, ko je \xc5\xbeivela v tujini in je domovino le obiskovala. Te\xc5\xbei\xc5\xa1\xc4\x8de je bilo v figuralnem slikarstvu, \xc5\xa1e posebej portretu in \xc5\xbeanrskih upodobitvah iz kme\xc4\x8dkega in me\xc5\xa1\xc4\x8danskega \xc5\xbeivljenja. Od berlinskega obdobja dalje se mu je pridru\xc5\xbeilo cvetli\xc4\x8dno tiho\xc5\xbeitje, ki je v zadnjih letih prevladalo. Zgodnja dela odsevajo zna\xc4\x8dilnosti m\xc3\xbcnchenskega ateljejskega slikarstva; slikana so v temnih, rjavih odtenkih, le pasteli so svetli in ro\xc5\xbenati. Pod vplivom m\xc3\xbcnchenske moderne (F. von Uhde) so Kobili\xc4\x8dine barve od okoli leta 1889 dalje svelej\xc5\xa1e in tudi sicer njena dela ka\xc5\xbeejo zna\xc4\x8dilnosti pleneristi\xc4\x8dnega slikarstva. Za pari\xc5\xa1ko obdobje so zna\xc4\x8dilni modrikasti odtenki, predvsem v sen\xc4\x8denju, in samostojnej\xc5\xa1e re\xc5\xa1evanje svetlobnih problemov._NEWLINE_Koraka, ki vodi od tod v impresionizem, Ivana Kobilca ni storila. V zadnjem obdobju je njena umetni\xc5\xa1ka mo\xc4\x8d za\xc4\x8dela pe\xc5\xa1ati, z nekaj izjemami so slike iz tega \xc4\x8dasa puste in neosebne. Poleg odli\xc4\x8dnih portretov sestre Fani in avtoportretov je od znanih osebnosti portretirala \xc5\xa1e J. Stareta (1890), J. J. Strossmayerja (1899), Ani \xc5\xbdupan\xc4\x8di\xc4\x8d (1917), O. \xc5\xbdupan\xc4\x8di\xc4\x8da (1922) in I. Hribarja (1920-26). Ilustrirala je tudi Pesmi I Simona Jenka (1896)._NEWLINE_Ivana Kobilica je bila kot edina \xc5\xbeenska upodobljena na slovenskem tolarju. Upodobljena je bila na bankovcu za 5000 tolarjev.'