b"\n_START_ARTICLE_\nNina Hagen\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delovanje\n_START_PARAGRAPH_\nNina Hagen se je rodila leta 1955 igralki Evi-Marii Hagen in scenaristu Hansu Olivi-Hagen v vzhodnem delu Berlina. Ninin o\xc4\x8dim je nem\xc5\xa1ki kantavtor Wolf Biermann. V Nem\xc5\xa1ki demokrati\xc4\x8dni republiki (NDR) si je sprva \xc5\xbeelela postati igralka, vendar leta 1972 ni opravila sprejemnega izpita za igralsko \xc5\xa1olo. Zatem je na Poljskem za\xc4\x8dela s petjem pri nekaterih glasbenih skupinah in prek teh za\xc4\x8dela sodelovati s skupino Orchester Alfons Wonneberg. V letu 1974 je uspe\xc5\xa1no zaklju\xc4\x8dila enoletno pevsko \xc5\xa1olanje. Na enem izmed njenih koncertov jo je odkrila glasbena zasedba ''Automobil'' , ki se ji je Nina takoj priklju\xc4\x8dila, kmalu zatem pa je ta glasbena zasedba postala njena spremljevalna skupina. Michael Heubach, igralec sintesajzerja, je zanjo napisal kultno pesem Du hast den Farbfilm vergessen. \xc5\xbde leta 1975 je zapustila Automobile in postala \xc4\x8dlanica glasbene zasedbe ''Fritzens Dampferband''. Javno podporo solidarnosti izob\xc4\x8denemu kantavtorju in o\xc4\x8dimu Nine Hagen Wolfu Biermannu, ki je bil pregnan iz NDR, je Nina izkoristila za emigracijo na zahod. Nekaj \xc4\x8dasa je \xc5\xbeivela v Zdru\xc5\xbeenem kraljestvu in postala del tamkaj\xc5\xa1nje pank scene. Po svoji vrnitvi v ZRN v letu 1977 je skupaj z glasbeniki iz Kreuzberga (Berlin), in sicer biv\xc5\xa1imi \xc4\x8dlani skupine ''Lokomotive Kreuzberg'' in Reinholdom Heilom, ustanovila Nina Hagen Band. Mednarodno priznan album Nina Hagen Band je iz\xc5\xa1el leta 1978. Kmalu zatem je pri\xc5\xa1lo do trenj znotraj skupine zaradi domnevnih nepredvidljivosti in egocentri\xc4\x8dnega ter muhastega vedenja ekscentri\xc4\x8dne pank pevke, zato so zaradi \xc5\xbee podpisane pogodbe o izdaji drugega albuma pri zalo\xc5\xbebi CBS, album posneli lo\xc4\x8deno. Album z naslovom Unbehagen je iz\xc5\xa1el v letu 1979. V osemdesetih so ostali \xc4\x8dlani skupine brez Nine Hagen ustanovili skupino ''Spliff'' in uspe\xc5\xa1no delovali. V osemdesetih in devetdesetih letih je Nina opozarjala nase s svojim zanimanjem za duhovnost in religioznost, razvijanjem teorij o NLP-jih ter z udejstvovanjem na podro\xc4\x8dju za\xc5\xa1\xc4\x8dite \xc5\xbeivali. Ti vplivi se ka\xc5\xbeejo tudi na mnogih plo\xc5\xa1\xc4\x8dah in CD-jih, ki jih je posnela z najrazli\xc4\x8dnej\xc5\xa1imi glasbeniki. V letu 1985 je nastopila na premieri festivala Rock in Rio oble\xc4\x8dena kot pank-rock diva, pri \xc4\x8demer ji je stilsko svetoval modni oblikovalec Jean-Paul Gaultier. \xc5\xbdelela je delovati svetovljansko in na svojih plo\xc5\xa1\xc4\x8dah pela delno v nem\xc5\xa1\xc4\x8dini, delno v angle\xc5\xa1\xc4\x8dini, se predlagala za predsednico dr\xc5\xbeave (Street, 1991), vendar nikakor ni na\xc5\xa1la zvrsti glasbe, ki bi ji ustrezala. Nov zagon je dobila, ko je posnela album Revolution Ballroom (1993) s producentom Philom Manzanerom. Nina Hagen je leta 1996 skupaj z Wolfgangom Niedecknom iz nem\xc5\xa1ke rock skupine ''BAP'' odpela pesem Weihnachtsnaah, priredbo pesmi skupine ''The Pogues'' z naslovom Fairytale in Newyork, za njihov album Amerika. Leto kasneje pa je skupaj z nem\xc5\xa1kim hip-hop pevcem Thomasom D. izvajala pesem Solo, ki je kasneje iz\xc5\xa1la kot single. 100. obletnica Bertolta Brechta 1998 jo je spodbudila, da se je vrnila nazaj v svoje rojstno mesto Berlin, kjer je skupaj z raznimi igralci in \xc5\xa1ansonjerko Meret Becker v sodobnem berlinskem gledali\xc5\xa1\xc4\x8du Berliner Ensamble pripravila pank ve\xc4\x8der posve\xc4\x8den Brechtu Obema je ime Anna (nem. Wir hei\xc3\x9fen beide Anna) in dialogizirala s pesnikom. Kasneje, v letu 1999, je pela v vlogi Celie Peachum za dvojni album celotne Opere za tri gro\xc5\xa1e skupaj z Maxom Rabbejem (Mackie No\xc5\xbe) in ansamblom Ensamble Modern pod vodstvom dirigenta HK Gruberja. Dirigent HK Gruber se je dr\xc5\xbeal originalne partiture, ki pa je bila za Nino oktavo previsoka, zato je odpovedala koncert v \xc5\xbeivo, ki naj bi se odvijal v berlinski koncertni hi\xc5\xa1i (Berliner Konzerthaus) z izjavo:\xc2\xa0\xc2\xbbNaj si mar odpojem glavo? Ne mislim si uni\xc4\x8diti glasu.\xc2\xab\xc2\xa0Za nogometni klub FC Union Berlin je leta 1998 pripravila novo himno. Marca 2000 je Nina Hagen v gledali\xc5\xa1\xc4\x8du Berliner Ensamble bosonoga in obdana z dimom di\xc5\xa1e\xc4\x8dih pal\xc4\x8dk pred oltarjem z darovi predstavila Indische Nacht (indijsko no\xc4\x8d), ki je nastala pod vtisom njenega duhovnega popotovanja v Indijo. Nekaj pesmi iz Indijske no\xc4\x8di je iz\xc5\xa1lo izklju\xc4\x8dno na njeni spletni strani, njihov dobi\xc4\x8dek pa je bil delno namenjen Babaji Ashramu v Indiji, brazilskim otrokom ulice, pediatri\xc4\x8dnim bolni\xc5\xa1nicam v Indiji in \xc4\x8cernobilu ter podobnim. Filmski producent Peter Sempel je posnel eksperimentalni dokumentarni film o Nini Hagen, ki prikazuje njeno \xc5\xbeivljenje in ustvarjanje od leta 1994 do 1999. S sodelovanjem z razli\xc4\x8dnimi glasbeniki, kot so Thomas D, nem\xc5\xa1ka metal zasedba Oomph! in finska \xc4\x8delo-metal skupina Apocalyptica, je Nina ponovno postala opazna. Odkar se je raz\xc5\xa1la z glasbeniki, ki so kasneje ustanovili skupino Spliff, je poleg snemanja \xc5\xa1tevilnih plo\xc5\xa1\xc4\x8d in zgo\xc5\xa1\xc4\x8denk, sodelovala tudi pri raznih projektih. Glede na podatke arhiva Nine Hagen iz leta 2005, obstaja 206 vinilnih plo\xc5\xa1\xc4\x8d, 180 CD-jev, 30 avdiokaset, 21 videokaset in 12 DVD-jev, na katerih so posnetki pevke. Prva znana plo\xc5\xa1\xc4\x8da je single Eine Violine bin ich nicht, pri katerem je sodelovala kot gostja in je iz\xc5\xa1el v okviru skupine Fritzens Dampferband (NDR, 1972). V letu 2001 je sodelovala pri nastanku CD-ja za projekt Rilke z naslovom Bis an alle Sterne tako, da je brala dve izmed njegovih pesmi. Decembra naslednje leto je pisatelj Marcel Feige v sodelovanju z njo izdal biografijo z naslovom Nina Hagen. That`s why the lady is a punk. Knjiga je leta 2003 dobila knji\xc5\xbeno nagrado Corine. Nina Hagen je leta 2005 kot gostja s Frankom Zandersom odpela priredbo Liebeskummer lohnt sich nicht, ki je iz\xc5\xa1la na njegovem albumu Rabenschwarz II. V letih 2006 in 2007 je bila Nina \xc4\x8dlanica \xc5\xbeirije na avdiciji Popstars, kjer je pripomogla k nastanku glasbenih skupin Monrose in Room2012. V tem \xc4\x8dasu je za\xc4\x8dela sodelovati tudi z orkestrom Capital Dance Orchestra, s katerim je posnela album Irgendwo auf der Welt. Na njem so preoblikovane pesmi filmskih uspe\xc5\xa1nic z bigbandovskim zvenom. Z zasedbo Capital Dance Orchestra se je leta 2006 v nem\xc5\xa1kogovore\xc4\x8dem prostoru podala tudi na turnejo. Marca 2008 je Nina Hagen priredila oddajo na temo mediji, ki je bila objavljena na spletu pod naslovom Nina Hagen unzensiert (Nina Hagen necenzurirano). Oddaja je bila namenjena kritiki medijev, ki po njenem mnenju o aktualnih dogodkih v politiki in gospodarstvu ne poro\xc4\x8dajo v skladu z ustavnimi zakoni. Na evropskem humanitarnem dogodku Life Ball je 17. maja 2008 predstavila pesem Kinky Melody, ki je med drugim iz\xc5\xa1el tudi na CD-ju modne znamke \xc5\xbeenskega spodnjega perila Agent Provocateur. Kontroverznosti V avstrijski ve\xc4\x8derni diskusijski oddaji Club 2 iz 9. avgusta 1979 na temo kultura mladih, je Nina dvignila mnogo prahu, ko je med oddajo oble\xc4\x8dena nakazovala razli\xc4\x8dne polo\xc5\xbeaje \xc5\xbeenske masturbacije. Voditelj oddaje je moral odstopiti. V pogovorni oddaji Menschen bei Maischberger (Ljudje pri Maischbergerjevi) 6. septembra 2005 je gostovala poleg soustanoviteljice stranke Zelenih Jutte Ditfurth tudi Nina Hagen, kot volilna privr\xc5\xbeenka Zelenih. Jutta Ditfurth je izrekla kritiko na ra\xc4\x8dun ezoteri\xc4\x8dne usmerjenosti Nine Hagen, ta pa ji je odgovorila:\xc2\xabGrozno se mi zdi, kaj ta debela \xc5\xbeenska po\xc4\x8dne z mano. Jutta Ditfurth je neumna krava, nikoli ve\xc4\x8d ne bom govorila z njo v javnosti.\xc2\xab\xc2\xa0V isti oddaji je 30. oktobra 2007 na temo\xc2\xa0\xc2\xbbNLP-ji, angeli in nezemljani \xe2\x94\x80 mar nismo sami?\xc2\xab, ki je potekala v \xc5\xbeivo, s svojim vedenjem zbujala pozornost s tem, da je so\xc4\x8dustvovala z ljudmi, ki so jih ugrabili Nezemljani in govorila o satanisti\xc4\x8dnemu vplivu na svet. Obenem je z \xc5\xbealjivkami in pa\xc4\x8denjem \xc5\xbealila fizika in znanstvenega novinarja Joachima Bulblatha, ki dvomi o obstoju Nezemljanov in v verodostojnost ezoterike. Vmes je oddajo zapustila. Avgusta 2009 se je v Sch\xc3\xbcttorfu v Nem\xc4\x8diji dala evangeli\xc4\x8dansko krstiti. Zasebno \xc5\xbeivljenje 1981 se ji je rodila h\xc4\x8derka Cosma Shiva, njen o\xc4\x8de je pokojni nizozemski kitarist Ferdinand Karmelk. Njena prva poroka je bila v stilu panka na Ibizi v letu 1987. Poro\xc4\x8dila se je s takrat 17-letnim glasbenikom\xc2\xa0\xc2\xbbIroquoisom\xc2\xab, njun zakon pa je trajal komaj en teden. V letu 1989 se je za\xc4\x8delo njeno razmerje s francozom Frankom Chevallierom, iz katerega izhaja sin Otis Chevallier-Hagen. Ponovno se je poro\xc4\x8dila leta 1996 s petnajst let mlaj\xc5\xa1im Davidom Lynnom, s katerim sta se raz\xc5\xa1la v letu 2000. Tretji\xc4\x8d se je poro\xc4\x8dila leta 2004 z dvaindvajset let mlaj\xc5\xa1im danskim pevcem Lucasom Alexandrom Breinholmom. Lo\xc4\x8dila sta se v letu 2005. Trenutno je njen \xc5\xbeivljenjski sopotnik 27-letni fizioterapevt iz Kanade po imenu River."