b'\n_START_ARTICLE_\nTihomir Pinter\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in \xc5\xa1olanje\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je star\xc5\xa1em mad\xc5\xbearskega rodu, o\xc4\x8detu Eugenu in materi Mariji. S fotografijo se je spoznal kot otrok, z njo sta se ukvarjala njegov o\xc4\x8de, ki je organiziral fotografske razstave v Bjelovaru, in starej\xc5\xa1i brat Stjepan. Gimnazijo je obiskoval v Bjelovarju, zanimal se je za kemijo in likovno umetnost. Med letoma 1954 in 1958 se je \xc5\xa1olal na voja\xc5\xa1ki sanitetni \xc5\xa1oli v Ljubljani. Obiskoval je likovne in fotografske razstave ter se za\xc4\x8del zanimati za abstrakcijo v likovni umetnosti. Spoznal se je z "Ljubljanskim fotografskim krogom", najbolj pa se je navdu\xc5\xa1il nad \xc5\xbeelezarskimi fotografijami Slavka Smoleja._NEWLINE_Leta 1958 se je v voja\xc5\xa1ki lekarni v Sarajevu zaposlil kot farmacevtski tehnik in v\xc4\x8dlanil v Fotoklub Sarajevo. Obiskoval je tudi fotografski te\xc4\x8daj pri Miloradu Joji\xc4\x87u. Dve leti kasneje se je vpisal na Fakulteto za farmacijo in biokemijo v Zagrebu, kjer je diplomiral leta 1965. Leta 1973 je v Zagrebu magistriral na podro\xc4\x8dju kemije prehrane, leta 1975 pa doktoriral. Med \xc5\xa1tudijem se je poro\xc4\x8dil z Anico Fras. Imata h\xc4\x8derki Marjeto in Barbaro.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1956 mu je brat kupil prvi fotoaparat. Med bivanjem v Sarajevu si je uredil temnico, kjer je razvijal fotografije. Pinterju se to zdi eden klju\xc4\x8dnih in najbolj ustvarjalnih delov fotografskega procesa, ki mu omogo\xc4\x8da nadzor nad celotnim postopkom nastanka fotografije._NEWLINE_Od leta 1966 do 1970 je delal v bromatolo\xc5\xa1kem laboratoriju voja\xc5\xa1ke bolni\xc5\xa1nice v Beogradu, \xc5\xbeivel pa v Smederevu. Kot \xc4\x8dlan Fotokluba je lahko fotografiral v smederevski \xc5\xbeelezarni, eni najve\xc4\x8djih \xc5\xbeelezarn v Jugoslaviji. Leta 1968 se je preselil v Beograd, kjer je deloval v okviru mestnega Fotokluba._NEWLINE_Leta 1970 mu je Mednarodna zveza za umetni\xc5\xa1ko fotografijo (FIAP) podelila naslov Artist FIAP (AFIAP), po selitvi v Ljubljano je postal tudi \xc4\x8dlan Fotogrupe \xc5\xa0OLT Ljubljana. Med letoma 1969 in 1981 je bil eden izmed desetih najuspe\xc5\xa1nej\xc5\xa1ih razstavljalcev v Sloveniji in Jugoslaviji. Prijateljeval je s slikarjem Andrejem Jemcem, ki ga je fotografiral v ateljeju. Sledili so portreti drugih umetnikov v ateljejih. Leta 1975 mu je FIAP podelila naslov Excellence FIAP (EFIAP)._NEWLINE_Med poklicnim izpopolnjevanjem v M\xc3\xbcnchnu se je leta 1981 spoznal s knjigo nem\xc5\xa1ke fotografinje Erike Kiffl, ki tudi fotografira slikarje pri delu. Zaradi majhnosti ateljejev umetnikov Pinter pri delu uporablja \xc5\xa1irokokotne objektive, s katerimi dobro poka\xc5\xbee okolje, v katerem umetniki ustvarjajo. Po uspehu knjige Umetnik v ateljeju (1984) in razstave v Moderni galeriji (1990) je sprejel ponudbo za fotografiranje slovenskih knji\xc5\xbeevnikov za prilogo Knji\xc5\xbeevni listi \xc4\x8dasopisa Delo. Leta 1991 se je pred\xc4\x8dasno upokojil in se posvetil portretni fotografiji._NEWLINE_Na pobudo Dru\xc5\xa1tva slovenskih skladateljev je portretiral slovenske skladatelje. V Parizu je obiskal skladatelja Bo\xc5\xbeidarja Kantu\xc5\xa1erja. Fotografiral je tudi pari\xc5\xa1ko \xc4\x8detrt La D\xc3\xa9fense. Na Francoskem in\xc5\xa1titutu Charles Nodier v Ljubljani je nato pripravil razstavo o Parizu. Leta 1995 si je omislil svoj atelje in se za\xc4\x8del ukvarjati s studijskim portretom._NEWLINE_Leta 2006 je prejel nagrado Janeza Puharja za \xc5\xbeivljenjsko delo, od leta 2007 dalje pa je \xc4\x8dlan Dru\xc5\xa1tva oblikovalcev Slovenije in Dru\xc5\xa1tva slovenskih likovnih umetnikov. Skupno je sodeloval na 565 skupinskih razstavah ter pripravil 94 samostojnih razstav doma in v tujini. Prejel je 175 nagrad in priznanj.'