b'\n_START_ARTICLE_\nOkoljska politika\n_START_PARAGRAPH_\nOkoljska politika, tudi politika do okolja, ozna\xc4\x8duje v obliki javnega dokumenta sprejeto zavestno odlo\xc4\x8ditev dr\xc5\xbeave, organizacije ali podjetja, da bo sledilo zakonom, uredbam in drugim (tudi mednarodnim) priporo\xc4\x8dilom glede okoljskih vpra\xc5\xa1anj in trajnosti oz. trajnostne naravnanosti, s \xc4\x8dimer bo pripomoglo k \xc4\x8distej\xc5\xa1emu in \xc5\xa1ir\xc5\xa1i dru\xc5\xbebi prijetnej\xc5\xa1emu okolju; podjetja hkrati s tem zaradi na\xc4\x8drtovanja in optimiranja mo\xc5\xbenosti postanejo konkren\xc4\x8dnej\xc5\xa1a. Podro\xc4\x8dje zajema ukrepe zoper onesna\xc5\xbeevanje zraka in vode, ravnanje z odpadki, predpise o strupenih snoveh (pesticidi, pomo\xc5\xbene snovi in izdelki v industriji), ohranjanje biolo\xc5\xa1ke raznovrstnosti, upravljanje z ekosistemi, u\xc4\x8dinkovito rabo energije, varovanje naravnih virov, narave nasploh in ogro\xc5\xbeenih vrst. Okoljska poltika vzpostavlja temelje za nadzor vseh dejavnosti v dr\xc5\xbeavi, organizaciji ali podjetju, s tem pa prepre\xc4\x8duje prekomerno izrabo naravnih virov in druge \xc5\xa1kodljive vplive na okolje ter zagotavlja, da obstoje\xc4\x8di vplivi na okolje niso nevarni za \xc4\x8dloveka.\n_START_SECTION_\nDefinicija\n_START_PARAGRAPH_\nIzraz okoljska politika sestoji iz dveh pojmov: naravno okolje in politika. Okolje se nana\xc5\xa1a na fizi\xc4\x8dni ekosistem v prvinski obliki (narava) ter dru\xc5\xbebeni (kakovost \xc5\xbeivljenja, zdravje) in ekonomski razse\xc5\xbenosti (gospodarjenje z viri, biolo\xc5\xa1ka raznovrstnost). Beseda politika v danem izrazu etimolo\xc5\xa1ko izhaja iz iste osnove kot termin [zavarovalni\xc5\xa1ka] polica \xe2\x80\x93 gre torej za dokument, ki dolo\xc4\x8da "na\xc4\x8dela in postopke ukrepov, ki jih sprejme ali predlaga vlada, stranka, podjetje ali posameznik". Okoljska politika se tako osredinja na te\xc5\xbeave zaradi negativnega vpliva \xc4\x8dlove\xc5\xa1tva na okolje (onesna\xc5\xbeenost, nezdravo \xc5\xbeivljenjsko okolje, hrup, izumiranje \xc5\xbeivalskih in rastlinskih vrst)._NEWLINE_Namen okoljske politike je predvsem zmanj\xc5\xa1anje onesna\xc5\xbenosti zraka in vode, skrbno ravnanje z odpadki, upravljanje z ekosistemom, varstvo biolo\xc5\xa1ke raznovrstnosti in naravnih virov, divjine in ogro\xc5\xbeenih vrst ter ohranjanje vseh na\xc5\xa1tetith naravnih vrednot za prihodnje rodove. Okoljska politika je tesno povezana z obve\xc5\xa1\xc4\x8danjem o okoljskih vpra\xc5\xa1anjih in njih re\xc5\xa1evanjem._NEWLINE_\xc4\x8ceprav sta sorodni, je treba lo\xc4\x8devati okoljsko politiko na ravni dr\xc5\xbeave, ki jo sprejme vlada, od okoljske politike v gospodarstvu, ki jo sprejme vodstvo podjetja, pri tem pa se ravna po dr\xc5\xbeavnih zakonih in mednarodnih standardih. Podjetje, ki je sposobno uveljaviti lastno okoljsko politko, presega dr\xc5\xbeavne zahteve in to izkori\xc5\xa1\xc4\x8da za promocijo kakovosti svojih izdelkov. Zato je okoljska politika podjetja javna, spi\xc5\xa1e jo vodstvo ter o njej ali o njenih spremembah redno obve\xc5\xa1\xc4\x8da vse zaposlene.\n_START_SECTION_\nTemeljna na\xc4\x8dela\n_START_PARAGRAPH_\nTr\xc5\xbena naravnanost dolgoro\xc4\x8dno lahko povzro\xc4\x8di mo\xc4\x8dno negativne vplive na okolje, zaradi vpetosti gospodarstva v sistem pa tak\xc5\xa1ne dejavnosti te\xc5\xbeko nadzoruje in \xc5\xa1e manj omeji posameznik. Gre za napako trga (t. i.\xc2\xa0\xc2\xbbfree rider problem\xc2\xab\xc2\xa0in tragedija skupnega), ki jo mora odpraviti vodstvo podjetja ali na dr\xc5\xbeavni ravni uravnati vlada oz. mednarodna organizacija. \xc4\x8ceprav negativni vpliv na okolje predstavljajo tudi potratna raba surovin in energije ter neprodani kon\xc4\x8dni izdelki, najve\xc4\x8dkrat govorimo o eksternalijah, torej u\xc4\x8dinkih, ki niso primarni namen podjetja. Primer eksternalije je tovarna, ki pri proizvodnji nekega izdelka onesna\xc5\xbeuje vodo z izpustom odpadnih voda v bli\xc5\xbenjo reko. Ceno tak\xc5\xa1nega po\xc4\x8detja \xe2\x80\x93 sanacijo reke za o\xc5\xbeivitev \xc5\xbeivljenja v njej ali ureditev vodnega zajetja v bli\xc5\xbeini \xe2\x80\x93 pla\xc4\x8dajo davkopla\xc4\x8devalci (dru\xc5\xbeba), torej so ti stro\xc5\xa1ki s stali\xc5\xa1\xc4\x8da podjetja zunanji.\xc2\xa0\xc2\xbbFree rider problem\xc2\xab\xc2\xa0nastane, ko so zasebni mejni stro\xc5\xa1ki ukrepov za za\xc5\xa1\xc4\x8dito okolja ve\xc4\x8dji kot zasebna mejna korist, dru\xc5\xbebeni mejni stro\xc5\xa1ki pa so manj\xc5\xa1i kot dru\xc5\xbebena mejna korist. Tragedija skupnega nastopi, ker revnim za ohranitev dostojnega zaslu\xc5\xbeka ne preostane drugega kot izkori\xc5\xa1\xc4\x8danje neolastninjenih ob\xc4\x8dih virov; brez vladnih ukrepov pa tak\xc5\xa1no ravnanje privede do prekomerne izrabe (npr. prekomerno ribi\xc5\xa1tvo in pa\xc5\xa1ni\xc5\xa1tvo).\n_START_SECTION_\nUredbe, te\xc5\xbeave in vpra\xc5\xa1anja\n_START_PARAGRAPH_\nUredbe o okoljski politiki so orodje, s katerim vlade dose\xc5\xbeejo izvajanje okoljske politike. Vlada okoljske ukrepe spodbuja s sprejemanjem razli\xc4\x8dnih uredb, predvsem subvencijami in tr\xc5\xbenimi spodbudami, kot so davki ali oprostitev od davka, dovoljenje za trgovanje in raznovrstne takse._NEWLINE_Prostovoljni pristop, npr. dvostranski dogovori med vlado in zasebnim podjetjem ali samostojna odlo\xc4\x8ditev podjetij za okoljsko politiko, le-to \xc5\xa1e utrdi. Poleg tega vlada spodbuja tudi splo\xc5\xa1no okoljsko ozave\xc5\xa1\xc4\x8denost ter zelene nalo\xc5\xbebe za potro\xc5\xa1nike._NEWLINE_Uredbe se pogosto dopolnjujejo in povezujejo, tako da zaobse\xc5\xbeejo dolo\xc4\x8den okoljski problem. Zaradi razli\xc4\x8dnega vrednotenja okoljskih vpra\xc5\xa1anj je ve\xc4\x8dkrat potrebno ve\xc4\x8d uredb, da se ustrezno zadovolji vse vklju\xc4\x8dene strani. Tak\xc5\xa1ne re\xc5\xa1itve, ki vklju\xc4\x8dujejo tudi zainteresirano skupnost in podjetje samo, so lahko u\xc4\x8dinkovitej\xc5\xa1e in hitrej\xc5\xa1e, podjetje se jim la\xc5\xbee in zanesljiveje prilagodi, vendar morajo upo\xc5\xa1tevati specifike vsakega posameznega primera in premi\xc5\xa1ljeno napisani, da ne dopu\xc5\xa1\xc4\x8dajo dvoumnosti in zlorab, hkrati pa ne uvajajo nasprotujo\xc4\x8dega si, nepreglednega, togega in predragega zakonskega okvira. Izkazalo se je, da podvajanje oz. prekrivanje pristojnosti ve\xc4\x8d uredb vodi v nepotrebne administrativne stro\xc5\xa1ke. Pri doseganju ciljev okoljske politike je dr\xc5\xbeavam v pomo\xc4\x8d OECD, katerega Direktorat za okolje prou\xc4\x8duje in zbira podatke o u\xc4\x8dinkovitostosti vladnih ukrepov na ciljno druge politike. Njihova spletna stran www.economicinstruments.com   slu\xc5\xbei kot dopolnilna baza podatkov o izku\xc5\xa1njah posameznih dr\xc5\xbeav pri izvr\xc5\xa1evanju ukrepov okoljske politike._NEWLINE_Sedanje zana\xc5\xa1anje, da bo trg prej ali slej zavrgel potratne in okolju neprijazne postopke in podjetja, ki jih uporabljajo v proizvodnji, je sporno in mnogi uveljavljeni okoljevarstveniki trdijo, da so sprejete uredbe preozke: zahtevajo korenitej\xc5\xa1e ukrepe, neodvisne od dikatta gospodarstva, ki bodo povezano in jasno odpravljali vzroke podnebnih sprememb. Ve\xc4\x8dja energijska u\xc4\x8dinkovitost je lahko spodbuda nadaljnjemu (tudi tr\xc5\xbenemu) razvoju, saj se predvideva pove\xc4\x8dano povpra\xc5\xa1evanje po var\xc4\x8dnih avtomobilih. O tem je v zadnjem \xc4\x8dasu ve\xc4\x8d idej in predlogov: (Aubrey Meyer: framework based market, contraction and convergence, Cap and Share, Sky Trust)._NEWLINE_Environmental Impact Assessments (EIA) so ocene, ki jih pogosto pripravijo, da bi preverili in primerjali vplive alternativnih okoljskih uredb. Splo\xc5\xa1no mnenje je, da politiki sprejemajo odlo\xc4\x8ditve v zvezi z okoljsko politiko premi\xc5\xa1ljeno, na podlagi znanstvenih poro\xc4\x8dil in izkazanih pozitivnih u\xc4\x8dinkih okoljskih ukrepov, a Eccleston in March poro\xc4\x8data, da kljub dostopnim natan\xc4\x8dnim podatkom politi\xc4\x8dni in gospodarskih pritiski pogosto privedejo do dolgoro\xc4\x8dno slabih odlo\xc4\x8ditev (v Sloveniji naj bi se tako obetala kriza bioplinarstva, glej Dnevnik 16. 11. 2013, str. 4). Nerazumne odlo\xc4\x8ditve so posledica nezavednih nagnenj, nelogi\xc4\x8dnih predpostavk in \xc5\xbeelje po odpravi dvoumnosti in negotovosti, vse bolj pa se ka\xc5\xbee tudi zavestno zanemarjanje zaradi osebnih premo\xc5\xbeenjskih ali politi\xc4\x8dnih koristi._NEWLINE_Eccleston je opisal 5 najbolj kriti\xc4\x8dnih to\xc4\x8dk okoljske politike za \xc4\x8dlove\xc5\xa1tvo: pomanjkanje vode, pomanjkanje hrane, podnebne spremembe, Peak Oil in prebivalstveni paradoks.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nZa za\xc4\x8detek sodobne okoljske politike veljajo \xc5\xa1estdeseta leta 20. stoletja. Val sprememb je spro\xc5\xbeila knjiga Tiha pomlad, objavljena leta 1962. V knjigi avtorica Rachel Carson razkriva, da so pesticidi in druge kemikalije strupene tudi za \xc4\x8dloveka. \xc4\x8ceprav je bila knjiga New York Timesova uspe\xc5\xa1nica, pa je bila ve\xc4\x8dina Ameri\xc4\x8danov \xc5\xa1e vedno precej nedovzetna do okoljskih zadev. Po velikem opusto\xc5\xa1enje zaradi razlitja nafte v Santa Barbari (Kalifornija) 1969, pa je Gaylord Nelson, tedaj senator v Wisconsinu, ki si je nesre\xc4\x8do osebno ogledal, dal pobudo za dan zemlje. Julija 1970 je predsednik ZDA Nixon podpisal Reorganization Plan No. 3, s \xc4\x8dimer naj bi istega meseca ustanovili Agencijo za okoljsko politiko (EPA \xe2\x80\x93 Environmental Policy Agency). Kot dan ustanovitve agencije se obi\xc4\x8dajno navaja 2. december 1970, ko je senat potrdil Ruckelshausa za administratorja. Ustanovitev agencije v ZDA je spodbudila tudi prizadevanje drugih pri oblikovanju lastnik okoljskih politik. V tem obdobju so z zakoni za\xc4\x8deli dolo\xc4\x8dati koli\xc4\x8dine polutantov, ki smejo biti izpu\xc5\xa1\xc4\x8deni v zrak in vodo ter odlaganje odpadkov. Nixon je 1970 podpisal Clean Air Act, zaradi \xc4\x8desar ZDA poudarjajo svojo vodilno vlogo pri varstvu okolja._NEWLINE_V Evropski uniji so prve okoljevarstvene akte (Environmental Action Programme) sprejeni nacionalni predstavniki vlad na prvem sestanku sveta okoljskih ministrov julija 1973. Odtlej so uveljavili obse\xc5\xbeen sistem zakonov, ki pokrivajo vsa podro\xc4\x8dja varstva okolja, vklju\xc4\x8dno z nadzorom onesna\xc5\xbeenosti zraka, varstvom voda in ravnanjem z odpadki, pa tudi ohranjanjem narave, nadzorom kemikalij ter omejitvijo biotehnolo\xc5\xa1kih in industrijskih tveganj. Okoljska politika je tako postala jedrno podro\xc4\x8dje delovanja EU._NEWLINE_Danes se tudi organizacije in podjetja, ne le dr\xc5\xbeave, vse bolj zavedajo okoljskih tveganj in performance requirements, zato skladno s standardom ISO 14001 razvijajo lastno okoljsko politiko. To je izjava o okoljski naravnanosti in ciljih organizacije, s katero se zave\xc5\xbeejo k stalnim izbolj\xc5\xa1avam ter upo\xc5\xa1tevanju zakonov in drugih priporo\xc4\x8dil.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0tudij okoljske politike\n_START_PARAGRAPH_\nZaradi vse ve\xc4\x8dje potrebe po izvedencih iz okoljske politike visoke \xc5\xa1ole po vsem svetu razpisujejo \xc5\xa1tudij okoljske politike. Standardni u\xc4\x8dni na\xc4\x8drt za omenjene programe ni predpisan, \xc5\xa1tudentje najpogosteje izbirajo med predmeti: policy analysis, okoljske znanosti, okoljsko pravo in politika, ekologija, energetika in upravljanje z naravnimi viri. Diplomanti se navadno zaposlijo v vladnih slu\xc5\xbebah, mednarodnih organizacijah, pri zasebnikih, ekipah mo\xc5\xbeganskih trustov, na univerzah in drugod._NEWLINE_Zaradi pomanjkanja standardne nomenklature in razli\xc4\x8dnih \xc5\xa1olskih sistemov so nazivi za dokon\xc4\x8dani \xc5\xa1tudij okoljske politike zelo raznoliki. V angle\xc5\xa1\xc4\x8dini jih navadno poenotijo na naslednje \xc5\xa1tiri: Master of Arts in Environmental Policy, Master of Science in Environmental Policy, Master of Public Administration in Environmental Policy ali PhD in Environmental Policy. Naziv je lahko tudi dalj\xc5\xa1i in podrobnej\xc5\xa1i, da izrazi specifi\xc4\x8dno vidik programa. Tako Monterey Institute of International Studies rabi Master of Arts in International Environmental Policy (MAIEP), da bi poudaril mednarodno usmerjenost \xc5\xa1tudija.'