b'\n_START_ARTICLE_\nDavid Jonathan Gross\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nGross je leta 1962 diplomiral na Hebrejski univerzi v Jeruzalemu. Leta 1966 je doktoriral iz fizike na Univerzi Kalifornije v Berkeleyju. Pou\xc4\x8deval je na Univerzi Harvard in Univerzi Princeton do leta 1997._NEWLINE_Gross raziskuje na podro\xc4\x8dju teorije strun. Trenutno je predstojnik Kavlijevega in\xc5\xa1tituta za teoreti\xc4\x8dno fiziko Univerze Kalifornije v Santa Barbari. Leta 1987 je prejel \xc5\xa1tipendijo MacArthurjeve fundacije. Leta 1988 je skupaj s Fradkinom prejel Diracovo medaljo za teoreti\xc4\x8dno fiziko Mednarodnega sredi\xc5\xa1\xc4\x8da za teoreti\xc4\x8dno fiziko Abdusa Salama (ICTP)._NEWLINE_Z asistentom Frankom Wilczekom je Gross leta 1973 na Univerzi Princeton odkril asimptoti\xc4\x8dno svobodo, ki govori o tem, da kadar so kvarki bli\xc5\xbeje vsak sebi, manj\xc5\xa1a je mo\xc4\x8dna jedrska sila med njimi. Kadar so kvarki tesno skupaj, je jedrska sila med njimi tako \xc5\xa1ibka, da se obna\xc5\xa1ajo kot prosti delci. Teorija, ki jo je neodvisno od njiju odkril Politzer, je bila pomembna za razvoj kvantne kromodinamike._NEWLINE_Gross je z Jeffom Harveyjem, Emilom Martinecom in Ryanom Rohmom tudi odkril heterotske strune, \xc4\x8dudno me\xc5\xa1anico bozonskih strun in supersimetri\xc4\x8dnih strun._NEWLINE_Gross, Wilczek in Politzer so leta 2004 za odkritje asimptoti\xc4\x8dne svobode prejeli Nobelovo nagrado za fiziko.'