b'\n_START_ARTICLE_\nCeli\xc4\x8dna membrana\n_START_PARAGRAPH_\nC\xc3\xa9li\xc4\x8dna membr\xc3\xa1na (tudi plazmal\xc3\xa9ma) je tanka, urejena plast fosfolipidnih molekul in proteinov, ki v celoti obkro\xc5\xbea notranjost celice in razmejuje protoplazmo od okolice ter selektivno prepu\xc5\xa1\xc4\x8da izbrane snovi. V celicah kvasovk, bakterij in rastlin celi\xc4\x8dno membrano na zunanji strani obdaja \xc5\xa1e celi\xc4\x8dna stena, ki nudi mehansko oporo. Pri \xc5\xbeivalskih celicah slednje ni. Zaradi svoje majhne debeline (< 10 nm) lahko celi\xc4\x8dno membrano razlo\xc4\x8dimo le z elektronskim mikroskopom. Ena glavnih nalog membrane je vzdr\xc5\xbeevanje membranskega potenciala.\n_START_SECTION_\nTeko\xc4\x8di mozaik\n_START_PARAGRAPH_\nStruktura in kemijska sestava plazmaleme je enaka strukturi in sestavi membran, ki obkro\xc5\xbeajo celi\xc4\x8dne organele in druge znotrajceli\xc4\x8dne strukture. Osnova je lipidna dvojna plast, membrano kot celoto pa pogosto opisujejo kot \xc2\xbbteko\xc4\x8di mozaik\xc2\xab, dvodimenzionalno teko\xc4\x8dino lipidnih molekul, ki lahko prosto difundirajo, v njej pa so vgrajeni proteini. Nekateri od proteinov se membrane le dotikajo (ektrinzi\xc4\x8dni proteini), drugi pa so vanjo vgrajeni ali jo celo prebadajo (intrinzi\xc4\x8dni proteini, npr. integralni membranski proteini). Glikoproteini imajo na zunajceli\xc4\x8dni del vezane verige ogljikovodikov. Celice lahko aktivno spreminjajo kemijsko sestavo membrane in s tem vzdr\xc5\xbeujejo njeno fluidnost ne glede na nihanje temperature. Pri reguliranju fluidnosti membrane so posebej pomembne molekule holesterola._NEWLINE_Membrana se lahko giblje horizontalno (lateralna difuzija), vertikalno (flip-flop na\xc4\x8din, pri katerem se fosfolipidi iz plazmatskega sloja prenesejo v eksoplazmatski sloj pod vplivom encima fluktaze), posamezni fosfolipidi lahko rotirajo okrog svoje osi. Lateralna difuzija je odvisna predvsem od tipa fosfolipida. Nenasi\xc4\x8dene ma\xc5\xa1\xc4\x8dobne kisline v hidrofobnem repku fosfolipida omogo\xc4\x8dajo fluidnost membrane, nasi\xc4\x8dene ma\xc5\xa1\xc4\x8dobne kisline pa rigidnost (trdnost) membrane. Temperatura pove\xc4\x8da fluidnost membrane (ker se s temperaturo pove\xc4\x8da kineti\xc4\x8dna energija molekul), vendar se to pri homeotermnih organizmih ne dogaja, saj bi z znatnim pove\xc4\x8danjem (>45\xc2\xa0\xc2\xb0C) ali zmanj\xc5\xa1anjem (<30\xc2\xa0\xc2\xb0C) temperatura povzro\xc4\x8dila koagulacijo ali denaturacijo nekaterih pomembnih proteinov v membrani. Najbolj na fluidnost vpliva vsebnost holesterola, ki se ujame med posamezne fosfolipide. Vsebnost holesterola lahko predstavlja 3 fazne stopnje biolo\xc5\xa1ke membrane: _NEWLINE_- SOL stanje (teko\xc4\x8de neurejeno stanje): v membranskem predelu je malo holesterola in mnogo fosfolipidov (razen sfingolipida). Membrana v sol stanju je fluidna, fosfolipidi so neurejeni, ker so predvsem iz nenasi\xc4\x8denih ma\xc5\xa1\xc4\x8dobnih kislin._NEWLINE_- GEL stanje (teko\xc4\x8de urejeno stanje): v membranskem predelu je mnogo holesterola in mnogo sfingolipidov. Membrana v gel stanju je bolj viskozna, bolj rigidna in \xc5\xbeelatinozna, ker se holesterol trdno ve\xc5\xbee med sfingolipide, saj imajo le-ti nasi\xc4\x8dene ma\xc5\xa1\xc4\x8dobnokislinske repke._NEWLINE_- TRDNO stanje: v membranskem predelu je malo holesterola in mnogo sfingolipidov. Trdno stanje nastopi, ker se sfingolipide \xc5\xa1e trdneje ve\xc5\xbeejo v celi\xc4\x8dno membrano brez holesterola.\n_START_SECTION_\nMembranski transport\n_START_PARAGRAPH_\nMembranski transport lahko poteka direktno skozi lipidni dvosloj (predvsem prenos majhnih nenabitih nepolarnih molekul, kot so O2, CO2, N2 ali benzen), preko kanal\xc4\x8dkov (ioni, majhne nenabite polarne molekule, kot so glicerol ali H2O), preko proteinskih prena\xc5\xa1alcev (ioni, velike nenabite polarne molekule, kot so glukoza, fruktoza) in preko proteinskih \xc4\x8drpalk (ioni). _NEWLINE_Proteinski kanal\xc4\x8dki omogo\xc4\x8dajo prenos le ene snovi preko biolo\xc5\xa1ke membrane v smeri koncentracijskega gradienta. Jakost naboja oz. velikost iona vpliva na selektivnost (prepustnost) kanal\xc4\x8dka za dolo\xc4\x8den ion. \xc4\x8ce bo ion zelo majhen (npr. Na+ ion), se ne bo mogel transportirati preko kanal\xc4\x8dka, ker ima velik naboj in s tem bolje privla\xc4\x8di nase vezano vodo (hidratacijski ovoj), medtem ko se bo K+ ion lahko prenesel tudi preko kanal\xc4\x8dka. Hitrost prenosa preko kanal\xc4\x8dkov je okrog 1.000.000 ionov/s, so pa izmed vseh transporterjev najmanj selektivni. Preko kanal\xc4\x8dka se poleg ionov prena\xc5\xa1ajo \xc5\xa1e H2O (preko vodne pore, ki je kanal\xc4\x8dek sestavljen iz kompleksa alfa proteinov) ali glicerol. Kanal\xc4\x8dki so lahko napetostno odvisni (odprejo se zaradi gradientne razlike snovi, \xc4\x8demur pravimo kemijski gradient), ligandno odvisni (neka molekula ligand se ve\xc5\xbee na sintezno mesto na kanalskem proteinu in povzro\xc4\x8di odprtje kanala, ki se ob sprotni razgradnji liganda zapre) ali mehansko odvisni. Pri ligandno odvisnih kanal\xc4\x8dkih velja omeniti \xc5\xa1e, da se kanali pod preveliko koncentracijo ligandov (hipertonija liganda) samodejno zaprejo, saj bi dolgotrajnej\xc5\xa1e odprtje kanala energetsko iztro\xc5\xa1ilo celico.\n_START_SECTION_\nPrekomembranski transport\n_START_PARAGRAPH_\nRazli\xc4\x8dne molekule uporabljajo za prekomembranski transport razli\xc4\x8dne mehanizme, ki jih v grobem delimo na tiste, ki ne porabljajo energije ATP (tako imenovani pasivni transport) in tiste, ki jo (aktivni transport).\n_START_SECTION_\nPasivni transport\n_START_PARAGRAPH_\nPasivni transport je na\xc4\x8din prenosa biokemijskih in drugih molekul prek celi\xc4\x8dne membrane. Za razliko od aktivnega transporta ne porablja kemi\xc4\x8dne energije in poteka le v smeri od ve\xc4\x8dje koncentracije k manj\xc5\xa1i. Temelji na specifi\xc4\x8dnih nosilcih \xe2\x80\x94 transportnih beljakovinah v celi\xc4\x8dni membrani, majhne in nepolarne molekule pa lahko potujejo prek celi\xc4\x8dne membrane brez pomo\xc4\x8di transportnih beljakovin po zakonitostih navadne difuzije.\n_START_SECTION_\nPlazmoliza in deplazmoliza\n_START_PARAGRAPH_\nPlazmoliza je odstop membrane od celi\xc4\x8dne stene kot posledica kr\xc4\x8denja vakuole zaradi oddajanja vode v hipertoni\xc4\x8dnem okolju (okolju z ve\xc4\x8djo koncentracijo raztopljene snovi)._NEWLINE_Deplazmoliza je obraten proces od plazmolize, pri katerem celica v hipotoni\xc4\x8dnem okolju (okolju z manj\xc5\xa1o koncentracijo raztopljene snovi) postopoma dobiva obliko.'