b'\n_START_ARTICLE_\nFerdinand Raimund\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nFerdinand Raimund je bil sin Jakoba Raimunda. Po o\xc4\x8detovi smrti leta 1804 je bil u\xc4\x8denec pri sla\xc5\xa1\xc4\x8di\xc4\x8darju Ludwigu Dehnu. Kot \xc2\xbbnumero\xc2\xab\xc2\xa0je med gledali\xc5\xa1kimi odmori ponujal sla\xc5\xa1\xc4\x8dice svojega mojstra in se s tem prvi\xc4\x8d spoznal z gledali\xc5\xa1\xc4\x8dem. Poklic sla\xc5\xa1\xc4\x8di\xc4\x8darja je opustil, da bi postal igralec. Leta 1808 se je priklju\xc4\x8dil potujo\xc4\x8dim komikom, ter se z njimi podal na turnejo po Dunaju._NEWLINE_Zaradi govorne napake so ga v Meindlingu zavrnili, v Bratislavi pa je po premierni predstavi dobil odpoved. V letih med 1809 in 1814 je z razli\xc4\x8dnimi igralskimi zasedbami nastopal po zahodni Mad\xc5\xbearski._NEWLINE_Leta 1814 se je vrnil na Dunaj, kjer je v gledali\xc5\xa1\xc4\x8du Josefstadt slavil prve uspehe. Umetni\xc5\xa1ki prodor mu je uspel leta 1815 z gledali\xc5\xa1ko igro Glasbeniki na visokem trgu (Die Musikanten am hohen Markt), delom kasnej\xc5\xa1ega tasta Josefa Aloisa Gleicha, pri dunajskem ljudskem gledali\xc5\xa1\xc4\x8du. Uspeh je bil tako izjemen, da je Gleich do leta 1817 napisal \xc5\xa1e \xc5\xa1tiri nadaljevanja. _NEWLINE_Od leta 1817 je bil Raimund \xc4\x8dlan ansambla gledali\xc5\xa1\xc4\x8da Leopoldstadt, od 1828 do 1830 celo \xc4\x8dlan direkcije. Raimund tu ni le igral, temve\xc4\x8d je tudi vodil re\xc5\xbeijo._NEWLINE_Med letoma 1820 in 1822 je bil nesre\xc4\x8dno poro\xc4\x8den s subreto Aloisio Gleich. V \xc4\x8dasu zakona je imel razmerje z Antonio Wagner, s katero je nato \xc5\xbeivel do leta 1829. Raimundova ljubezenska razmerja in njegova predstava o popolni ljubezni so v enaki meri krojila njegova dela, kot tudi nagnjenost k usodi tragi\xc4\x8dnega junaka._NEWLINE_Od leta 1823 se je bolj posve\xc4\x8dal pisanju. Kljub njegovemu cilju uspeti z likom tragi\xc4\x8dnega junaka je najve\xc4\x8dje uspehe slavil s komi\xc4\x8dnimi liki. Vedno znova je trpel za depresijo._NEWLINE_Leta 1830 se je Raimund preizkusil v tragedijah Nesre\xc4\x8dna krona ali Kralj brez kraljestva, Junak brez poguma, Lepota brez mladosti (Die unheilbringende Zauberkrone oder K\xc3\xb6nig ohne Reich, Held ohne Mut, Sch\xc3\xb6nheit ohne Jugend), a pri ob\xc4\x8dinstvu ni \xc5\xbeel uspeha. Leta 1830 Raimund zapusti Leopoldstadt, saj tudi kritiki zanj niso imeli pohvalne besede. Vedno manj je nastopal in se leta 1834 popolnoma umaknil na svoje posestvo Pernitz (Raimundvilla). Zaradi ugriza psa, ki je bil po njegovem mnenju stekel, se je v no\xc4\x8di na 30. avgust leta 1836 ustrelil. _NEWLINE_Umrl je nekaj dni kasneje, 5. septembra pri 46 letih v Pottensteinu. Pokopan je na pokopali\xc5\xa1\xc4\x8du pri Gutensteinu.\n_START_SECTION_\nPomen\n_START_PARAGRAPH_\nRaimundova dela so scenske prikazni sre\xc4\x8de v urejenem svetu z utopi\xc4\x8dnim pogledom na vi\xc5\xa1je kraljestvo ljubezni in svobode. Raimund je za ljudsko gledali\xc5\xa1\xc4\x8de, ki je bilo namenjeno zgolj komiki in smehu, zasnoval druga\xc4\x8dno dramatiko, kjer komi\xc4\x8dne figure za\xc4\x8dnejo prevzemati nove vloge. Njegov vpliv na odtujeno pravlji\xc4\x8dno gledali\xc5\xa1\xc4\x8de kot utopija in ogledalo realnosti je imelo izjemen vpliv na nadaljnji razvoj ljudskih iger in dramatike v 20. stoletju.'