b'\n_START_ARTICLE_\nGiorgione\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nO Giorgionejevem \xc5\xbeivljenju ne vemo veliko. O njem nekaj izvemo le v Vasarijevi knjigi \xc5\xbdivljenja najodli\xc4\x8dnej\xc5\xa1ih italijanskih arhitektov, slikarjev in kiparjev. Slikar je pri\xc5\xa1el iz mesteca Castelfranco Veneto, 40 km iz Benetk. Njegovo ime v\xc4\x8dasih omenjajo kot Zorzo. ali Zorzi, Giorgione (ali Zorzon) se lahko prevede kot "Veliki Giorgio oziroma Veliki Jurij". Kdaj je kot de\xc4\x8dek od\xc5\xa1el v Benetke, ne vemo, vendar slogovni dokazi podpirajo izjavo Carla Ridolfija, italijanskega slikarja in pisatelja, da je bil vajenec pri Giovanniju Belliniju. V Benetkah se je naselil in postal slaven._NEWLINE_Sodobni dokumenti ka\xc5\xbeejo, da je bila njegova nadarjenost odkrita \xc5\xbee zgodaj. Leta 1500, ko je bil star 23 let, je bil izbran, da naslika portret do\xc5\xbea Agostina Barbariga in kondotjerja Consalva Ferranteja. Leta 1504 je dobil naro\xc4\x8dilo za oltarno sliko v spomin na drugega kondotjerja Mattea Costanza v katedrali rodnega mesta Castelfranca. Leta 1507 je prejel sklep svete deseterice za delno pla\xc4\x8dilo za sliko (za katero, ni znano) v sprejemni dvorani Do\xc5\xbeeve pala\xc4\x8de. Leta 1507\xe2\x80\x931508 je delal z drugimi umetniki svoje generacije pri krasitvi s freskami zunanjosti na novo obnovljene Fondaco dei Tedeschi (Nem\xc5\xa1ke trgovske dvorane) v Benetkah, saj je podobno delo \xc5\xbee naredil na zunanjosti pala\xc4\x8d Casa Soranzo, Casa Grimani alli Servi in drugih bene\xc5\xa1kih pala\xc4\x8dah. Zelo malo teh del je ohranjenih._NEWLINE_Vasari omenja pomemben dogodek v Giorgionejevem \xc5\xbeivljenju, enega tistih, ki je zelo vplival na njegovo delo, to je sre\xc4\x8danje z Leonardom da Vincijem ob obisku v Benetkah leta 1500. Vsi se strinjajo, da se je Giorgione predstavljal kot zelo raznolika oseba, kot romantik, velik ljubimec in glasbenik, saj je izraz v njegovi umetnosti \xc4\x8duten in domiselno graciozen, poln poeti\xc4\x8dne melanholije, bene\xc5\xa1kega stanja tistega \xc4\x8dasa. V bene\xc5\xa1kem slikarstvu je pomenil podobno kot v toskanskem slikarstvu Leonardo ve\xc4\x8d kot dvajset let prej; umetnost je osvobodil zadnjih spon arhai\xc4\x8dne togosti in jo postavil v polo\xc5\xbeaj popolne svobode in svojega mojstrstva._NEWLINE_Zelo tesno je bil povezan s Tizianom; medtem ko Vasari pi\xc5\xa1e, da je bil Giorgione Tizianov gospodar, Ridolfi pravi, da sta bila oba u\xc4\x8denca Bellinija in sta \xc5\xbeivela v njegovi hi\xc5\xa1i. Delali so freske v pala\xc4\x8di Fondaco dei Tedeschi in Tizian naj bi kon\xc4\x8dal vsaj nekaj Giorgionejevih slik po njegovi smrti, kar sicer ostaja zelo sporno._NEWLINE_Giorgione je uvedel tudi nove predmete. Poleg oltarnih podob in portretov je slikal slike, ki niso pripovedovale zgodb, svetopisemskih ali klasi\xc4\x8dnih, ampak so preprosto izhajale iz oblik in barv razpolo\xc5\xbeenja lirskega ali romanti\xc4\x8dnega ob\xc4\x8dutka, podobno kot glasbenik lahko pooseblja zvok. Ustvarjal je s pogumom in sre\xc4\x8do genija in je nekaj \xc4\x8dasa prepri\xc4\x8dljivo vplival na svoje sodobnike in neposredne naslednike bene\xc5\xa1ke \xc5\xa1ole, tudi na Tiziana, Sebastiana del Piomba, Palmo starej\xc5\xa1ega, Il Carianija, Giulia Campagnolo (in njegovega brata) in celo na \xc5\xbee uglednega mojstra Giovannija Bellinija. V bene\xc5\xa1kem zaledju je giorgionismo mo\xc4\x8dno vplival na Morta da Feltreja, Domenica Capriola in Domenica Mancinija._NEWLINE_Giorgione je umrl, verjetno zaradi kuge, ki je divjala jeseni 1510. Mislili so, da je umrl in bil pokopan na otoku Poveglia v Bene\xc5\xa1ki laguni , a je arhivski dokument, objavljen prvi\xc4\x8d leta 2011, njegovo smrt postavil na otok Lazzareto Nuovo; oba sta bila kraja karantene, ko je oktobra 1510 razsajala kuga , ki je tudi letnica pisma Isabelle d\'Este bene\xc5\xa1kemu prijatelju, v katerem ga prosi, naj kupi sliko Giorgioneja. Iz pisma je razvidno, da je bila seznanjena s tem, da je umrl. V odgovoru mesec pozneje je pisalo, da slike ni mogo\xc4\x8de dobiti za vsako ceno._NEWLINE_Njegovo ime in delo sta vplivali \xc5\xa1e na poznej\xc5\xa1e umetnike. \xc4\x8ceprav je veliko zagovornikov "pana giorgionismusa" , ki so stoletja trdili, da cela vrsta slik spominja na Giorgionejev na\xc4\x8din, so tudi kritiki, ki so za polovico skraj\xc5\xa1ali seznam ohranjenih del, za katere priznavajo, da so v resnici delo tega mojstra.\n_START_SECTION_\nDela\n_START_PARAGRAPH_\nZa svoje rojstno mesto Castelfranco je Giorgione naslikal Castelfranco Madono, oltarno sliko v obliki svetega razgovora (sacra conversazione) Madona na prestolu s svetnikoma na obeh straneh, ki sestavljajo enakostrani\xc4\x8dni trikotnik. Pomen ji daje krajinsko ozadje, kar je novost v bene\xc5\xa1ki umetnosti in so ji hitro sledili Giovanni Bellini in drugi . Giorgione je za\xc4\x8del uporabljati zelo prefinjen barvit slog chiarosc\xc3\xbaro, imenovan sfumato, ob\xc4\x8dutljivo uporabo barvnih odtenkov, ki opisujejo svetlobo in senco, pribli\xc5\xbeno ob istem \xc4\x8dasu kot Da Vinci. Vasari je pravilno zapisal, da se je tega nau\xc4\x8dil iz Leonardovih del, saj se je vedno \xc5\xbeelel zgledovati po florentinskih virih._NEWLINE_Osrednje in njegovo najzna\xc4\x8dilnej\xc5\xa1e ohranjeno delo je Spe\xc4\x8da Venera, zdaj v Dresdnu. To je prvi spoznal Giovanni Morelli in je splo\xc5\xa1no sprejeto, da je enaka kot na sliki Marcantonia Michielija in nato Ridolfija v Casi Marcello v Benetkah. \xc4\x8ciste in ritmi\xc4\x8dne linije in konture dajejo sliki \xc4\x8dutno bogastvo. Valovita bela draperija, na kateri le\xc5\xbei boginja, in \xc5\xbeare\xc4\x8da pokrajina, ki zapolnjuje prostor za njo, usklajeno oblikujeta njeno bo\xc5\xbeanskost. Uporaba krajine za okvir golote je inovativnost, ampak dodaja Veneri, zaviti v spanje, skrivnostnost._NEWLINE_Michieli je zapisal, da je Giorgione zapustil to delo nedokon\xc4\x8dano in da je krajino ter Kupida, ki je bil odstranjen pri obnovi, po njegovi smrti dokon\xc4\x8dal Tizian. Slika je vzorec Tizianove Venere iz Urbina in je bila zgled \xc5\xa1e mnogim drugim slikarjem v \xc5\xa1oli, vendar nobena ni dosegla slave prve. Zasnova idealizirane lepote je izzvana v nedol\xc5\xbenosti zami\xc5\xa1ljene Judit iz muzeja Ermita\xc5\xbe, veliki sliki, ki ka\xc5\xbee posebne lastnosti Giorgionejevega barvnega bogastva in krajinske romantike, hkrati pa dokazuje, da sta \xc5\xbeivljenje in smrt tovari\xc5\xa1a, ne pa sovra\xc5\xbenika._NEWLINE_Poleg oltarjev in fresk so vsa Giorgionejeva ohranjena dela majhne slike, namenjene za premo\xc5\xbene bene\xc5\xa1ke zbiralce. Ve\xc4\x8dina je manj\xc5\xa1a kot 60 cm. Ta trg je bil v vzponu v zadnji polovici 15. stoletja v Italiji in \xc5\xa1e precej bolj na Nizozemskem. Giorgione je bil prvi veliki italijanski slikar, ki je osredoto\xc4\x8dil svoje delo na to tematiko v takem obsegu. Kmalu po njegovi smrti se je velikost slik za\xc4\x8dela pove\xc4\x8devati z blaginjo in pala\xc4\x8dami pokroviteljev._NEWLINE_Nevihta je imenovana prva pokrajina v zgodovini zahodnega slikarstva. Predmet te slike je nejasen, vendar je njeno umetni\xc5\xa1ko mojstrstvo o\xc4\x8ditno. Nevihta prikazuje vojaka in doje\xc4\x8do \xc5\xbeensko, vsakega na eni strani potoka, sredi ru\xc5\xa1evin mesta in prihajajo\xc4\x8do nevihto. Mno\xc5\xbeica simbolov na sliki ponuja veliko razlag, vendar nobena ni v celoti mogo\xc4\x8da. Teorija, da slika prikazuje dvojnost (mesto in dr\xc5\xbeava, mo\xc5\xa1ki in \xc5\xbeenska), je bila zavrnjena, ker je radiografija pokazala, da je v zgodnji fazi slikanja vojak na levi predstavljal golo \xc5\xbeensko.  Prevladujo\xc4\x8da zna\xc4\x8dilnost obeh slik je pre\xc5\xbeetost \xc4\x8dloveka z naravo, kar se ka\xc5\xbee v uporabi barve, ki ovija kraj in razpolo\xc5\xbeenje. Giorgione je odpravil risbo in naravo povzdignil v glavnega junaka slike._NEWLINE_Trije filozofi je enigmati\xc4\x8dna slika in pripisovanje Giorgioneju je \xc5\xa1e vedno sporno. Tri figure stojijo blizu temne prazne jame, med nastajanjem slike naj bi bil eden od njih celo Maver. V\xc4\x8dasih jih razlagajo kot simbole Platonove votline ali Treh kraljev. Zdi se, da so izgubili tipi\xc4\x8dno Giorgionejevo zasanjano razpolo\xc5\xbeenje, oja\xc4\x8deno z megleno svetlobno, zna\xc4\x8dilnostjo njegovih drugih pokrajin, kot je Pastirski koncert, ki je zdaj v Louvru. Slednji "razkriva bene\xc4\x8dansko ljubezen teksture", ker slikar "poka\xc5\xbee skoraj otipljiv videz mesa, blaga, lesa, kamna in listja".  Slika je brez ostrih kontur in obravnavanje pokrajine lahko primerjamo s pastoralno poezijo, zato tak naslov._NEWLINE_Giorgione in mladi Tizian sta revolucionarno uvedla \xc5\xbeanr portreta. Tako je izredno te\xc5\xbeko in v\xc4\x8dasih preprosto nemogo\xc4\x8de razlikovati Tizianova zgodnja dela od Giorgionejevih. Nobena od Giorgionejevih slik ni podpisana in samo ena ima zanesljiv datum,   njegov portret Laure (1. junij 1506), ki je eden prvih, ki ga je naslikal v "modernem na\xc4\x8dinu" ter ga odlikujejo dostojanstvo, jasnost in prefinjena karakterizacija. \xc5\xa0e presenetljivej\xc5\xa1i je Portret mladeni\xc4\x8da, danes v Berlinu, ki ga umetnostni zgodovinarji opisujejo kot "nepopisno subtilno izra\xc5\xbeanje vedrine in negibne funkcije z dodanim izklesanim u\xc4\x8dinkom silhuete in modeliranja"._NEWLINE_Teme njegovih posvetnih likov na slikah je te\xc5\xbeko zaznati. Morda se najprej postavi vpra\xc5\xa1anje, ali jim je bil sploh dan poseben pomen. Mnogi umetnostni zgodovinarji trdijo, da ne: "Najbolj\xc5\xa1i dokaz je morda, da slike niso bile posebej ezoteri\xc4\x8dne v svojem pomenu, dejstvo pa je, da so bile njegove slogovne inovacije \xc5\xa1iroko sprejete, zna\xc4\x8dilne za skoraj vse bene\xc5\xa1ko posvetno slikarstvo v prvi polovici 16. stoletja."\n_START_SECTION_\nPripisi\n_START_PARAGRAPH_\nTe\xc5\xbeava pri zagotavljanju dokumentiranih pripisov delom Giorgioneja je nastala kmalu po njegovi smrti, ko so nekaj njegovih slik dopolnili drugi umetniki in je njegov precej\xc5\xa1en ugled tudi privedel do zelo zgodnje napa\xc4\x8dne trditve pripisov. Glavnina dokumentacije za slike v tem obdobju se nana\xc5\xa1a na velike provizije cerkve ali vlade. Za majhne zasebne slike, ki sestavljajo glavnino Giorgionejevega opusa, je vedno veliko manj verjetno, da so zabele\xc5\xbeene. Drugi umetniki, ki so nadaljevali delo v njegovem slogu naslednja leta in verjetno do sredine stoletja, so razlog za zavajajo\xc4\x8de podatke. _NEWLINE_Prvotna dokumentacija za pripisovanje izhaja od bene\xc5\xa1kega zbiralca Marcantonia Michielija. V pojasnilih, ki segajo v leta 1525\xe2\x80\x931543, je 12 slik in ena risba opredeljenih za Giorgionejeve, od katerih so umetnostni zgodovinarji pet ohranjenih slik skoraj soglasno potrdili kot njegova dela: Nevihta, Trije filozofi, Spe\xc4\x8da Venera, Fant s pu\xc5\xa1\xc4\x8dico in Pastir s flavto (zadnje ne potrjujejo vsi). Michieli opisuje, da je filozofe dokon\xc4\x8dal Sebastiano del Piombo in Venero Tizian (zdaj je splo\xc5\xa1no sprejeto, da je Tizian narisal krajino). Nekateri novej\xc5\xa1i umetnostni zgodovinarji pripisujejo Tizianu tudi Tri filozofe. Nevihta je torej le ena od skupine splo\xc5\xa1no sprejetih, da je v celoti Giorgionejeva. Dunajska Laura je delo s podpisom Giorgioneja (na hrbtni strani). Zgodnjih nekaj slik v galeriji Uffizi so obi\xc4\x8dajno sprejete._NEWLINE_Po tem stvari postanejo bolj zapletene, kot je razvidno iz Vasarijeve knjige. V prvi izdaji (1550) je sliko Kristus, ki nosi kri\xc5\xbe pripisal Giorgioneju; v drugi izdaji (kon\xc4\x8dana leta 1568) je pripisano avtorstvo razli\xc4\x8dno, v Giorgionejevi biografiji, ki je bila natisnjena 1565, je pripisana njemu, v natisnjeni leta 1567 pa Tizianu. Ker je obiskal Benetke med tema letoma, je morda Vasari dobil razli\xc4\x8dne podatke.  Negotovost pri razlikovanju med slikarstvom Giorgioneja in mladim Tizianom je najbolj o\xc4\x8ditna na sliki Pastoralni koncert, opisana leta 2003 kot "morda najspornej\xc5\xa1i problem pripisovanja v celotni italijanski renesan\xc4\x8dni umetnosti", vendar prizadene veliko slik iz zadnjih Giorgionejevih let. Pastoralni koncert je majhna skupina slik, ki vklju\xc4\x8duje tudi Marijo z detetom s svetim Antonom in svetim Rokom v Pradu, ki so zelo blizu slogu in po mnenju Charlesa Hopa so bile "bolj in bolj pogosto pripisane Tizianu. Vendar nih\xc4\x8de ni bil sposoben ustvariti koherentnega zaporedja Tizianovih zgodnjih del, ki vklju\xc4\x8duje tiste, ki se prilegajo znanim dejstvom o njegovi karieri. Morda je Pastoralni koncert in druge podobne slike naslikal tretji umetnik, neznani Domenico Mancini ..." _NEWLINE_Tudi Giulio Campagnola, znan kot graver, ki je prena\xc5\xa1al Giorgionejev slog v grafiko, je v\xc4\x8dasih omenjen, a nobena slika ni dokumentirana kot njegova._NEWLINE_V zgodnej\xc5\xa1e obdobje v Giorgionejevi kratki karieri spada skupina slik, v\xc4\x8dasih opisana kot Skupina Allendale po Allendale, Kristusovo rojstvo (ali Allendale, \xc4\x8ca\xc5\xa1\xc4\x8denje pastirjev pravilneje), v Narodni galeriji umetnosti v Washingtonu. Ta skupina vklju\xc4\x8duje sliko Sveta dru\xc5\xbeina in \xc4\x8ca\xc5\xa1\xc4\x8denje Svetih treh kraljev v Narodni galeriji v Londonu. Ta skupina, ki zdaj pogosto vklju\xc4\x8duje podobno \xc4\x8ca\xc5\xa1\xc4\x8denje pastirjev na Dunaju, je obi\xc4\x8dajno vklju\xc4\x8dena (pogosteje) ali izklju\xc4\x8dena iz Giorgionejevega opusa._NEWLINE_Kljub temu da Giorgioneja sodobni pisatelji \xc4\x8dastijo kot veliko ime v Italiji, je manj znan \xc5\xa1ir\xc5\xa1emu svetu in mnoge njegove (verjetne) slike so bile pripisane drugim. Judit iz Ermita\xc5\xbea je na primer dolgo veljala za Rafaelovo, dresdenska Venera za Tizianovo. V poznem 19. stoletju se je za\xc4\x8delo veliko o\xc5\xbeivljanje Giorgioneja. Kljub temu pa je \xc5\xa1e vedno \xc5\xbeivo ve\xc4\x8d kot stoletje dolgo obdobje sporov in polemik. Veliko slik stoletja, pripisanih Giorgioneju, zlasti portreti, so zdaj izklju\xc4\x8deni iz njegovega opusa, vendar je razprava \xc5\xa1e ostrej\xc5\xa1a kot takrat. Dejansko sta dve podro\xc4\x8dji, na katerih se borijo: slike z liki in krajinami ter portreti.\n_START_SECTION_\nZapu\xc5\xa1\xc4\x8dina\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8ceprav je umrl pri 33-tih, je zapustil trajno zapu\xc5\xa1\xc4\x8dino, ki se je razvila s Tizianom in umetniki 17. stoletja. Giorgione nikoli ni podrejal linij in barve arhitekturi, umetni\xc5\xa1ki u\xc4\x8dinek ni dose\xc5\xbeen s sentimentalno predstavitvijo. Bil je verjetno prvi italijanski slikar pokrajine z liki premi\xc4\x8dne slike v svojih okvirjih brez nabo\xc5\xbene, alegori\xc4\x8dne ali zgodovinske vsebine, prvi, katerega barve so bile strastne, sijo\xc4\x8de in mehke intenzivnosti, ki je tako kmalu postala delo vse bene\xc5\xa1ke \xc5\xa1ole._NEWLINE_Da bi izpolnil pri\xc4\x8dakovanja in potrebe \xc4\x8dasa, je umetnik izdelal slog, imenovan giorgionismus. Med umetniki, ki so sledili temu slogu, so: Marco Basaiti, Vincenzo Catena, Girolamo Savoldo, Girolamo Romani, Bartolomeo Veneto, Giovanni Cariani, Palma Vecchio in Bonifazio Veronese. Iz Benetk se je giorgionismus raz\xc5\xa1iril po Ferrari, kjer je vplival na slikarstvo Dossa Dossija. V 17. stoletju se je zanj zanimal Pietro della Vecchia kot italijanski slikar baro\xc4\x8dnega obdobja.'