b'\n_START_ARTICLE_\nBrez\xc5\xbei\xc4\x8dni prenos podatkov\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nNa podro\xc4\x8dju telekomunikacij poznamo brez\xc5\xbei\xc4\x8dni prenos \xc5\xbee ve\xc4\x8d kot sto let. Od kar je Guglielmo Marconi leta 1895 na 100 metrski razdalji brez\xc5\xbei\xc4\x8dno poslal Morsejev znak \xe2\x80\x9cs\xe2\x80\x9d, ki ga prestavljajo tri zaporedne pike, se je brez\xc5\xbei\xc4\x8dna komunikacija raz\xc5\xa1irila na vsa podro\xc4\x8dja  \xc4\x8dlovekovega \xc5\xbeivljenja . Komercialne, zabavne, profesionalne, voja\xc5\xa1ke in privatne osebne informacije potujejo po nedolo\xc4\x8dljivo obse\xc5\xbenih brez\xc5\xbei\xc4\x8dnih komunikacijskih sistemih. Zato ni ni\xc4\x8d presenetljivega, da v ra\xc4\x8dunalni\xc5\xa1kih povezavah pridobivajo vedno ve\xc4\x8djo izjemno komunikacijsko vlogo.\n_START_SECTION_\nUporaba\n_START_PARAGRAPH_\nBrez\xc5\xbei\xc4\x8dne povezave se uporabljajo tudi za komunikacijo med ra\xc4\x8dunalniki v ra\xc4\x8dunalni\xc5\xa1kih omre\xc5\xbejih. Na krajih kjer je  kabelska povezava draga ali celo neizvedljive (Antarktika, Arktika, pu\xc5\xa1\xc4\x8dave in pragozdovi), je brez\xc5\xbei\xc4\x8den prenos signala zelo priro\xc4\x8den oz. edina in najbolj\xc5\xa1a mo\xc5\xbenost. Vedno ve\xc4\x8d je teh povezav tudi v mestnem okolju in v zgradbah. Brez\xc5\xbei\xc4\x8dne naprave lahko uporabljamo tudi med prevozom(npr. v avtu, ladji, vlaku...).\n_START_SECTION_\nRadijski prenos signala\n_START_PARAGRAPH_\nV anteni oddajnika se elektri\xc4\x8dni signal pretvori v elektromagnetne valove. Od valovi potujejo na velike razdalje do antene sprejemnika, kjer se signal pretvori nazaj v elektri\xc4\x8dnega.\n_START_SECTION_\nOpti\xc4\x8dni prenos signala\n_START_PARAGRAPH_\nLaserski prenos informacij s svetlobnimi valovi je enosmeren in usmerjen v ravni \xc4\x8drti. Na oddajni strani je laser na sprejemni pa fotodetektor, ki ta signal ujame. Omogo\xc4\x8da \xc5\xa1iroko pasovno \xc5\xa1irino z nizkimi stro\xc5\xa1ki monta\xc5\xbee, vzdr\xc5\xbeevanja in uporabe. Sistem je najve\xc4\x8dkrat name\xc5\xa1\xc4\x8den na visokih zgradbah, stolpih ali kandelabrih. Za dvosmerni prenos morata biti na obeh straneh name\xc5\xa1\xc4\x8dena laserski oddajnik in svetlobni detektor. Po istem kanalu laserskega sistema lahko hkrati poteka komunikacija mnogih telefonskih, radijskih, TV in informacijskih povezav. Slaba  lastnost takih povezav pa je njegova ob\xc4\x8dutljivost na temperaturne, svetlobne in druge vremenske razmere  pa tudi ker zahteva izjemno natan\xc4\x8dno usmerjenost \xc5\xbearka. Prenos lahko omejita \xc5\xbee de\xc5\xbe ali gosta megla. Okoljske razmere torej mo\xc4\x8dno vplivajo na \xc5\xbearek, saj ga preusmerijo in tako prekinejo povezavo.\n_START_SECTION_\nSatelitski prenos signala\n_START_PARAGRAPH_\nOsnova komunikacijskega satelita je mikrovalovni repetitor z izjemno \xc5\xa1iroko pasovno \xc5\xa1irino. To je naprava, ki sprejme signal in ga posreduje z isto frekvenco naprej, lahko ga tudi oja\xc4\x8da. Vsebuje tudi mnogo transponderjev. To so naprave, ki signal sprejmejo, ga oja\xc4\x8dajo ter po\xc5\xa1ljejo nazaj na zemljo na drugi frekvenci. Poznamo tri vrste satelitov. Ti so geostacionarni, ki so od Zemlje oddaljeni 35.000 km in se gibljejo z enako hitrostjo kot Zemlja zato jih vedno vidimo na istem mestu.  Za brezhibno komunikacijo so potrebni trije sateliti. Naslednja vrsta so MEO (Medium Earth Aerospace Orbit) in se nahajajo v srednji zemljini orbiti na vi\xc5\xa1ini 10.000 km. Za prenos je potrebnih 10 satelitov. Zadnja vrsta so LEO (Lower Earth Aerospace Orbit) in se nahajajo v spodnji zemljini orbiti na vi\xc5\xa1ini 5.000 km.  Za pokrivanje signala prek celotne oble je potrebnih 50 satelitov. Satelitski prenosi, posebej tisti z vi\xc5\xa1jimi frekvencami potrebujejo izjemno malo mo\xc4\x8di, 1W ali celo manj za prenos. Uporabljamo jih za telefonske, radijske, TV in povezave informacijskih omre\xc5\xbeij. Zaradi cenenih in preprostih komunikacij satelitske povazave mo\xc4\x8dno konkurirajo povezavam z opti\xc4\x8dnimi vlakni.'