b'\n_START_ARTICLE_\nJulij Kleinmayr\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je o\xc4\x8detu Jo\xc5\xbeefu, kmetu iz Novega Be\xc4\x8deja v Vojvodini, in materi Jo\xc5\xbeefi Graul iz Vi\xc5\xa1nje Gore. Osnovno \xc5\xa1olo je dokon\xc4\x8dal v Vi\xc5\xa1nji Gori. Gimnazijo je od leta 1858 do 1866 obiskoval v Ljubljani. V letih od 1866 do 1871 je na Dunaju in v Gradcu \xc5\xa1tudiral zgodovino in slavistiko. Leta 1871 je postal profesor pripravnik na gimnaziji v Celovcu. Po delnem usposobljenostnem izpitu (za ni\xc5\xbeje razrede srednjih \xc5\xa1ol) je od leta 1877 do 1882 slu\xc5\xbeboval kot za\xc4\x8dasni u\xc4\x8ditelj sloven\xc5\xa1\xc4\x8dine na u\xc4\x8ditelji\xc5\xa1\xc4\x8du v Kopru in od leta 1882 do 1890 v Gorici, nakar so mu spregledali izpit in ga spet poslali na u\xc4\x8ditelji\xc5\xa1\xc4\x8de v Koper, kjer je kot stalni u\xc4\x8ditelj pou\xc4\x8deval do upokojitve jeseni leta 1898._NEWLINE_Bil je vnuk zalo\xc5\xbenika in tiskarja Ignaca pl. Kleinmayrja in o\xc4\x8de pisatelja ter pedagoga Ferda Kleinmayrja.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nPripravil je 2. izdajo Jane\xc5\xbei\xc4\x8devega Nem\xc5\xa1ko-slovenskega slovarja (1874), vendar ni preu\xc4\x8dil metode, po kateri je Jane\xc5\xbei\xc4\x8d \xc5\xbee predelal svoj slovar (1867), zato je pustil v njem veliko Pohlinovih in hrva\xc5\xa1kih besed. Slovarju je napisal predgovor in mu dodal Spisek nekaterih delavcev na slovenskem slovstvenem polji. Ta spisek je popravil, dopolnil in izdal kot Pripomo\xc4\x8dek zgodovini slovenskega slovstva. V knji\xc5\xbeici je po abecednem redu navedenih 187 pesnikov in pisateljev z osnovnimi podatki, 25 slikarjev, kiparjev in skladateljev, seznam dru\xc5\xa1tev in \xc4\x8dasopisov ter kratek sestavek O pisavi s cirilico, gr\xc5\xa1kimi \xc4\x8drkami in slovensko gajico. Knji\xc5\xbeico je izdal v prepri\xc4\x8danju,\xc2\xa0\xc2\xbbda tudi majhen spisek na\xc5\xa1ih imenovanja vrednih slovstvenih delavcev nekako vzgaja in je v malej obliki neke vrednosti za \xc5\xa1olo in dom\xc2\xab. Pisal je informativne literarnozgodovinske, zgodovinske in biografske \xc4\x8dlanke in jih objavljal v \xc4\x8dasopisih in \xc4\x8dasnikih So\xc4\x8da, Besednik, Edinost, Slovenski narod, Stritarjev Zvon, Kres idr. Na Koro\xc5\xa1kem je zbiral ljudske pesmi, ki jih je deloma objavil v Kresu (1881) deloma pa jih je skupaj z zbirkami u\xc4\x8dencev izro\xc4\x8dil Karlu \xc5\xa0treklju za objavo v Slovenskih narodnih pesmih._NEWLINE_Njegovo glavno delo je Zgodovina slovenskega slovstva (226 str.), sestavljena po biografsko-bibiliografski metodi. V delu je slovensko slovstvo razdelil v dve veliki obdobji: v staroslovensko slovstvo (do leta 1550) in novoslovensko slovstvo (1550\xe2\x80\x931881), ki ga je naprej delil v 3 obdobja: 1550\xe2\x80\x931770, 1770\xe2\x80\x931843 in 1843\xe2\x80\x931881. Za \xc4\x8copom (\xc5\xa0af\xc3\xa1rikom) je to prvi poskus, da bi se podala celotna slovenska literarna zgodovina v slovenskem jeziku, a se naj ne bi najbolj posre\xc4\x8dil. \xc5\xbde sodobniki so delo odklanjali, najostreje Fran Levstik v Ljubljanskem zvonu (1881). O\xc4\x8ditali so mu, da je v delu zagre\xc5\xa1il nekatere napake, vklju\xc4\x8dil preve\xc4\x8d manj pomembnih piscev in skromno ozna\xc4\x8dil pomembnej\xc5\xa1e. Menili so, da so avtorju manjkali knji\xc5\xbeevni pripomo\xc4\x8dki, znanstvena erudicija, znanje in kriti\xc4\x8dnost.'