b"\n_START_ARTICLE_\nLiutprand\n_START_SECTION_\nOtro\xc5\xa1tvo\n_START_PARAGRAPH_\nLiutprandovo otro\xc5\xa1tvo ni bilo obetavno. Njegovega o\xc4\x8deta Anspranda, vojvodo Astija in nekaj \xc4\x8dasa kralja Langobardov, je langobardski kralj Aripert II. pregnal med Bavarce, brata oslepil, materi Teodaradi in sestri Avrori pa odrezal nosova in u\xc5\xa1esa. Liutprandu je priznesel, ker se mu je zaradi mladosti zdel nenevaren. Aripert ga je osvobodil in mu dovolil oditi k o\xc4\x8detu na Bavarsko.\n_START_SECTION_\nVladanje\n_START_PARAGRAPH_\nLiutprandova vladavina se je za\xc4\x8dela dan pred o\xc4\x8detovo smrtjo, ko ga je plemstvo ob o\xc4\x8detovi smrtni postelji izvolili za kralja. Njegova vladavina je trajala enain\xc5\xa1tirideset let. V Langobardskem kraljestvu so ga imeli za zakonodajalca neopore\xc4\x8dnega katoli\xc5\xa1tva.\n_START_SECTION_\nOdnosi z bavarskimi Agilolfingi\n_START_PARAGRAPH_\nNa za\xc4\x8detku vladavine je bil Liutprandov glavni zaveznik med sosednjimi vladarji frankovski vojvoda Teodo I. Bavarski, ki ga je med o\xc4\x8detovim in njegovim za\xc4\x8dasnim izgnanstvom leta 702 vzel pod svojo za\xc5\xa1\xc4\x8dito in mu nato pomagal priti na langobardski prestol. Prijateljstvo so kasneje utrdili z Liutprandovo poroko z Guntrudo Agilolfin\xc5\xa1ko. Sr\xc5\xbe Teodove politike je bilo upiranje merovin\xc5\xa1kim majordomom in njihovemu prodiranju na ozemlje severno od Alp, s katerim Liutprand ni imel nobene zveze, in obvladovanje strate\xc5\xa1kih gorskih prelazov v vzhodnih Alpah, ki jih je obvladoval prav on. Spomladi leta 712 so Teodov sin Teodebert Bavarski, Ansprand in Liutprand napadli langobardske trdnjave, prisilili Ariperta II. na beg in na oblast v Pavii vrnili ansprandove prista\xc5\xa1e. _NEWLINE_Teodo je leta 717 ali 718 umrl. Pod njegovimi nasledniki so vezi Agilolfingov z Langobardi oslabele. Liutprand je do leta 726, ko ga je zmotila politika Bizantinskega cesarstva, vso voja\xc5\xa1ko mo\xc4\x8d posve\xc4\x8dal osvajanju bavarskih gradov ob reki Adi\xc5\xbei.\n_START_SECTION_\nVojne z Bizantinci\n_START_PARAGRAPH_\nLiutprand na za\xc4\x8detku svoje vladavine ni napadal niti Ravenskega eksarhata niti pape\xc5\xa1tva, dokler ni bizantinski cesar Leon III. objavil enega od svojih \xc5\xa1tevilnih ediktov, s katerim je prepovedal \xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8denje svetih podob. Pape\xc5\xbe Gregor II. je ukazal svojim vernikom, naj se upre bizantinskemu neapeljskemu vojvodi Ekshiliratu, ki je posku\xc5\xa1al udejaniti cesarjev odlok. Vojvodo je nasilna drhal ubila. Liutprand je izkoristil nerede na jugu Apeninskega polotoka in napadel bizantinske posesti v Emiliji. Leta 727 je pre\xc4\x8dil Pad in osvojil Bologno, Osimo, Rimini, Ancono  in nekaj drugih mest v Emiliji in Pentapolisu. Osvojil je tudi ravensko morsko pristani\xc5\xa1\xc4\x8de Classe, same Ravene pa ne. Leta 737 so ravenskega eksarha v neredih ubili in mesto se je brez ve\xc4\x8djega odpora vdalo. _NEWLINE_V letih 713 do 719 so se za\xc4\x8deli prvi mavrski plenilski pohodi z Balearskih otokov na Korziko, zato je Liutprand kot za\xc5\xa1\xc4\x8ditnik katoli\xc5\xa1ke cerkve in vere okrog leta 725 zasedel Korziko, ki je bila uradno pod bizantinsko oblastjo. Korzika je ostala del Langobardskega kraljestva \xc5\xa1e potem, ko so Langobardsko kraljestvo osvojili Franki. Langobardi in cerkev so imeli na otoku obse\xc5\xbene posesti in zato pomemben dru\xc5\xbeben polo\xc5\xbeaj._NEWLINE_Ko so Sardinijo napadli Saraceni, je Liutprand okrog leta 720 odkupil relikvije svetega Avgu\xc5\xa1tina. Z velikim pompom jih je prenesel v Pavio in jih shranil v cerkvi svetega Petra, ki je takrat postala pavijska stolnica. Pavel Diakon pi\xc5\xa1e, da so relikvije z otoka prenesli z veliko naglico in velikimi stro\xc5\xa1ki.\n_START_SECTION_\nDonacija Sutrija\n_START_PARAGRAPH_\nPo zmagi nad Bizantinci, ki so jo dokon\xc4\x8dali njegovi nasledniki z osvojitvijo Ravenskega eksarhata, je za\xc4\x8del Liutprand po Vii Cassii prodirati proti Rimu. V starodavnem mestecu Sutri se je leta 728 sre\xc4\x8dal s pape\xc5\xbeem Gregorjem II. in se z njim sporazumel, da bo pape\xc5\xa1tvu \xc2\xbbkot darilo bla\xc5\xbeenima apostoloma Petru in Pavlu\xc2\xab.  prepustil Sutri in nekaj drugih hribovskih mest v Laciju. Darilo je pomenilo prvo \xc5\xa1iritev pape\xc5\xa1kega ozemlja preko meja Rimske vojvodine in hkrati za\xc4\x8detek Pape\xc5\xa1ke dr\xc5\xbeave. _NEWLINE_Bizantinski cesar Leon III.  je medtem za ravenskega eksarha imenoval Evtihija in ga poslal v Italijo, da bi prevzel oblast. Ko je Evtihij priplul v Neapelj, se je Liutprand z njim dogovoril, da bo napadel pape\xc5\xbea, \xc4\x8de mu bodo Bizantinci pomagali podjarmiti kljubovalni neodvisni langobardski vojvodini Spoleto in Benevento. Trasimund II. Spoletski in Godeskalk Beneventski sta se vdala, vendar langobardska oblast v obeh vojvodinah ni traja dolgo. Novi eksarh je sklenil zavezni\xc5\xa1tvo s pape\xc5\xbeem in se odpravil na pohod na Rim.\n_START_SECTION_\nOdnosi s Franki\n_START_PARAGRAPH_\nPo mrti Teoda Bavarskega leta 716 se je Liutprand obrnil od svojih nekdanjih zveznikov Agilolfingov proti frankovskemu majordomu  Karlu Martelu, \xc4\x8digar sin Pipin Mali ga je ob polnoletnosti posinovil in oboro\xc5\xbeil. Leta 733 objavil  Notitia de actoribus regis (Navodila za kraljeve uradike), paket \xc5\xa1estih zakonov, ki so imeli obliko kasnej\xc5\xa1ih frankovskih kapitularjev. Z njimi je posku\xc5\xa1al obrzdati prila\xc5\xa1\xc4\x8danje javnih zemlji\xc5\xa1\xc4\x8d s strani lokalnih upravnikov. _NEWLINE_Leta 735-736 ga je resna bolezen spodbudila, da je za svojega sovladarja imenoval ne\xc4\x8daka Hildepranda. Leta 736-737 je z vojsko pre\xc5\xa1el Alpe in pomagal Karlu Martelu izgnati Mavre iz pokrajin Aix-en-Provence in  Arles._NEWLINE_Leta 738 je dolgoletni mir prekinil vojvoda Spoleta Trasimund II.. Ko je Liutprand upor zadu\xc5\xa1il je za vojvodi Beneventa in Spoleta imenoval svoja ne\xc4\x8daka, prej\xc5\xa1nja pa sta pobegnila v Rim in dobila za\xc5\xa1\xc4\x8dito pape\xc5\xbea Gregorja III.. Liutprand je zatem takoj za\xc4\x8del osvajati Ducatus Romanus \xe2\x80\x93 Rimsko vojvodino, ozemlje okrog Rima. Po osvojitvi Orte in Bomarza je za\xc4\x8del oblegati Rim. Pape\xc5\xbe je za pomo\xc4\x8d zaprosil Karla Martela in mu obljubil svojo za\xc5\xa1\xc4\x8dito na tem in drugem svetu. Pape\xc5\xbeevo spremno pismo, v katerem Karla naslavlja s patricijem, se je ohranilo. Gregorjeva protilangobardska retorika je bila absurdna, saj je Liutprand nameraval samo soditi upornima vojvodoma. Karel je ignoriral pape\xc5\xbeeve pretirane obto\xc5\xbebe svojega nekdanjega zaveznika in mu poslal delegacijo, ki naj bi posredovala med sprtima stranema. Pape\xc5\xbe in Karel Martel sta umrla \xc5\xa1e preden je bil dose\xc5\xbeen kak\xc5\xa1en napredek.\n_START_SECTION_\nSmrt\n_START_PARAGRAPH_\nKmalu po smrti pape\xc5\xbea Gregorja III. leta 741, je bil na apostolski sede\xc5\xbe izvoljen pape\xc5\xbe Zaharija, s katerim je Liutprand sklenil dvajsetleten mir in mu vrnil zasedena mesta v Rimski vojvodini. Kmalu zatem se je njegovo kraljevanje mirno kon\xc4\x8dalo. Po mnogih letih vladanja, v katerih je osvojil skoraj cel Apeninski polotok, je leta 744 umrl. Pokopali so ga v cerkvi San Pietro in Ciel d'Oro v Pavii."