b'\n_START_ARTICLE_\nKulturna industrija\n_START_PARAGRAPH_\nKulturna industrija je pojem, ki sta prvi\xc4\x8d predstavila Theodor Adorno (1903-1969) in Max Horkheimer (1895-1973) v knjigi Dialektik der Aufkl\xc3\xa4rung. Sprva sta Adorno in Horkheimer razmi\xc5\xa1ljala o pojmu mass culture (masovna kultura), vendar sta se nato zaradi ve\xc4\x8dje jasnosti odlo\xc4\x8dila za pojem kulturna industrija._NEWLINE_Avtorja sta rokopis, ki je vklju\xc4\x8deval tudi poglavje\xc2\xa0\xc2\xbbkulturna industrija\xc2\xab, prvi\xc4\x8d izdala leta 1944 pod naslovom Philosophische Fragmente, v sedaj znanem naslovu pa je knjiga prvi\xc4\x8d iz\xc5\xa1la leta 1947 v Amsterdamu. Bolj poznana je postala \xc5\xa1ele z letom 1969 (glej tudi Welty, 1984)._NEWLINE_V slovenskem prevodu je knjiga Dialektik der Aufkl\xc3\xa4rung iz\xc5\xa1la leta 2002 pri ljubljanski zalo\xc5\xbebi Studia Humanitatis pod naslovom Dialektika razsvetljenstva: Filozofski fragmenti.\n_START_SECTION_\nKoncept kulturne industrije\n_START_PARAGRAPH_\nV sodobni dru\xc5\xbebi, kot jo vidita Adorno in Horkheimer, je posameznik dale\xc4\x8d od svobodnega ali samostojnega. Toliko bolj kot kadarkoli poprej je namre\xc4\x8d podrejen nujnim, vnaprej znanim vzorcem, ki so mu vsiljeni preko totalne mo\xc4\x8di kapitala._NEWLINE_V tej dru\xc5\xbebi ni pomemben posameznik, vsaj industriji ne, ampak je le drugotnega pomena. Najpomembnej\xc5\xa1i je zmeraj profit in reprodukcija oziroma ve\xc4\x8danje tega profita. Industrijo ljudje zanimajo le v kolikor in dokler so njene stranke, potem pa se vez prekine._NEWLINE_Temu je popolnoma podrejena tudi kultura, ki jo zato avtorja ena\xc4\x8dita z industrijo. Kultura ni ni\xc4\x8d ve\xc4\x8d kot biznis, je v slu\xc5\xbebi dru\xc5\xbebeno-ekonomskega sistema, vrvice pa vle\xc4\x8de elita oziroma gospostvo; se pravi tisti, ki vladajo dru\xc5\xbebi. Zaradi teh dejstev je kulturna industrija tudi zaznamovana s podobnostjo, v svojem bistvu je homogena, identi\xc4\x8dna, ponavljajo\xc4\x8da, enoli\xc4\x8dna ter seveda nujno predvidljiva. A ta venomer isti vsakdanjik prav ta industrija vedno znova ponuja kot neki nov\xc2\xa0\xc2\xbbraj\xc2\xab. (Adorno in Horkheimer 2002)_NEWLINE_Treba je opozoriti, da se pojma industrija v kontekstu, ki ga uporabljata Adorno in Horkheimer, ne sme jemati dobesedno. Nana\xc5\xa1a se predvsem na enakost izdelkov in njihovo standardizacijo, prav tako pa na razli\xc4\x8dne tehnike njihovega distribuiranja in promocije. Pojem se ne navezuje nujno na samo produkcijo. Ni nujno torej, da glasbeni izdelek na primer dejansko ustvari neka kulturna industrija, se pravi morda korporacija ali glasbena zalo\xc5\xbeba, prav lahko jih ustvarjajo tudi posamezniki. Bistvena je standardizacija izdelkov, ki je potrebna zaradi masovne potro\xc5\xa1nje. (Welty 1984)\n_START_SECTION_\nNaloga kulturne industrije\n_START_PARAGRAPH_\nGlavna naloga kulturne industrije je ustvarjanje umetnih potreb med ljudmi, da se njeni produkti prodajajo in prina\xc5\xa1ajo vklju\xc4\x8denim akterjem profit. Po drugi strani pa se mora ta industrija tudi prilagajati potrebam ljudi._NEWLINE_\xc2\xbbV sistemu (je) vsebovana nujnost, da se potro\xc5\xa1nika ne izpusti iz rok, da se ga niti za trenutek ne navda s slutnjo o mo\xc5\xbenosti odpora. Na\xc4\x8delo narekuje, da mu je vse potrebe sicer treba predstaviti kot take, da jim lahko zadosti kulturna industrija, po drugi strani pa te potrebe prirediti tako, da samega sebe ob\xc4\x8duti samo \xc5\xa1e kot ve\xc4\x8dnega potro\xc5\xa1nika, kot objekt kulturne industrije.\xc2\xab_NEWLINE_(Adorno in Horkheimer 2002, 154)_NEWLINE__NEWLINE_Gre torej za za\xc4\x8daran krog nami\xc5\xa1ljenih in nenami\xc5\xa1ljenih potreb, v samem jedru pa je reprodukcija obstoje\xc4\x8dega sistema ter razmerij. V primeru nasprotovanja tej temeljni miselnosti kulturna industrija (glasbenega, filmskega ali kak\xc5\xa1nega drugega\xc2\xa0\xc2\xbbkulturnega\xc2\xab) izdelka preprosto ne spusti skozi, saj bi lahko \xc5\xa1kodoval sistemu. V primeru da nekaj ni popolnoma konformno, je obsojeno na ekonomsko ter posledi\xc4\x8dno duhovno nemo\xc4\x8d._NEWLINE_\xc2\xbbKar se upira, sme pre\xc5\xbeiveti samo tako, da se pridru\xc5\xbei. Ko ga kulturna industrija registrira v njegovi razli\xc4\x8dnosti, \xc5\xbee spada zraven, tako kot zemlji\xc5\xa1ki reformator h kapitalizmu.\xc2\xab_NEWLINE_(Adorno in Horkheimer 2002, 144)_NEWLINE__NEWLINE_Umetniki zato \xc2\xbbbrez ugovora zapisujejo povr\xc5\xa1ino dru\xc5\xbebene realnosti\xc2\xab (Adorno in Horheimer 2002, 137) in ne tisto pravo realnost, menita Adorno in Horkheimer. Kot vsak se tudi ta sistem torej ho\xc4\x8de \xc4\x8dim bolj u\xc4\x8dinkovito ohranjati in v to vlaga razli\xc4\x8dna sredstva. (Welty 1984)\n_START_SECTION_\nPosledice teorije\n_START_PARAGRAPH_\nNajbolj o\xc4\x8ditna posledica, ki jo kulturna industrija pusti na ljudeh, je manipulacija ljudskih mas v pasivnost ..._NEWLINE_Kulturna industrija je pogon zabave,\xc2\xa0\xc2\xbblahke\xc2\xab\xc2\xa0umetnosti, sprostitve. Tukaj je, da zapolni prosti \xc4\x8das, ki ljudem preostane po mehaniziranem delovnem procesu, s tem pa obnavlja dru\xc5\xbebene odnose, stereotipe ter tudi samo kulturno industrijo._NEWLINE_Je brez vsebine, saj le-to nadome\xc5\xa1\xc4\x8da obledelo ospredje, ki kon\xc4\x8da v dolgo\xc4\x8dasju. To je neozdravljiva bolezen vse zabave, kratko\xc4\x8dasje namre\xc4\x8d mora stremeti proti dolgo\xc4\x8dasju, v nasprotnem primeru bi se zahtevalo dodaten napor, ki ga zahteva razmi\xc5\xa1ljanje. Tega posameznik seveda no\xc4\x8de vlo\xc5\xbeiti, saj ga vlaga skozi ves delovni \xc4\x8das. S tem se kulturna industrija in njena zabava pravzaprav v ni\xc4\x8demer ne lo\xc4\x8dita od mehaniziranega delovnega procesa; mora se gibati po ustaljenih tirih, pri \xc4\x8demer gre za kopijo delovnega procesa._NEWLINE_Kratko\xc4\x8dasiti se brez kakr\xc5\xa1nihkoli vlo\xc5\xbekov potemtakem pomeni strinjati se in posledi\xc4\x8dno pomeni tudi ne razmi\xc5\xa1ljati. Temeljni pomen kratko\xc4\x8dasja je nemo\xc4\x8d, resignacija, je osvoboditev od misli, pravzaprav je negacija misli in nujnost, da se pozabi trpljenje, tudi kadar ti bije v o\xc4\x8di._NEWLINE_Prosti \xc4\x8das je zato za avtorja parodija svobode, bistvena v vsem skupaj pa je apologija dru\xc5\xbebe, ki logi\xc4\x8dno sledi kadar ni kritike dru\xc5\xbebe. (Adorno in Horkheimer 2002, 147-150 in 156-157)\n_START_SECTION_\nPonoven razmislek o kulturni industriji\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1963 je imel Theodor Adorno predavanje preko radia na temo kulturne industrije. Tekst tega predavanja je bil objavljen \xc5\xa1tiri leta kasneje (glej vire za dostop do teksta)._NEWLINE_V njem se ponovno dotika vpra\xc5\xa1anj povezanih s kulturno industrijo, vendar velikih sprememb v teoriji glede na koncept iz leta 1944 ni predstavil._NEWLINE_Opozarja, da se na kulturne dobrine gleda preko (kupne) vrednosti in ne njihove specifi\xc4\x8dne vsebine, \xc5\xa1e posebej odkar se s kulturo tudi pre\xc5\xbeivlja. S tem se je izgubila avtonomija umetnin, ki je \xc5\xbee v\xc4\x8dasih ni bilo prav veliko, profitna naravnanost sistema pa je projicirana direktno na kulturne forme._NEWLINE_Theodor Adorno v tekstu tudi predstavi kulturno industrijo kot vseprisoten fenomen  in nakazuje, da je bolj malo indicev, da bi ji lahko\xc2\xa0\xc2\xbbu\xc5\xa1li\xc2\xab.'