b'\n_START_ARTICLE_\nFranc Rode\n_START_SECTION_\nOtro\xc5\xa1tvo in \xc5\xa1olanje\n_START_PARAGRAPH_\nNjegov stric (po mamini strani) je bil duhovnik in jezikoslovec Anton Breznik. Po koncu druge svetovne vojne je z mnogimi Slovenci od\xc5\xa1el v Argentino. \xc5\xa0tudiral je v Buenos Airesu, kjer je vstopil k lazaristom. Po devetletnem \xc5\xa1tudiju filozofije je od\xc5\xa1el na \xc5\xa1tudij v Rim, kjer je \xc5\xa1tudiral teologijo. \xc5\xa0tudij je nadaljeval v Parizu, kjer je leta 1963 promoviral za doktorja teologije. Njegova disertacija nosi naslov Le miracle dans la controverse mod\xc3\xa9rniste, obravnava pa modernisti\xc4\x8dno gibanje v Cerkvi.\n_START_SECTION_\nVrnitev v Slovenijo\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1965 se je vrnil v domovino in delal dve leti na pastoralnem podro\xc4\x8dju. Leta 1968 je postal honorarni predavatelj veroslovja in misiologije na Teolo\xc5\xa1ki fakulteti v Ljubljani. Pozneje je prevzel \xc5\xa1e predavanja iz modernega ateizma. Leta 1971 je napredoval v docenta in za\xc4\x8del predavati osnovno bogoslovje ter leta 1976 postal izredni profesor. Kot strokovnjak je bil leta 1973 imenovan za konsultatorja Tajni\xc5\xa1tva za neverne v Rimu. Od leta 1977 je bil \xc4\x8dlan podobnega tajni\xc5\xa1tva pri Jugoslovanski \xc5\xa1kofovski konferenci. Bil je tudi provincial slovenskih lazaristov, urednik revije Znamenje in Bogoslovnega vestnika. Mohorjeva dru\xc5\xbeba je leta 1978 izdala njegovo knjigo \xc5\xbdiva verstva, v Tinjah na Koro\xc5\xa1kem pa je iz\xc5\xa1el njegov Uvod v moderni ateizem. Veliko je deloval na teolo\xc5\xa1kih te\xc4\x8dajih za laike in predavanjih za \xc5\xa1tudente._NEWLINE_Njegov ne\xc4\x8dak je Tone Rode \xe2\x80\x93 pesnik, prevajalec in trenutni direktor Dru\xc5\xbeine.\n_START_SECTION_\nVisoke cerkvene funkcije\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1997 je na polo\xc5\xbeaju ljubljanskega nad\xc5\xa1kofa in ljubljanskega metropolita zamenjal Alojzija \xc5\xa0u\xc5\xa1tarja. Za \xc5\xa1kofovsko geslo si je izbral Trubarjev rek "Stati in obstati". Na tem polo\xc5\xbeaju je ostal do leta 2004, ko ga je nasledil Alojz Uran. 11. februarja 2004 ga je pape\xc5\xbe Janez Pavel II. imenoval za prefekta Kongregacije za ustanove posve\xc4\x8denega \xc5\xbeivljenja in dru\xc5\xbebe apostolskega \xc5\xbeivljenja. 24. marca 2006 ga je pape\xc5\xbe Benedikt XVI. na konzistoriju povi\xc5\xa1al v kardinala, s polnim naslovom kardinal diakon cerkve San Francesco Saverio alla Garbatella. Slu\xc5\xbebo prefekta kongregacije je odlo\xc5\xbeil leta 2011 ob upokojitvi. 20. junija 2016 je na konzistoriju prejel naziv kardinal duhovnik, pri \xc4\x8demer je ohranil naslovno cerkev v Garbatelli.'