b'\n_START_ARTICLE_\nPape\xc5\xbe Urban II.\n_START_SECTION_\nMladost v cerkveni slu\xc5\xbebi\n_START_PARAGRAPH_\nOto (tudi Otho, Otto ali Odo, pa tudi Eudes) Lageryjski se je rodil v plemi\xc5\xa1ki dru\xc5\xbeini v Ch\xc3\xa2tillon-sur-Marne v pokrajini Champagne okrog 1042. Pod svetim Brunom (ki je pozneje ustanovil red kartuzijanov) je Oto \xc5\xa1tudiral v Reimsu, kjer je s\xc4\x8dasoma postal kanonik in arhidiakon. Okrog 1070 se je podal v Cluny k benediktincem in je napravil zaobljube pod velikim opatom svetim Hugom (1024-1099). Ko je bil nekaj \xc4\x8dasa prior, ga je Hugo poslal v Rim kot enega od menihov, za katere je prosil Gregor VII. in je veliko pomagal Gregorju v te\xc5\xbeavnih zadevah cerkvene obnove. 1078 je postal ostijski kardinal-\xc5\xa1kof in Gregorjev glavni svetovalec in pomo\xc4\x8dnik. V letih 1082 do 1085 je bil pape\xc5\xa1ki poslanec v Franciji in Nem\xc4\x8diji. Ko se je 1083 vrnil v Rim, ga je ujel cesar Henrik IV., vendar ga je kmalu pustil na prostost. Med tem je v Saksoniji popolnil veliko izpraznjenih \xc5\xa1kofijskih sede\xc5\xbeev z mo\xc5\xbemi zvestimi Gregorju ter odstavil tiste, ki jih je pape\xc5\xbe izob\xc4\x8dil. Vodil je veliko sinodo v Quedlinburgu v Saksoniji, na kateri so po imenu izob\xc4\x8dili protipape\xc5\xbea Klemena (Guiberta Ravenskega). Viktorja III. so ravnokar izvolili, ko se je vrnil v Rim 1085. Oto se je tukaj Viktorju takoj postavil po robu; ne sicer, ker bi mu ne bi bil v\xc5\xa1e\xc4\x8d ali da ne bi imel dobre volje, ampak zato, ker je menil, da je bolj\xc5\xa1e, \xc4\x8de se v tako usodnih \xc4\x8dasih Viktor odpove \xc4\x8dasti, na kar pa itak ni bilo treba dolgo \xc4\x8dakati, ker je kmalu umrl _NEWLINE_Po Viktorjevi smrti je povabil \xc5\xa1kofe, ki so bili Gregorjevi obnovi naklonjeni, kolikor jih je le ve\xc4\x8d mogel, na zborovanje v Terracino. Tam so zvedeli, da sta ga \xc5\xbeelela tako pape\xc5\xbe Gregor kot tudi Viktor za svojega naslednika. V skladu s tem so ga izvolili enoglasno 12. marca 1088, ko si je privzel ime Urban II. Prvo njegovo dejanje je bilo razglasitev svoje izvolitve vsemu svetu; obenem je povabil kneze in \xc5\xa1kofe, ki so bili zvesti Gregorju, naj nadaljujejo njegove zamisli. Sam je potrdil, da ho\xc4\x8de nadaljevati njegova prizadevanja in posnemati zgled svojega velikega predhodnika. _NEWLINE_\xc2\xbbVse, kar je on zavra\xc4\x8dal, zavra\xc4\x8dam; kar je on obsojal, obsojam; kar je pa ljubil in objemal, to ljubim in objemam; kar je imel za katoli\xc5\xa1ko, to potrjujem in odobravam tudi jaz.\xe2\x80\x9d\n_START_SECTION_\nUme\xc5\xa1\xc4\x8danje \xc5\xa1kofov\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbde leta 1089 je novi pape\xc5\xbe nastopil proti lai\xc4\x8dni investituri. Na sinodi v Clermontu 1095 je ponovil Gregorjeve reformne odloke in se zavzemal, da bi jih povsod tudi izvajali, obenem pa je prepovedal klerikom, da bi prisegali zvestobo kralju ali kateremukoli laiku. Na tej sinodi je podprl gibanje bo\xc5\xbeji mir, ki je v ju\xc5\xbeni Franciji \xc5\xbee dobrega pol stoletja uspe\xc5\xa1no delovalo; dolo\xc4\x8dil je, da je treba kalilce miru kaznovati tudi s cerkvenimi kaznimi._NEWLINE_Odlo\xc4\x8dnost v boju zoper lai\xc4\x8dno investituro je pape\xc5\xbeu Urbanu je nakopala mnogo nev\xc5\xa1e\xc4\x8dnosti in sovra\xc5\xbenosti. Najhuj\xc5\xa1i njegov nasprotnik sta postala svetorimski cesar Henrik IV. in njegova desna roka - ubogljivi protipape\xc5\xbe Klemen. Zategadelj dolgo \xc4\x8dasa ni mogel pape\xc5\xbeevati v Rimu, ampak je glavne odlo\xc4\x8ditve napravil v Franciji. Henrik ni odnehal od svojega mnenja in je na koncu izob\xc4\x8den in nespokorjen tudi umrl, medtem ko je Urban lahko zadnja leta pre\xc5\xbeivel v Rimu._NEWLINE__NEWLINE_V zastopanju svojih zahtev v duhu prenove svojega predhodnika Gregorja Urban ni zagovarjal svojih zahtev s poudarjanjem na\xc4\x8delnega stali\xc5\xa1\xc4\x8da s toliko ostrino kot Gregor, ampak je kajkrat pustil prostor za razumevanje stvarnih dru\xc5\xbebenih razmer. V prvih letih je bil pape\xc5\xbeev polo\xc5\xbeaj res te\xc5\xbeaven. Pred protipape\xc5\xbeem se je moral umakniti iz Rima najprej v Ju\xc5\xbeno Italijo. Henrik IV. je pa sedaj imel proste roke. Ko je namre\xc4\x8d protikralj Herman Luksembur\xc5\xa1ki odstopil od svojih zahtev  in 1088 umrl, in ko so se mu podvrgli tudi Sasi, je v letu 1090 vdrl z voja\xc5\xa1tvom v Italijo, zlasti proti grofici Matildi (1046-1115). V tistih letih bi bil mir med pape\xc5\xbeem in cesarjem \xc5\xa1e mogo\xc4\x8d, \xc4\x8de bi se slednji hotel odlo\xc4\x8diti za upokojitev protipape\xc5\xbea._NEWLINE__NEWLINE_Od konca 1092 pa se je sre\xc4\x8da obrnila. Henrikov starej\xc5\xa1i sin Konrad, ki je bil kronan \xc5\xbee 1087, je obrnil o\xc4\x8detu hrbet in prestopil na pape\xc5\xbeevo stran, da mu je slu\xc5\xbeil v Cremoni kot mar\xc5\xa1al. Poleg tega so Henrikovo drugo \xc5\xbeeno Praksedijo (Praxedia) zasa\xc4\x8dili v pre\xc5\xa1u\xc5\xa1tvu, pa je pobegnila in zoper Henrika za\xc4\x8dela bruhati najhuj\xc5\xa1e in najneverjetnej\xc5\xa1e obto\xc5\xbebe: vse to je cesarja hudo prizadelo._NEWLINE_ _NEWLINE_Urban II. pa si je pridobil prav v tem letu zase in za pape\xc5\xa1tvo nesporno vodstvo celotnega Zahoda s tem, da je spro\xc5\xbeil navdu\xc5\xa1enje za osvoboditev svetih krajev in da je pokazal z dr\xc5\xbeavni\xc5\xa1ko daljnovidnostjo na kri\xc5\xbearsko gibanje kot najbolj\xc5\xa1e sredstvo za dosega cilja: za osvoboditev Vzhoda.\n_START_SECTION_\nPrva kri\xc5\xbearska vojna\n_START_PARAGRAPH_\nPape\xc5\xbe Urban je sklical koncil v Clermontuu novembra 1095, kjer je spodbujal na kri\xc5\xbearsko vojno in je ljudstvo pozval, naj osvobodijo Jeruzalem izpod Saracenske oblasti. \xc2\xbbBog tako ho\xc4\x8de!\xc2\xab\xc2\xa0(Deus vult!) - je \xc5\xa1lo od ust do ust. Kri\xc5\xbearji so si smeli se\xc5\xa1ivati kri\xc5\xbee na desni rami. Novica se je kmalu raz\xc5\xa1irila po vsej Evropi. Navdu\xc5\xa1enje je bilo vsesplo\xc5\xa1no; med seboj prej vedno sprti plemi\xc4\x8di in kralji so se sedaj skupno zavzeli za udele\xc5\xbebo na tem velikem pohodu proti skupnemu sovra\xc5\xbeniku. Skoraj v vsaki hi\xc5\xa1i se je kdo prijavil, da bi skupno iztrgali svete kraje v Palestini ali Sveti de\xc5\xbeeli iz rok "nevernikov"._NEWLINE_To podjetje je najbolj zaznamovalo Urbanov pontifikat in ga tudi utrdilo. Vse do svoje smrti se je dejavno udele\xc5\xbeeval prizadevanja za osvoboditev svetih krajev iz rok Turkov. Kri\xc5\xbearji so na svojem pohodu skozi Italijo kon\xc4\x8dno 1097 izgnali protipape\xc5\xbea Klemena iz Rima in utrdili Urbanov pape\xc5\xa1ki polo\xc5\xbeaj. V namenu, da bi olaj\xc5\xa1al kri\xc5\xbearjem delo, je sklical cerkveni zbor v Bariju v oktobru 1098, kjer so razpravljali o verskih razlikah z Vzhodom; izgnani Anzelm Canterburyjski je razpravljal z vzhodnimi bogoslovci o njihovem pogledu na izhajanje Svetega Duha. Urban je nenadoma umrl v Rimu, toda prej kot pa je novica prispela iz Jeruzalema._NEWLINE__NEWLINE_Kri\xc5\xbearska vojna se je za\xc4\x8dela leta 1096; nato je Urban \xc5\xa1e do\xc5\xbeivel obleganje in zavzetje Antiohije (Anatolije) 1098. Do\xc5\xbeivel je sicer \xc5\xa1e osvojitev Jeruzalema, ki je padel v roke kri\xc5\xbearjev \xc5\xa1tirinajst dni pred njegovo smrtjo; novica pa ga ni na\xc5\xa1la ve\xc4\x8d med \xc5\xbeivimi. _NEWLINE_O kri\xc5\xbearski vojni poro\xc4\x8da v svoji Cerkveni zgodovini don Bosko takole:_NEWLINE_Kako so kristjani osvobodili svete kraje izpod oblasti nevernikov? _NEWLINE_ To so dosegle kri\xc5\xbearske vojske, in sicer pohodi evropskih vladarjev v Sveto de\xc5\xbeelo. Prvi spodbujevalec tega velikega dela je bil preprosti duhovnik iz amienske \xc5\xa1kofije po imenu Peter, s pridevkom Pu\xc5\xa1\xc4\x8davnik \xe2\x80\x93 ker je svetni\xc5\xa1ko \xc5\xbeivel pu\xc5\xa1\xc4\x8davni\xc5\xa1ko \xc5\xbeivljenje. Ko je romal v Jeruzalem, je mogel na svoje o\xc4\x8di videti mo\xc5\xa1eje in hleve, ki so jih postavili na podro\xc4\x8dju okoli Bo\xc5\xbejega groba; poleg tega je obiskal ve\xc4\x8dino mest, na katerih so se zgodile najve\xc4\x8dje skrivnosti na\xc5\xa1e vere, ki pa so bila v lasti Turkov, ter one\xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8dena na tiso\xc4\x8dere na\xc4\x8dine. Ko se je vrnil v Rim, se je predstavil pape\xc5\xbeu Urbanu II., ter mu \xc5\xbeivo opisal ob\xc5\xbealovanja vredno stanje teh krajev z namenom, da bi se pape\xc5\xbe zavzel za osvoboditev teh krajev._NEWLINE_Pape\xc5\xbe ga je v tem podprl in v kratkem \xc4\x8dasu je navdu\xc5\xa1il vse evropske vladarje, da so se oboro\xc5\xbeili za osvojitev svetih krajev; vsi, ki so se odpravili na pot, so si pri\xc5\xa1ili rde\xc4\x8de platnene kri\xc5\xbee na desno ramo \xe2\x80\x93 in od tod so dobili ime kri\xc5\xbearji. Ko je pri\xc5\xa1la kr\xc5\xa1\xc4\x8danske vojska blizu Jeruzalema, je napadla sovra\xc5\xbenika s takim zaletom in pokazala tak\xc5\xa1en pogum, da se je po petih tednih bojev polastila mesta, izgnala sovra\xc5\xbenike, in odstranila vse ne\xc4\x8dednosti, ki so one\xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8dale svete kraje. Nato so se verniki v znamenje zahvale za o\xc4\x8ditno Bo\xc5\xbejo pomo\xc4\x8d oblekli v spokorna obla\xc4\x8dila, bosonogi se trkali na prsi, in v procesiji obiskali vsa tista mesta, ki jih je posvetilo trpljenje na\xc5\xa1ega Zveli\xc4\x8darja. Ko so pri\xc5\xa1li do cerkve svetega Groba, so mazilili za kralja pobo\xc5\xbenega in hrabrega vojskovodja, lorenskega kneza Godfreja Bouillonskega. On se je takoj dal na delo, da bi se lahko spet opravljala Bo\xc5\xbeja slu\xc5\xbeba. Pri cerkvi Bo\xc5\xbejega groba je postavil stolni kapitelj; zgradil je samostan v dolini Jozafat; dal je zgraditi mnoge cerkve in jim podelil nadarbine. To se je godilo od leta 1099 naprej._NEWLINE_Tam je poskrbel tudi za obrambo pred neverniki: nekateri vitezi so se posve\xc4\x8dali Bo\xc5\xbeji slu\xc5\xbebi in ustanovili red bolni\xc4\x8darjev svetega Janeza; ko so se ukvarjali z bolniki, niso smeli niti za trenutek pustiti oro\xc5\xbeja iz rok in tako so se izkazali zmagovite v bojih zoper nevernike. Ta red so pozneje poimenovali Malte\xc5\xa1ki vite\xc5\xa1ki red.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdelja po zedinjenju\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbde pape\xc5\xbe Gregor VII. bi bil rad podpiral bizantinske cesarje in zopet zedinil vzhodno in zahodno Cerkev, a ni mogel, ker se je moral boriti z zahodnimi knezi zaradi investiture. Vredni dedi\xc4\x8d Gregorjevih vzhodnih na\xc4\x8drtov je bil idealni Urban II. S prvo kri\xc5\xbearsko vojsko (1096 \xe2\x80\x94 1099) ni nameraval samo osvoboditi Jeruzalem, ampak je hotel tudi vzhodno Cerkev re\xc5\xa1iti iz su\xc5\xbenosti nevernikov in tako vzhodne kristjane pridobiti za zedinjenje. Pape\xc5\xbe Urban II. se ni dal odvrniti od svojega idealnega stali\xc5\xa1\xc4\x8da. Kri\xc5\xbearji so bili v za\xc4\x8detku sicer prijazni do vzhodnih kristjanov in so slo\xc5\xbeno z njimi dosegli lepe uspehe. Toda zahodni vitezi in njihovi voditelji niso bili pravi stanovitni zastopniki vesoljne katoli\xc5\xa1ke cerkve. Med Grki in kri\xc5\xbearji je \xc5\xbee v prvih letih nastalo medsebojno nezaupanje in nasprotje. Knez Boemund je pisal pape\xc5\xbeu, naj jim dovoli, da se vojskujejo ne samo proti nevernikom, ampak tudi proti heretikom, Grkom in Jakobitom. V kri\xc5\xbearskih voditeljih je \xc5\xbee takrat dozorela misel, da je najprej treba podjarmiti Grke, zatreti razkol in latinizirati Carigrad; \xc5\xa1ele potem se bodo mogli s popolnim uspehom boriti proti nevernikom. _NEWLINE_Grki so spoznali nevarnost, zato se je v kri\xc5\xbearskih vojskah medsebojno nasprotje med vzhodom in zahodom do skrajnosti poostrilo.\n_START_SECTION_\nDolo\xc4\x8dbe\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1098 je benediktinski opat Robert iz Molesma ustanovil reformni samostan Citeaux, ki je postal izhodi\xc5\xa1\xc4\x8de cistercijanskega reda. Pape\xc5\xbe je njihova pravila potrdil.\n_START_SECTION_\nSveti Nikolaj v Bariju\n_START_PARAGRAPH_\n9. maja 1087 so prepeljali v Bari relikvije svetega Nikolaja, \xc5\xa1kofa iz Mire, ki so jih re\xc5\xa1ili pred muslimanskimi osvajalci barijski mornarji. Pape\xc5\xbe Urban II. je 1089 prispel v mesto, da bi posvetil kripto nove bazilike, kamor bodo polo\xc5\xbeili prispele svetnikove zemeljske ostanke. Tedaj so za\xc4\x8deli prihajati \xc5\xa1tevilni romarji z vseh koncev sveta. Istega leta so za\xc4\x8deli graditi Baziliko sv. Nikolaja v Bariju, ki so jo dokon\xc4\x8dali 1197.\n_START_SECTION_\nSmrt in \xc4\x8de\xc5\xa1\xc4\x8denje\n_START_PARAGRAPH_\nPape\xc5\xbe Urban VIII. je nenadoma umrl 19. julija 1099 v Rimu. _NEWLINE_ _NEWLINE_Pokopan je v Baziliki svetega Petra v Vatikanu. _NEWLINE_Za bla\xc5\xbeenega ga je razglasil 14. julija 1881 v Rimu Leon XIII.\n_START_SECTION_\nOcena\n_START_PARAGRAPH_\nV investiturnih bojih Urban ni dosegel kak\xc5\xa1nih uspehov, pa\xc4\x8d pa je kri\xc5\xbearsko gibanje povzdignilo pape\xc5\xbea v voditelja celotnega kr\xc5\xa1\xc4\x8danskega zahoda.'