b'\n_START_ARTICLE_\n\xc5\xa0tefan II. Kotromani\xc4\x87\n_START_SECTION_\nPoreklo. Umik v Dubrovnik in povratek v Bosno\n_START_PARAGRAPH_\nStar\xc5\xa1a \xc5\xa0tefan II. sta bila o\xc4\x8de, bosanski ban \xc5\xa0tefan I. (\xe2\x80\xa0~1313) iz bosanske vladarske dinastije Kotromani\xc4\x87ev, in mati Elizabeta, h\xc4\x8derka srbskega kralja \xc5\xa0tefana Dragutina iz dinastije Nemanji\xc4\x87ev. Njegovemu o\xc4\x8detu so Bribirski knezi leta 1302 formalno odvzeli banski naslov, toda, kot vse ka\xc5\xbee, dejansko le na delu banovine. Na drugem delu banovine je \xc5\xa0tefan I. ohranil svoj vpliv vse do svoje smrti. Po njegovi smrti so v Bosni izbruhnili nemiri. Vdova Elizabeta je bila prisiljena umakniti se z mladoletnimi sinovi \xc5\xa0tefanom II., Vladislavom, Ninoslavom in h\xc4\x8derko Katarino v Dubrovni\xc5\xa1ko republiko (1314), kjer je z njimi ostala ve\xc4\x8d let. Izgleda, da je \xc5\xa0tefan II. tam v latinski \xc5\xa1oli dobil neko izobrazbo._NEWLINE_V tem \xc4\x8dasu je v Bosni nazivno vladal dalmatinsko-hrva\xc5\xa1ki in bosanski ban Mladen II. \xc5\xa0ubi\xc4\x87. Vendar oblast katoli\xc5\xa1kih \xc5\xa0ubi\xc4\x8dev v "krivoverski" se je razlikovala od katoli\xc5\xa1ke in pravoslavne Bosni nikdar ni bila trdna. Ker je imel Mladen II. veliko problemov tudi na Hrva\xc5\xa1kem in v Dalmaciji, je pred letom 1319 omogo\xc4\x8dil povratek doma\xc4\x8de banske rodbine v Bosno in tam banske posle prepustil \xc5\xa0tefanu II. Da bi okrepil katoli\xc5\xa1ki vpliv, je pripravil poroko med \xc5\xa0tefanom II. in ortenbur\xc5\xa1ko princeso (verjetno h\xc4\x8derko grofa Majnharda I., Elizabeto). O pripravah na poroko pri\xc4\x8da listina , v kateri pape\xc5\xbe Janez XXII. dovoljuje poroko kljub temu, da sta bila partnerja (v \xc4\x8detrtem kolenu) v krvnem sorodstvu. Ni dokazov, da je do poroke tudi dejansko pri\xc5\xa1lo._NEWLINE_Leta 1322 je pri\xc5\xa1el Mladen II. najprej v spor z mestoma Trogir in \xc5\xa0ibenik, potem pa se mu je uprla ve\xc4\x8dina hrva\xc5\xa1kih plemi\xc4\x8dev. Po naro\xc4\x8dilu ogrsko-hrva\xc5\xa1kega kralja Karla I. se jim je pridru\xc5\xbeil tudi \xc5\xa0tefan II. v vlogi bosanskega bana. Uporniki so Mladena odlo\xc4\x8dilno premagali v bitki pri Blizni. Mladenov poraz je bil tudi v skladu s prizadevanji ogrsko-hrva\xc5\xa1kega kralja Karla I., ki se je v procesu centralizacije kraljestva boril proti premo\xc4\x8dnim plemi\xc4\x8dem. Ko sem mu je Mladen II. pri\xc5\xa1el poklonit v Knin, ga je dal prijeti in ga odpeljal s seboj na Ogrsko.\n_START_SECTION_\nUtrjevanje banske oblasti v Bosni\n_START_PARAGRAPH_\nOd leta 1322 je bil tako \xc5\xa0tefan II. s kraljevim pristankom ban v Bosni. Kralj se je zadovoljil z njegovim vazalstvom in mu pustil, da je lahko razmere v de\xc5\xbeeli urejal po svoje. \xc5\xa0tefan je takoj za\xc4\x8del utrjevati svoj polo\xc5\xbeaj s tem, da je lokalnemu plemstvu delil privilegije. Na svojo stran mu je uspelo pridobiti Vukoslava Hrvati\xc4\x87a, sina nekdanjega najpomembnej\xc5\xa1ega zaveznika \xc5\xa0ubi\xc4\x87ev v Bosni, kneza Hrvatina, gospodarja na ozemlju, ki se je za\xc4\x8delo imenovati "Donji Krajevi" (pore\xc4\x8dji srednjega Vrbasa in gornje Sane). \xc5\xa0tefan se mu je oddol\xc5\xbeil tako, da mu je dal v dedno last dve \xc5\xbeupaniji, Banice in Vrbano, pa tudi dve mesti, Klju\xc4\x8d in Kotor. V zameno mu je moral Vukoslav po svojih zmo\xc5\xbenostih slu\xc5\xbeiti z oro\xc5\xbejem. Podelitvena listina zgovorno pri\xc4\x8da o obsegu \xc5\xa0tefanove oblasti leta 1322 in odnosih med njim, bratom Vladislavom in podaniki. Darovalci so podpisani kot ban Stepan, sin gospodina bana Stepana, po milosti bo\xc5\xbeiei gospodin vsem zemlam bosinskim, i Soli, i Usore, i Dolnim kraem i Hlimske zemle gospodin i brat moi knez Vladislav. Navedenih je 12 pri\xc4\x8d in obse\xc5\xbeno \xc5\xa0tefanovo spremstvo predstavnikov bosanskih pokrajin.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0iritev ozemlja\n_START_PARAGRAPH_\nNa sosednjem Hrva\xc5\xa1kem so plemi\xc4\x8di leta 1322 dokaj slo\xc5\xbeni izgnali iz Knina kraljevo posadko, ko pa se je v trdnjavo vselil najmo\xc4\x8dnej\xc5\xa1i med njimi, Nelipac II. Nelip\xc4\x8di\xc4\x87, to mnogim ni bilo v\xc5\xa1e\xc4\x8d. Pod vodstvom Jurija II. \xc5\xa0ubi\xc4\x87a so se zdru\xc5\xbeili proti Nelipcu, a jih je ta julija 1324 v bitki pri slapovih Krke mo\xc4\x8dno porazil. Nelipac je poleti 1326 premagal tudi kraljevo vojsko pod vodstvom slavonskega bana Mikca Mihajlovi\xc4\x87a in tako kralju onemogo\xc4\x8dil dejansko oblast v ju\xc5\xbeni Hrva\xc5\xa1ki in Dalmaciji._NEWLINE_\xc5\xa0tefanove \xc4\x8dete so leta 1324 sodelovale na strani Jurija II. \xc5\xa0ubi\xc4\x87a in leta 1326 na strani bana Mikca le toliko, da je ohranil kraljevo zaupanje. V ozadju teh bojev je utrjeval svojo oblast nad delom obmo\xc4\x8dja Usora in Soli in verjetno, brez mnogo truda, takrat osvojil ozemlje Zavr\xc5\xa1ja (Glamo\xc4\x87ko, Livanjsko in Duvanjsko polje) in del Huma (Imotsko polje) in potem tudi vso primorsko Krajino med Cetino in Neretvo (1324-1326). (Glej banovino \xc5\xa0tefana II. na zemljevidu v \xc4\x8dlanku!)_NEWLINE_\xc5\xa0tefan je leta 1326 sklenil z Dubrovni\xc5\xa1ko republiko zavezni\xc5\xa1tvo, naperjeno proti bratom Branojevi\xc4\x87, ki so izkoristili dinasti\xc4\x8dne boje med Nemanji\xc4\x87i in samostojno zavladali v srbskem delu Huma. Zavzel je to ozemlje in v okvir svoje vladavine vklju\xc4\x8dil \xc5\xa1e primorje med Neretvo in Dubrovni\xc5\xa1ko republiko. \xc5\xa0tefanova vojska se je tu bojevala z uporniki tudi \xc5\xa1e naslednja leta. V nekem spopadu leta 1329, v katerem je \xc5\xa0tefan osebno sodeloval, je bil ubit \xc5\xa0tefanov konj in sam \xc5\xa0tefan bi padel, \xc4\x8de mu nebi dal svojega konja zvesti Vuk Vukosavljevi\xc4\x87, ki je potem v boju umrl._NEWLINE_\xc5\xa0tefanova banovina in Dubrovni\xc5\xa1ka republika sta postali neposredni sosedi in odrezali \xc5\xa1e vedno srbska Pelje\xc5\xa1ac in Ston od dr\xc5\xbeavnega ozemlja. Spretni Dubrov\xc4\x8dani so to ozemlje od Srbov kupili in si posedovalno pravico zagotovili tudi s \xc5\xa0tefanove strani, za kar pa so mu morali pla\xc4\x8devati letno 500 perperjev najemnine._NEWLINE_Z osvojitvami je \xc5\xa0tefan podvojil povr\xc5\xa1ino svoje vladavine in njegov pisar (dijak Pribislav) je (enkrat po letu 1329) upravi\xc4\x8deno zapisal, da njegov gospodar obvladuje ozemlje "od Save do morja in od Cetine do Drine".\n_START_SECTION_\nDiplomatsko odvra\xc4\x8danje katoli\xc5\xa1kega vpliva\n_START_PARAGRAPH_\nPape\xc5\xbei so si \xc5\xbee dolgo prizadevali za katolizacijo Bosne. Pape\xc5\xbe Janez XXII. je postavil fran\xc4\x8di\xc5\xa1kana Fabijana za inkvizitorja v Slavoniji in mu zadal nalogo, da iztrebi herezijo v Bosni; bana \xc5\xa0tefana je pozval, naj mu pomaga. Na banovo sre\xc4\x8do je njegovo delovanje za nekaj \xc4\x8dasa zaustavil prepir med benediktinci in fran\xc4\x8di\xc5\xa1kani o tem, kateri red je poobla\xc5\xa1\xc4\x8den za se\xc5\xbeiganje heretikov. Leta 1334 je umrl bosanski \xc5\xa1kof Peter in pape\xc5\xbe in kralj sta si oba lastila pristojnost za nastavitev novega; spor je bil re\xc5\xa1en leta 1336, ko je pape\xc5\xbe Benedikt XII. za novega bosanskega \xc5\xa1kofa postavil Lovra. A tudi to \xc5\xa1e ni ogro\xc5\xbealo bosanske cerkve, ker je imel \xc5\xa1kof rezidenco v \xc4\x90akovu in si v Bosno ni niti upal priti._NEWLINE_Tedaj pa je Benedikt XII. sprejel ponudbo Nelipca II. Nelip\xc4\x8di\xc4\x87a, gore\xc4\x8dega katolika, da z oro\xc5\xbejem izkorenini nevernike v Bosni. Nelipac je imel v ozadju seveda svojo ra\xc4\x8dunico, da raz\xc5\xa1iri svojo oblast v Bosno. Leta 1337 je pape\xc5\xbe pozval hrva\xc5\xa1ke plemi\xc4\x8de na kri\xc5\xbearsko vojno proti bosenskim heretikom in proti \xc5\xa0tefanu II., katerega je imel za enega glavnih krivcev, da katolizacija ne ste\xc4\x8de. Vendar \xc5\xa0ubi\xc4\x87i, ki so bili \xc5\xa1e vedno mo\xc4\x8dni, niso bili pripravljeni prelivati krvi za sovra\xc5\xbenega jim Nelipca. Dogovorjena je tudi \xc5\xbee bila poroka med bratom \xc5\xa0tefana II., Vladislavom Kotromani\xc4\x87em, in Jeleno, sestro Mladena III. \xc5\xa0ubi\xc4\x87a. Zato je Nelipac spremenil svoj na\xc4\x8drt; opustil je misel na Bosno in se obrnil proti \xc5\xa0ubi\xc4\x87em. \xc5\xa0tefan je prisko\xc4\x8dil Mladenu na pomo\xc4\x8d, a Nelipac je v boju kljub temu zmagal in odnehal \xc5\xa1ele, ko je od \xc5\xa0ubi\xc4\x8dev dobil od\xc5\xa1kodnino. \xc5\xa0tefan je leta 1338 \xc5\xa1e enkrat napadel Knin, a Nelipac je napad odbil._NEWLINE_Na prehodu iz leta 1339 v leto 1340 je Karel I. prosil antiohijskega patriarha Gerarda, ki se je tedaj kot generalis minister ordinis fatrum minorum mudil na Ogrskem, da odide v Bosno in ugotovi, s kak\xc5\xa1nimi problemi se v Bosni sre\xc4\x8duje katoli\xc5\xa1ka cerkev, ter predlaga re\xc5\xa1itev. \xc5\xa0tefan II. je postopal zelo diplomatsko. Gerarda je prijazno sprejel na bosanski meji in pokazal veliko pripravljenost za sodelovanje. Fran\xc4\x8di\xc5\xa1kanskega generala je o\xc4\x8ditno prepri\xc4\x8dal, kajti februarja 1340 je \xc5\xa0tefan od pape\xc5\xbea prejel pismo: "Dragemu sinu, plemenitemu \xc5\xa0tefanu, bosanskemu banu, pozdrav in apostolski blagoslov. Iz poro\xc4\x8dila fra Gerardusa, ki je po naro\xc4\x8dilu kralja Karla pri\xc5\xa1el k tebi, smo spoznali, da si pokazal pripravljenost, da se v bosanski banovini obnovi bo\xc5\xbeja slu\xc5\xbeba, ki je zaradi mnogih tamkaj\xc5\xa1njih heretikov tam popolnoma zastala, in da \xc5\xbeeli\xc5\xa1, da se obnovijo vse cerkve, ki so sedaj tam poru\xc5\xa1ene\xe2\x80\xa6." Gerard je kot svojega namestnika (vikarja) poslal v Bosno fran\xc4\x8di\xc5\xa1kanskega meniha Peregrina Sa\xc5\xa1kega , ki je pri\xc5\xa1el na bosanski dvor, se spoprijateljil s \xc5\xa0tefanom in postal tudi njegov posrednik v odnosih z Bene\xc4\x8dani. Za\xc4\x8del je organizirati gradnjo katoli\xc5\xa1kih cerkva in fran\xc4\x8di\xc5\xa1kanskih samostanov, a ker ni imel na razpolago menihov, ki bi znali bosenski jezik, je njegovo delo slabo napredovalo. Podobno modro kot \xc5\xa0tefan so ravnali tudi njegovi nasledniki, zato se v 14. stoletju v Bosni ni mogla udoma\xc4\x8diti nobena katoli\xc5\xa1ka cerkvena organizacija.\n_START_SECTION_\nRazmerje do novega kralja Ludvika I.\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0tefan II., ki bi rad svojo vladavino odcepil od Ogrske, se je po smrti kralja Karla I. (1342) za\xc4\x8del z Bene\xc4\x8dani pogovarjati o zavezni\xc5\xa1tvu. Leta 1344 je nenadoma umrl knez Nelipac, kar je mladi kralj Ludvik I. \xc5\xbeelel izkoristiti in zavzeti Knin. Nelip\xc4\x8deva vodova Vladislava, ki je prevzela regentstvo za svojega mladoletnega sina Ivana, je na predajo pristala \xc5\xa1ele, ko se je Kninu bli\xc5\xbeala velika (100.000 mo\xc5\xbe) ogrska vojska (1345). \xc5\xa0tefan je pri tem sodeloval na strani kralja in bil eden njegovih glavnih pogajalcev; na povratku je kralja spremljal do Zagreba; ta ga je naslavljal z "dragi na\xc5\xa1 rojak"._NEWLINE_Bli\xc5\xbeina Ludvikove vojske je ohrabrila Zadr\xc4\x8dane, da so se posku\xc5\xa1ali otresti bene\xc4\x8danske nadoblasti. Vendar Bene\xc4\x8dani tega niso dopustili in so mesto napadli. Ludvik je Zadr\xc4\x8danom poslal na pomo\xc4\x8d vojski obeh banov, slavonskega Nikole Bani\xc4\x87a in bosanskega \xc5\xa0tefana, ki sta s kakimi 10.000 mo\xc5\xbemi pri\xc5\xa1la v bli\xc5\xbeino Zadra. Toda dostop do Zadra je tedaj \xc5\xbee prepre\xc4\x8devala bene\xc4\x8danska "bastida" z 28 stolpi, zgrajena najve\xc4\x8d iz lesa. Bana nista tvegala napada. Za\xc4\x8dela sta se pogajati z Bene\xc4\x8dani, na kar sta svojo vojsko umaknila. Ludvik je za\xc4\x8del pripravljati veliko vojsko in v strahu pred njo so se Bene\xc4\x8dani za\xc4\x8deli ob posredovanju \xc5\xa0tefana s kraljem pogajati. Ve se, da so Bene\xc4\x8dani \xc5\xa0tefanovega odposlanca nagradili s 150 dukati in da so se stiki med Bene\xc4\x8dani in \xc5\xa0tefanom nadaljevali tudi potem, ko do sporazuma ni pri\xc5\xa1lo._NEWLINE_Poleti 1346 se je zna\xc5\xa1la pred Zadrom ogromna ogrska vojska, baje 100.000 mo\xc5\xbe, med njimi 10.000 \xc5\xa0tefanovih. Medtem ko je kralj razbijal bene\xc4\x8dansko utrdbo, so se njegovi poveljniki in \xc5\xa0tefan ponovno pogovarjali z Bene\xc4\x8dani. Do odlo\xc4\x8dilne bitke pred mestom je pri\xc5\xa1lo 1. julija 1346. Kljub veliki \xc5\xa1tevil\xc4\x8dni premo\xc4\x8di je bila ogrska vojska strahovito pora\xc5\xbeena (ve\xc4\x8d kot 7.000 mrtvih). Kralj je osramo\xc4\x8den zapustil neposredno poveljevanje in se vrnil na Ogrsko. Zadr\xc4\x8dani in kasnej\xc5\xa1i pisci so za poraz obto\xc5\xbeevali \xc5\xa0tefana, \xc4\x8de\xc5\xa1 da je ogrske na\xc4\x8drte izdajal Bene\xc4\x8danom. Vendar dokazov za to ni. Tudi ni dokazov, da bi ga kralj kasneje obto\xc5\xbeeval izdaje. Zadar se je konec leta 1346 predal Bene\xc4\x8danom, Ludvik pa je z njimi leta 1348 sklenil osemletno premirje. Odtlej je bila \xc5\xa0tefanova politika \xc5\xa1e bolj neodvisna od Ogrske in njegove zveze z Bene\xc4\x8dani \xc5\xa1e tesnej\xc5\xa1e. Zvezo je vzdr\xc5\xbeeval predvsem fra Peregrin, ki je v Benetkah u\xc5\xbeival poseben ugled.\n_START_SECTION_\nKonflikt s srbskim carjem Du\xc5\xa1anom\n_START_PARAGRAPH_\nMed tem je srbski kralj Du\xc5\xa1an zavzel velik del ozemlja Bizantinskega cesarstva (ve\xc4\x8dino severne Gr\xc4\x8dije in Albanijo) in se dal aprila 1346 v Skopju kronati za carja. Od \xc5\xa0tefana je zahteval, da mu vrne Hum, a ker je imel v na\xc4\x8drtu nadaljnje bojevanje proti Bizancu, je decembra 1346 s \xc5\xa0tefanom sklenil triletno premirje. Koncem leta 1349 pa so \xc5\xa0tefanovi ljudje, ki so plenili srbska ozemlja na obmo\xc4\x8dju Gackega, Trebinja in vse do Kotorskega zaliva, tako razjezili carja, da je oktobra 1350 z veliko vojsko vdrl v Bosno. \xc5\xa0tefan je sprva sku\xc5\xa1al organizirati obrambo, toda car je z govoricami vnesel med bosanske plemi\xc4\x8de razdor in precej jih je pre\xc5\xa1lo na carjevo stran. \xc5\xa0tefanu ni preostalo drugega, kot da se je s privr\xc5\xbeenci umaknil v hribe in \xc4\x8dakal. Car je prodrl pod grad Bobovac  (kjer je prebivala tudi \xc5\xa0tefanova h\xc4\x8di Elizabeta). Ni ga za\xc4\x8del oblegati, ampak je del svoje vojske poslal na plenjenje proti rekama Cetini in Krki, sam pa se je z ostalim delom vojske obrnil proti Humu. Novica iz Makedonije, da so tam Bizantinci za\xc4\x8deli z ofenzivo, ga je prisilila, da je zapustil Bosno. V nekaj mesecih je \xc5\xa0tefan ponovno zavzel vse ozemlje._NEWLINE_Vse to je \xc5\xa0tefanu zelo dvignilo ugled. Odklonil je Du\xc5\xa1anovo ponudbo, da poro\xc4\x8di Elizabeto s carjevim sinom Uro\xc5\xa1em, ki naj bi carju z doto prinesla Hum. \xc5\xa0tefanova odlo\xc4\x8ditev je bila pravilna. Nekaj let kasneje je car umrl, Srbija pa je krenila na pot propada.\n_START_SECTION_\nZadnja leta vladanja\n_START_PARAGRAPH_\nZadnja leta \xc5\xa0tefanovega vladanja so minila dokaj mirno. S spretno diplomacijo mu je uspelo, da je bil na ponovno izpraznjeno mesto bosanskega \xc5\xa1kofa postavljen njegov prijatelj fra Peregrin; odtlej sta bila tako bosanski \xc5\xa1kof kot vikar zunaj bosanskega ozemlja, v \xc4\x90akovu._NEWLINE_Dokumenti, ki so v \xc5\xa0tefanovem \xc4\x8dasu prihajali iz banske pisarne, so kazali viden kulturni napredek. De\xc5\xbeela se je za\xc4\x8dela tudi ekonomsko razvijati. Zunanjo trgovino so za\xc4\x8deli obravnavati kot ekonomsko politi\xc4\x8dni dejavnik. Med tem ko so prej dajali dubrovni\xc5\xa1kim trgovcem svobodo trgovanja brez kakr\xc5\xa1nih koli dajatev, so sedaj morali ti od dobrin, ki so jih prinesli na bosanski trg, pla\xc4\x8devati desetino. V pogodbi z Dubrovnikom (1332) so dolo\xc4\x8dili na\xc4\x8din re\xc5\xa1evanja morebitnih sporov. Bosanci niso trgovali le z Dubrovnikom, ampak tudi s \xc5\xa0ibenikom, Trogirjem in Benetkami. Iz \xc5\xa0tefanovega obdobja so prvi podatki o izkori\xc5\xa1\xc4\x8danju rudnikov. Kovali so novce z likom in napisom bana \xc5\xa0tefana._NEWLINE_\xc5\xa0tefan je poskrbel tudi za dinasti\xc4\x8dne povezave Kotromani\xc4\x87ev z evropskimi dinastijami. Marijo, za katero se zaradi razli\xc4\x8dnosti podatkov ne ve, ali je bila \xc5\xa0tefanova sestra, ne\xc4\x8dakinja ali h\xc4\x8derka, je poro\xc4\x8dil z grofom Ulrikom Helfen\xc5\xa1tajnom, h\xc4\x8derko Katarino s celjskim grofom Hermanom I. Najpomembnej\xc5\xa1a pa je bila poroka njegove lepe h\xc4\x8derke Elizabete z ogrsko-hrva\xc5\xa1kim kraljem Ludvikom I._NEWLINE_\xc5\xa0tefan je najverjetneje umrl septembra 1353, kmalu po Elizabetini poroki. Pokopan je bil v cerkvi sv. Nikole znotraj fran\xc4\x8di\xc5\xa1kanskega samostana v Milah pod gradom Visoko, v bli\xc5\xbeini dana\xc5\xa1njega mesta Visoko. Cerkev je bila \xc5\xa0tefanova donacija in je postala mesto kronanja in pokopavanja bosanskih vladarjev.'