b'\n_START_ARTICLE_\nMilan Jesih\n_START_SECTION_\nPesni\xc5\xa1tvo\n_START_PARAGRAPH_\nMilan Jesih je prvi\xc4\x8d javno izraziteje nastopil v pesni\xc5\xa1ki skupini 442. Ta se je razvila iz skupine 441, v kateri sta delovala Matja\xc5\xbe Kocbek in Ivo Svetina, potem pa so se jima pridru\xc5\xbeili \xc5\xa1e Andrej Brvar, Toma\xc5\xbe Kralj in Milan Jesih. \xc5\xbde maja leta 1969 je Du\xc5\xa1an Jovanovi\xc4\x87 v ljubljanski Drami re\xc5\xbeiral ve\xc4\x8der njihove pesni\xc5\xa1ke besede z naslovom\xc2\xa0\xc2\xbb\xc5\xbdlahtna plesen Pupilije Ferkeverk\xc2\xab. Za pesnike te skupine se je v literarni zgodovini uveljavil izraz lingvizem, \xc4\x8deprav je vsak med njimi v svojem pesni\xc5\xa1kem razvoju razvil svojo svojo posebno avtorsko poetiko.\n_START_SECTION_\nUran v urinu, gospodar!\n_START_PARAGRAPH_\nJesihova prva pesni\xc5\xa1ka zbirka Uran v urinu, gospodar!, je iz\xc5\xa1la leta 1972. Pri kritikih ni bila najbolje sprejeta, saj se jim je zdelo, da gre za obnavljanje ludisti\xc4\x8dnih vzorcev, ki jih je v slovensko poezijo vpeljal zlasti Toma\xc5\xbe \xc5\xa0alamun z zbirko Poker (1966). Kljub temu jo lahko vrednotimo kot eno izmed najpomembnej\xc5\xa1ih zbirk slovenskega pesni\xc5\xa1kega modernizma.\n_START_SECTION_\nLegende\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbde v drugi pesni\xc5\xa1ki zbirki Legende (1974) opazimo odmik od ludizma. Tradicije ne pojmuje ve\xc4\x8d izklju\xc4\x8dno kot nekaj, iz \xc4\x8desar se je treba nor\xc4\x8devati, ampak kot nekaj, kar je mogo\xc4\x8de vklju\xc4\x8diti tudi v sedanjost in se do nje smiselno opredeljevati, ne pa zgolj parodirati. Hkrati se pojavlja tudi \xc5\xbee deziluzija.\n_START_SECTION_\nUsta\n_START_PARAGRAPH_\nUsta (1985) so v skoraj popolnem nasprotju s prej\xc5\xa1njima zbirkama. Verzi in kitice se skraj\xc5\xa1ajo, prvoosebni lirski subjekt skoraj ne nastopa ve\xc4\x8d.\n_START_SECTION_\nSoneti, Soneti drugi, Jambi\n_START_PARAGRAPH_\nVrhunec Jesihovega pesni\xc5\xa1tva so zbirke Soneti (1989), Soneti drugi (1993) in Jambi (2000), ki jih imamo lahko za najvi\xc5\xa1ji dose\xc5\xbeek pesni\xc5\xa1kega postmodernizma na Slovenskem. V prvih dveh zbirkah Jesih obnavlja strogo sonetno formo, ki je \xc5\xbee od Pre\xc5\xa1erna temeljna pesni\xc5\xa1ka oblika slovenskega pesni\xc5\xa1tva, motivi pa segajo od prizorov iz narave, va\xc5\xa1kih in mestnih podob, literarnih reminiscenc in spominov do avtorefleksije lastne ustvarjalnosti. Postmodernisti\xc4\x8dni lirski subjekt se suvereno giblje med podobami in jih na novo sestavlja. Ob tem se nam ka\xc5\xbee Jesihova jezikovna mojstrstva, ki nam vedno znova dokazuje, kak\xc5\xa1ne izrazne mo\xc5\xbenosti se skrivajo v slovenskem jeziku.\n_START_SECTION_\nDramatika\n_START_PARAGRAPH_\nDramska pot Milana Jesiha se je za\xc4\x8dela v skupini 442 oz. Gledali\xc5\xa1\xc4\x8du Pupilije Ferkeverk leta 1969, kjer je bil soavtor predstav \xc5\xbdlahtna plesen Pupilije Ferkeverk ter Pupilija, papa Pupilo in Pupil\xc4\x8dki. Obe je re\xc5\xbeiral Du\xc5\xa1an Jovanovi\xc4\x87, pomenita pa popoln odmik od literarnega gledali\xc5\xa1\xc4\x8da v smeri proti artaudovskemu gledali\xc5\xa1\xc4\x8du krutosti, v slednji zlasti z emblemati\xc4\x8dno gesto klanja koko\xc5\xa1i neposredno na odru, kar je v javnosti precej odmevalo. Kritiki (Veno Taufer) pa so jo interpretirali kot simboli\xc4\x8dni zakol t. i. literarnega gledali\xc5\xa1\xc4\x8da. _NEWLINE_Zanimivo je, da je re\xc5\xbeiser leta 1985 ponovil prizor v svoji postavitvi drame Iva Svetine Lepotica in zver v Slovenskem mladinskem gledali\xc5\xa1\xc4\x8du, le da je takrat prizor ozna\xc4\x8deval konec gledali\xc5\xa1kega modernizma. \xc5\xbde pred tem pa je ta prizor citiral, a po pedago\xc5\xa1ki intervenciji zgolj v stilirizirani obliki, v dija\xc5\xa1ki predstavi Majcnove Apokalipse leta 1980, Dragan \xc5\xbdivadinov, kasneje eden najpomembnej\xc5\xa1ih ustvarjalcev slovenskega gledali\xc5\xa1kega postmodernizma._NEWLINE_Sledila je kolektivna predstava Limite (1973) z Zvonetom \xc5\xa0edelbauerjem v Eksperimentalnem gledali\xc5\xa1\xc4\x8du Glej. Zna\xc4\x8dilnost te predstave je bila, da sta besedilo in odrsko dogajanje nastajala sproti. Med nastajanjem projekta je Milan Jesih sproti prina\xc5\xa1al besedilo za dogajanje na odru, ki ga je videl prej\xc5\xa1nji dan.\n_START_SECTION_\nLudisti\xc4\x8dna tematika\n_START_PARAGRAPH_\nPrvo samostojno dramsko delo Milana Jesiha, s katerim je tudi najbolj zaslovel, pa so Grenki sade\xc5\xbei pravice, prvi\xc4\x8d uprizorjeni v EG Glej leta 1974. V navezavi na dramatiko absurda je z njo vzpostavil ludisti\xc4\x8dni dramatur\xc5\xa1ki model s svobodnim sopostavljanjem razli\xc4\x8dnih prizorov in jezikovnim me\xc5\xa1anjem slogov in zvrsti, h kateremu se je v svoji kasnej\xc5\xa1i dramatiki vedno znova vra\xc4\x8dal. Podobno zgradbo imajo njegove drame Vzpon, padec in ponovni vzpon zanesenega ekonomista (uprizorjena v ljubljanski Drami leta 1974), Triko (Mala drama, 1985) in Ljubiti (predelava prvotno radijske igre (1984) v Mali drami 1993)._NEWLINE_V igrah Brucka ali Obdobje prilagajanja (EG Glej, 1976; pozneje predelani tudi v TV-scenarij), Pravopisna komisija (SLG Celje, 1985) in Afrika (ES Gledali\xc5\xa1\xc4\x8de \xc4\x8dez cesto, Kranj 1986) je \xc5\xa1e vedno veliko ludisti\xc4\x8dnih prvin, vendar pa v njih \xc5\xbee najdemo zasnovo zgodbe in bolj ali manj stalne karakterje.\n_START_SECTION_\nVrnitev k tradicionalni dramaturgiji\n_START_PARAGRAPH_\nV igri En sam dotik (Pre\xc5\xa1ernovo gledali\xc5\xa1\xc4\x8de Kranj, 1990) je Jesih oblikoval logi\xc4\x8dno grajeno zgodbo s stalnimi karakterji in zgolj ob\xc4\x8dasnimi ludist\xc4\x8dnimi prvinami z nekaterimi motivnimi navezavami na \xc4\x8cehova. V to, pogojno re\xc4\x8deno postmodernisti\xc4\x8dno fazo bi lahko uvrstili tudi njegove predelave razli\xc4\x8dnih literarnih predlog za mladino in odrasle: Guliver, velik in majhen (Mladinsko in Lutkovno gledali\xc5\xa1\xc4\x8de ljubljansko, 1979; po Swiftu), \xc5\xa0e zmeraj pti\xc4\x8di (Mestno gledali\xc5\xa1\xc4\x8de ljubljansko, 1988; po Aristofanu), Cesarjeva nova obla\xc4\x8dila (SSG Trst, 1992, in Lutkovno gledali\xc5\xa1\xc4\x8de Jo\xc5\xbee Pengov, 1995; po Andersenu)._NEWLINE_V svojem doslej zadnjem objavljenem delu Srebrno rebro (2002) pa Jesih na komi\xc4\x8den na\xc4\x8din razbija iluzijo o klenosti in trdnosti slovenskega kmetstva._NEWLINE_Jesih zelo veliko pi\xc5\xa1e tudi za radio (15 radijskih iger, mdr. Pod perutnico no\xc4\x8di, izvedena 1994; nekatere so bile objavljene tudi knji\xc5\xbeno) in za televizijo (Pepelnica, 1984, Zrcalo, 1990), libreto (opera Ime na koncu jezika, izvedba 1997).\n_START_SECTION_\nPrevajalsko in drugo delo\n_START_PARAGRAPH_\nJesih je eden najpomembnej\xc5\xa1ih sodobnih slovenskih prevajalcev. Iz srb\xc5\xa1\xc4\x8dine in hrva\xc5\xa1\xc4\x8dine ter zlasti ru\xc5\xa1\xc4\x8dine in angle\xc5\xa1\xc4\x8dine je prevedel vrsto temeljnih dramskih del. Med avtorji, ki jih je prevajal, so Branislav Nu\xc5\xa1i\xc4\x8d (Mister Dolar, Oblast, Gospa ministrica), Aleksander N. Ostrovski (Volkovi in ovce, Gozd), Nikolaj V. Gogolj (Kvartopirci, Revizor), Anton P. \xc4\x8cehov (Stri\xc4\x8dek Vanja, Tri sestre, \xc4\x8ce\xc5\xa1njev vrt), Mihail A. Bulgakov (Moliere, Ivan Vasiljevi\xc4\x8d, Don Kihot), Richard Sheridan (\xc5\xa0ola za obrekovanje). Glavni preizkusni kamen vsakega prevajalca pa so Shakespearova dela in teh je Jesih nabral \xc5\xbee kar veliko, med njimi so Hamlet, Macbeth, Othello, Romeo in Julija, Ukro\xc4\x8dena trmoglavka in Vihar. S tem se uvr\xc5\xa1\xc4\x8da med najpomembnej\xc5\xa1a slovenska prevajalca Shakespeara, kot sta Oton \xc5\xbdupan\xc4\x8di\xc4\x8d in Matej Bor. Vsa ta dela so bila tudi uprizorjena v slovenskih poklicnih gledali\xc5\xa1\xc4\x8dih, mnoga med njimi pa so iz\xc5\xa1la tudi knji\xc5\xbeno._NEWLINE_Jesih je napisal scenarij za strip Oooopa (s slikarjem Kostjo Gatnikom - Magna Purga), besedila za popevke in skladbe za razne gledali\xc5\xa1ke predstave. Med slednjimi izstopa zlasti skladba \xc2\xbbLastovke\xc2\xab, ki jo je napisal za predstavo Rolanda Dubillarda Naivne lastovke v Mali drami leta 1972.'