b'\n_START_ARTICLE_\nPape\xc5\xbe Inocenc VII.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nPape\xc5\xbe Inocenc VII. je vladal kot pape\xc5\xbe \xc2\xbbrimske veje\xc2\xab\xc2\xa0v \xc4\x8dasu Zahodnega razkola. Njegov avinjonski tekmec je bil Benedikt XIII.\n_START_SECTION_\nCerkvena kariera\n_START_PARAGRAPH_\nCosma (Cosimo, Cosmato) Migliorati se je rodil 1336 v plemi\xc5\xa1ki dru\xc5\xbeini, ki je gojila voja\xc5\xa1ko in trgovsko izro\xc4\x8dilo. Vstopil je med \xc5\xa1kofijske duhovnike in postal upravitelj cerkve Marijinega oznanjenja v Sulmoni. Od 1370 do 1381 je za \xc4\x8dasa Capograssijevega \xc5\xa1kofovanja opravil nekaj krajevnih trgovskih poslov. Med 1373 ga listine imenujejo kot nadduhovnika. \xc5\xa0tudiral je v Bologni in doktoriral iz civilnega in cerkvenega prava kot \xc2\xbbdecretorum doctor\xc2\xab. 1383 se je napotil v Florenco kot pape\xc5\xa1ki odposlanec v slu\xc5\xbebi Urbana VI..\n_START_SECTION_\nPape\xc5\xbe\n_START_PARAGRAPH_\nKozma so izvolili kardinali rimske veje za rimskega pape\xc5\xbea 17. oktobra 1404. Ume\xc5\xa1\xc4\x8den in kronan je bil \xc5\xa1ele 11. novembra istega leta, ko je neapeljski kralj Ladislav Dra\xc4\x8dki vsaj za\xc4\x8dasno pomiril sprte rimske plemi\xc5\xa1ke rodbine, ki so se bojevale med seboj in s pape\xc5\xbeem. Pred izvolitvijo je moral obljubiti, da si bo prizadeval za zedinjenje, tudi za ceno lastnega odstopa. Zaradi nemirov v Rimu je moral be\xc5\xbeati v Viterbo, od koder se je vrnil \xc5\xa1ele malo pred smrtjo. _NEWLINE_Kot pohleven in miroljuben \xc4\x8dlovek in ljubitelj klasi\xc4\x8dne literature se je Inocenc po vrnitvi v Rim ukvarjal prete\xc5\xbeno s kulturnimi vpra\xc5\xa1anji.\n_START_SECTION_\nDela\n_START_PARAGRAPH_\nNemirni politi\xc4\x8dni dogodki v \xc4\x8dasu njegovega kratkega pape\xc5\xbeevanja niso prepre\xc4\x8dili Inocencu VII., da bi se ne lotil prednostnega podpiranja omike in kulture. 1. septembra 1406 je res izdal bulo Ad exaltationem Roman\xc3\xa6 Urbis z namenom, da bi okrepil Rimsko univerzo z uvajanjem umetnostnih smeri ter z ustvarjanjem novih oddelkov. V listini, ki jo je priredil humanist Leonardo Bruni, je bil jasno izra\xc5\xbeen na\xc4\x8drt, ki naj bi organsko povezal vseu\xc4\x8dili\xc5\xa1\xc4\x8dni \xc5\xa1tudij ter uvedel poznavanje klasi\xc4\x8dne omike, ki naj bi privabila \xc5\xa1tudente vseh narodov. Trud, ki ga je pape\xc5\xbe vlo\xc5\xbeil v ustvarjanje novega u\xc4\x8dnega sredi\xc5\xa1\xc4\x8da za \xc5\xbeivahno umsko delovanje, je imel pomemben, \xc4\x8deprav le delen uspeh. V dveletnem delovanju so \xc5\xa1tudirali tukaj nekateri izmed najve\xc4\x8djih ljudi tedanje kulture, kot Leonardo Bruni, Antonio Loschi, Pier Paolo Vergerio, Bartolomeo Aragazzi. Pontifikova smrt je prekinila mo\xc5\xbeno vodilno rimsko vlogo v humanisti\xc4\x8dni kulturi. _NEWLINE_Inocenc je uspel urediti rimsko univerzo \xc2\xbbLa Sapienza\xc2\xab\xc2\xa0ter uvedel nove oddelke: medicino, filozofijo in gr\xc5\xa1\xc4\x8dino. Obdal se je z lepim \xc5\xa1tevilom odli\xc4\x8dnih umetnikov, ki jih je zaposlil pri izdelovanju umetnin in lep\xc5\xa1anju cerkva. Na ta na\xc4\x8din je podprl humanizem.\n_START_SECTION_\nZahodni razkol\n_START_PARAGRAPH_\nZahodni razkol imenujemo obdobje v cerkveni zgodovini, ko je katoli\xc5\xa1ka Cerkev imela dva ali celo tri pape\xc5\xbee. Nastal je leta 1378 in ni bil verske ali nravne narave, ampak so ga povzro\xc4\x8dili \xc4\x8dlove\xc5\xa1ki dejavnik, politi\xc4\x8dne razmere in iskanje primernih oseb za to vzvi\xc5\xa1eno slu\xc5\xbebo. Za\xc4\x8delo se je, ko so kardinali pod hudim pritiskom rimske drhali izvolili 1378 Italijana Urbana VI.; vendar najprej ni\xc4\x8d ni kazalo na razkol. Najbr\xc5\xbe je novemu pape\xc5\xbeu \xc4\x8dast stopila v glavo in se je za\xc4\x8del obna\xc5\xa1ati oblastno in bahato, brezobzirno in arogantno ne le do vernikov, ampak tudi do kardinalov, ki so mu pred kratkim dali glasove - v nasprotju s svojim dozdaj\xc5\xa1njim vedenjem, ki je bilo spo\xc5\xa1tljivo in uglajeno. _NEWLINE__NEWLINE_Nasprotovanja med Urbanom VI. in kardinali so se tako zaostrila, da so prerasla v odkrit upor. Vsi francoski kardinali, ki so se jim kasneje pridru\xc5\xbeili tudi trije italijanski, so od\xc5\xa1li iz Rima pod zdravstveno pretvezo. Ko so pri\xc5\xa1li v Anagni, so vsemu kr\xc5\xa1\xc4\x8danskemu svetu poslali sporo\xc4\x8dilo, da razgla\xc5\xa1ajo izvolitev Urbana VI. za neveljavno in da Urban zaradi du\xc5\xa1evnih motenj ni sposoben za najvi\xc5\xa1jo slu\xc5\xbebo v Cerkvi. Po starih dolo\xc4\x8dbah namre\xc4\x8d, \xc4\x8de pape\xc5\xbe ni pri\xc5\xa1teven, po cerkvenem pravu ne more ve\xc4\x8d opravljati svoje slu\xc5\xbebe in mu je treba dolo\xc4\x8diti varuhe. _NEWLINE_20. septembra 1378 so v Fondiju na ozemlju Neapeljskega kraljestva izvolili drugega \xc2\xbbzakonitega\xc2\xab\xc2\xa0pape\xc5\xbea, \xc5\xbeenevskega kardinala Roberta, ki si je izbral ime Klemen VII.. Kljub pomirjevalnim pobudam sv. Katarine Sienske in Brigite \xc5\xa0vedske je Urban VI. imenoval 29 novih kardinalov in 29. aprila 1379 porazil pri Marinu Klemenovo vojsko. Klemen VII. se je takoj odpravil v Avignon, kjer si je uredil svoj pape\xc5\xa1ki sede\xc5\xbe \xe2\x80\x93 in tako je pri\xc5\xa1lo do zahodnega razkola. Nekatere de\xc5\xbeele so priznavali Klemena, druge pa Urbana. To nenaravno stanje je trajalo skoraj \xc5\xa1tiri desetletja (1378-1417) in prizadejalo ugledu pape\xc5\xa1tva nepopravljivo \xc5\xa1kodo. Dvojni pape\xc5\xa1ki dvor je terjal nove dajatve in tudi podelitve nadarbin so postale dvojne. _NEWLINE_Razkol je v kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo vnesel nepopisno zmedo; nih\xc4\x8de ni ve\xc4\x8d vedel, kdo je pravi pape\xc5\xbe in kon\xc4\x8dalo se je z medsebojnim izob\xc4\x8denjem, da je bilo tako reko\xc4\x8d celo kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo izob\xc4\x8deno. Tudi veliki ljudje tistega \xc4\x8dasa \xe2\x80\x93 celo svetniki \xe2\x80\x93 so se razli\xc4\x8dno odlo\xc4\x8dali. Med seboj so bili razdeljeni narodi, \xc5\xa1kofije in redovi. Dana\xc5\xa1nji uradni seznam navaja med zakonitimi pape\xc5\xbei rimsko vejo, in sicer Urbana VI. in njegove naslednike Bonifacija IX., Inocenca VII. in Gregorja XII.; Klemena VII., njegova naslednika Benedikta XIII. in Benedikta XIV. pa pri\xc5\xa1teva med protipape\xc5\xbee; enako seveda tudi koncilska pape\xc5\xbea Aleksandra V. in Janeza XXIII. _NEWLINE__NEWLINE_Kljub temu - da se po dana\xc5\xa1nji razvrstitvi pape\xc5\xbeev in protipape\xc5\xbeev zdi zadeva na prvi pogled jasna in preprosta, vendar temu ni tako; teh zapletenosti teologi, pravniki in zgodovinarji vse do danes niso uspeli popolnoma razjasniti in razre\xc5\xa1iti. Iz tega \xc4\x8dudnega stanja se je izcimila tudi ideja konciliarizma, ki je trdil, da je koncil nad pape\xc5\xbeem.\n_START_SECTION_\nInocen\xc4\x8dev odnos do razkola\n_START_PARAGRAPH_\nNe malo zgodovinarjev trdi, da pape\xc5\xbe Inocenc VII. ni napravil ni\xc4\x8desar za odpravo zahodnega razkola. _NEWLINE_ Nekateri gredo tako dale\xc4\x8d, da  si upajo trditi, da ga je rimsko ljudstvo prav zaradi njegove nedejavnosti v tem pogledu izgnalo iz Rima. _NEWLINE_ _NEWLINE_Resnici na ljubo pa je treba priznati, da si je ta pape\xc5\xbe po svojih mo\xc4\x8deh le prizadeval za odpravo razkola, vendar pa na svoj na\xc4\x8din in v skladu s svojimi pogledi; zadevi pa tudi razmere niso \xc5\xa1le na roko. Zato so bila vsa dolga razpravljanja jalova, pogovori pa brezuspe\xc5\xa1ni, saj tekmec ni imel resne volje, da bi pri\xc5\xa1lo do sprave \xe2\x80\x93 pa tudi on sam ne; preve\xc4\x8d si je namre\xc4\x8d bil v svesti in je to tudi neutrudno poudarjal, da je on kot rimski pape\xc5\xbe edino pravi pape\xc5\xbe in je zato na\xc4\x8delno zavra\xc4\x8dal pomisel na odstop._NEWLINE_Ko je francoski kralj Karel Ljubljeni (vladal 1380-1422) oblegal Avignon, je bil Benedikt XIII. (avinjonska veja) ranjen in je pobegnil iz mesta. Odtlej je taval od enega do drugega francoskega kraja. _NEWLINE_Rimski pape\xc5\xbe   Inocenc pa je vpra\xc5\xa1al znamenitega padovanskega pravoznanca Francesca Zabarella za mnenje o odpravi razkola. Po njegovem nasvetu je 26. decembra 1404 razposlal okro\xc5\xbenico, v kateri je povabil njemu poslu\xc5\xa1ne \xc5\xa1kofe na koncil v Rim na Vse svete naslednjega leta. Protipape\xc5\xbe \xe2\x80\x93 da bi se zdelo, da je odvrnil od sebe odgovornost \xe2\x80\x93 je pokazal pripravljenost, da tudi on pride v Rim. Za Veliko no\xc4\x8d, 31. marca 1405, je res prispel v Genovo, vendar s tolikim oboro\xc5\xbeenim spremstvom, da so Italijani pomislili, da ho\xc4\x8de zasesti Rim ob podpori pretendenta na neapeljski prestol Ludvika II. An\xc5\xbeujskega, a zoper pape\xc5\xbea in neapeljskega kralja Ladislava Dra\xc4\x8dkega. V Genovi je takrat izbruhnila nalezljiva bolezen, zato je taval Benedikt od enega do drugega italijanskega mesta, kar je Rimljane tako vznemirilo, da je moral Inocenc prestaviti koncil na svetega Martina (11. novembra), nato na maja naslednje leto, kon\xc4\x8dno pa \xe2\x80\x93 kot pravi izro\xc4\x8dilo \xe2\x80\x93 na Sodni dan. Ko je francoski dvor videl Inocen\xc4\x8devo dobro voljo, mu je postal bolj naklonjen.\n_START_SECTION_\nSmrt in spomin\n_START_PARAGRAPH_\nUmrl je 6. novembra 1406 v Rimu. Raz\xc5\xa1irile so se govorice, da ga je dal zastrupiti prihodnji pape\xc5\xbe Janez XXIII.._NEWLINE__NEWLINE_Pokopan je v  Baziliki sv. Petra v Vatikanu.'