b'\n_START_ARTICLE_\nVezava\n_START_PARAGRAPH_\nPo bibliotekarskem terminolo\xc5\xa1kem slovarju je vezava za\xc5\xa1\xc4\x8dita pisne podlage in pisanja z vezanjem. Oseba, ki se ukvarja z vezavo, je knjigovez. Vezanje knjig je proces, pri katerem posamezne sve\xc5\xbenje papirja zve\xc5\xbeemo v celoto. Knjigovezi najprej papirje smiselno uredijo po vrstnem redu, potem pa jih pove\xc5\xbeejo z lepilom. Da je vezava na hrbtnem delu za\xc5\xa1\xc4\x8ditena, knjigi dodajo naslovne platnice. Proces zaklju\xc4\x8dijo z dodajanjem kon\xc4\x8dne naslovnice in informacij o knjigi. Kon\xc4\x8dni produkt je knjiga.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nKnjige zahodnega sveta od 5. stoletja dalje so bile vezane med trdimi platnicami, s stranmi iz pergamenta, ki so bile zlo\xc5\xbeene in se\xc5\xa1ite z vrvico. Vrvice so bile pritrjene na lesene platnice, prekrite z usnjem, da so gradivo dodatno za\xc5\xa1\xc4\x8ditili. Ker so bile zgodnje knjige pisane ro\xc4\x8dno na ro\xc4\x8dno izdelane materiale, so se velikosti in stili razlikovali. Od 9. do 15. stoletja so vezali vedno pogosteje rokopise na papirju. Da so pred vezavo vedeli, kako morajo biti foliji zlo\xc5\xbeeni po vrsti, so  na sredino spodnje margine (roba strani) napisali posebne znake, ki so jim pomagali pri pravilnem sortiranju. _NEWLINE_Srednjeve\xc5\xa1ke vezave lo\xc4\x8dimo glede na uporabljeni material za platnice na trde in mehke vezave. Knjige z mehko vezavo so za manj pomembna besedila ali besedila z omejenim rokom trajanja. Knjiga z mehko vezavo je preprostej\xc5\xa1a. Konservatorji imajo zelo radi mehko vezavo (zaradi tega jo imenujemo tudi konservatorska vezava). Knjige te vezave zgolj spete skupaj; platnica je bila celotna zgolj na hrbtu, na sprednji strani pa samo do polovice strani. Poznamo tudi preklopno vezavo, pri kateri je ena platnica dalj\xc5\xa1a kot druga in se zaviha preko same knjige. Trda vezava daje s platnico trdo podlago folijem. Uporabljali so lesene deske, debelej\xc5\xa1e usnje ali lepenko. Trdo vezane so bile knjige s pomembnej\xc5\xa1o vsebino. _NEWLINE_Vezave se glede na funkcijo rokopisa lo\xc4\x8dijo na uporabne oz. funkcionalne in razko\xc5\xa1ne oz. dragocene vezave. Funkcionalna vezava za\xc5\xa1\xc4\x8diti knji\xc5\xbeni blok pred obrabo ali uni\xc4\x8denjem. Uporabne vezave so lahko mehke ali trde. Razko\xc5\xa1na vezava pa je okra\xc5\xa1ena z dragimi kamni, kovinami, slonoko\xc5\xa1\xc4\x8denimi reliefi. Ni\xc4\x8d od tega dejansko ni del vezave, gre zgolj za dekorativni moment. _NEWLINE_Ko je knjigovez dobil pravilno razporejene lege (snopi\xc4\x8de, sve\xc5\xbenje), jih je moral poravnati, nato jih je obrezal, da so bile vse enake oblike. Poleg treh obrez margin je naredil \xc5\xa1e t. i. kapitalsko obrezo, kar je rez pod kotom 45\xc2\xb0 na zgornji in spodnji strani pri hrbtni strani lege (oz. veznika). To obrezo je knjigovez naredil zato, da je la\xc5\xbeje umestil t. i. kapital oz. kapitalsko vezico. Funkcija kapitala je dodatno povezati knji\xc5\xbeni blok in platnico. Navadno je izdelan iz tkanine. Na ta na\xc4\x8din se nekoliko omejijo sile, ki nastopijo med odpiranjem knji\xc5\xbenega bloka. Pogosto je kapital po\xc5\xa1kodovan in zamenjan. Pred vezavo je knjigovez pripravil spojne folije, ki so slu\xc5\xbeile dodatni povezani knji\xc5\xbenega bloka s platnicama. To je folij, prilepljen na platnico. Kasneje, ko so za\xc4\x8deli var\xc4\x8devati s pergamentom, so uporabljali pergamentne spojne trakove. Knjigovez je uporabljal vrsto pripomo\xc4\x8dkov. Najbolj pomemben je napenjalnik oz. napenjalni okvir. S tem si je pomagal pri \xc5\xa1ivanju leg. Na napenjalu so bile napete vrvice (oz. vez\xc3\xacce) iz konoplje ali belega galunskega usnja, knjigovez pa je na to napenjalo polagal lego za lego v pravilnem vrstnem redu in jih nato pri\xc5\xa1il na vrvice, ki so bile napete na okvir. Tehnik \xc5\xa1ivanja je zelo veliko. Sukanec je bil lanen ali konopljin. Luknje je pripravil s \xc5\xa1ilom, lahko pa so izdelali tudi zarezice z no\xc5\xbeem ali zareze v obliki \xc4\x8drke V. Ko so kon\xc4\x8dali s \xc5\xa1ivanjem, so lahko hrbtni del \xc5\xa1e dodatno za\xc5\xa1\xc4\x8ditili z usnjem ali papirjem, elemente za oja\xc4\x8ditev so pozicionirali med vezice. Ko je bil knji\xc5\xbeni blok za\xc5\xa1it, ga je bilo potrebno \xc5\xa1e enkrat obrezati, da so se robovi \xc5\xa1e zadnji\xc4\x8d poravnali. _NEWLINE_Zgodnje knjige (vse do 15. stoletja) so imele ravne hrbte, \xc5\xa1ele pozneje so za\xc4\x8deli knjige vezati z ukrivljenimi hrbti\xc5\xa1\xc4\x8di. Najstarej\xc5\xa1a ohranjena evropska vezana knjiga St Cuthebert Gospel je iz leta 700. Napisana je na rde\xc4\x8di pergament (na kozjo ko\xc5\xbeo), hranijo pa jo v Britanski knji\xc5\xbenici.\n_START_SECTION_\nDana\xc5\xa1nje vezave\n_START_PARAGRAPH_\nvezava se je s \xc4\x8dasom cenila. Usnjena vezava \xc5\xa1e danes sodi med razko\xc5\xa1ne in drage vezave, okrasja in zlatotiska pa skoraj ve\xc4\x8d ne sre\xc4\x8damo. Ve\xc4\x8dine zgodovinskih vezav v knjigove\xc5\xa1kih delavnicah ne poznajo ve\xc4\x8d. Dandanes zmore skoraj vsaka fotokopirnica liste povezati v spiralno ali termi\xc4\x8dno vezavo. Obi\xc4\x8dajna knjiga v knjigarni je zgolj lepljena in v mehki vezavi. Knjige za enkratno uporabo (npr. \xc5\xbeepne romane) ve\xc5\xbeejo z \xc5\xbeico ali lepilom, knjige za trajno uporabo (leposlovje, slovarje, priro\xc4\x8dnike, enciklopedije, reprezentativne monografije, faksimilne izdaje) pa so trdo vezane.'