b'\n_START_ARTICLE_\nLateralna inhibicija\n_START_PARAGRAPH_\nLateralna inhibicija je pojav v \xc5\xbeiv\xc4\x8dnem sistemu \xc5\xbeivali, kjer vzburjena \xc5\xbeiv\xc4\x8dna celica s svojim delovanjem zavira delovanje sosednjih \xc5\xbeiv\xc4\x8dnih celic._NEWLINE_Tak\xc5\xa1na vrsta inhibitornih povezav je posebej pogosta v \xc4\x8dutilih, kjer izbolj\xc5\xa1uje kontrast in lo\xc4\x8dljivost zaznave. Pojav je prvi jasno demonstriral avstrijski fizik Ernst Mach, ki je izdelal znano opti\xc4\x8dno prevaro, t. i. Machove trakove. Slika je sestavljena iz sivih pasov nekoliko razli\xc4\x8dnih odtenkov, med njimi pa je oster prehod. Ob pogledu na mejo med trakovoma se zdi, da je rob svetlega traku svetlej\xc5\xa1i kot njegov preostali del, rob temnega pa temnej\xc5\xa1i._NEWLINE_Nevronalno osnovo pojava je pojasnila vrsta poskusov, ki so jih opravili v 1950. letih na Univerzi Rockefeller pod vodstvom H.K. Hartlinea. Za poskusni objekt so uporabili sestavljeno oko ostvarja. Eno samo o\xc4\x8desce so v temnici osvetljevali z mo\xc4\x8dno usmerjeno svetlobo in snemali njegov odgovor - pro\xc5\xbeenje akcijskih potencialov. Ko so pri\xc5\xbegali lu\xc4\x8d, je mehka okoli\xc5\xa1ka svetloba zmanj\xc5\xa1ala aktivnost (\xc5\xa1tevilo akcijskih potencialov) tega o\xc4\x8desca. Kasneje so z usmerjenim osvetljevanjem posameznih o\xc4\x8desc dokazali, da je izvor inhibicije v sosednjih celicah in da je vpliv popolnoma recipro\xc4\x8den ter sorazmeren z jakostjo dra\xc5\xbeenja. Za to odkritje je Hartline leta 1967 prejel Nobelovo nagrado._NEWLINE_Lateralna inhibicija je najbolje poznana na primeru vida, bila pa je opisana tudi v mnogih drugih \xc4\x8dutilnih sistemih pri zelo razli\xc4\x8dnih skupinah \xc5\xbeivali. V praksi lateralna inhibicija v \xc4\x8dutilu za vid izbolj\xc5\xa1uje kontrast in lo\xc4\x8dljivost zaznave slike. Ker je inhibitorno delovanje omejeno na bli\xc5\xbenje celice, je u\xc4\x8dinek najmo\xc4\x8dnej\xc5\xa1i na robovih polj z razli\xc4\x8dnimi odtenki, kar oja\xc4\x8da robove in olaj\xc5\xa1a prepoznavo oblik. Za primer Machovih trakov, svetlo polje mo\xc4\x8dneje aktivira del mre\xc5\xbenice, na katerega pada mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1a svetloba. Znotraj polja ni razlik, saj je inhibicija recipro\xc4\x8dna, na meji s temnej\xc5\xa1im poljem pa ta aktivacija povzro\xc4\x8da mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1o inhibicijo manj osvetljenih \xc4\x8dutnic - zato se zdi temnej\xc5\xa1i odtenek ob robu \xc5\xa1e bolj temen. Na temnem polju je u\xc4\x8dinek obraten._NEWLINE_Na podoben na\xc4\x8din so povezani t. i. stretch receptorji, ki zaznavajo napetost v kitah, vendar je tu namen druga\xc4\x8den. Ob dolgotrajni aktivaciji pri\xc4\x8dne receptor inhibirati sosednje, hkrati pa preko povratne zanke tudi sam sebe, kar povzro\xc4\x8di adaptacijo na dra\xc5\xbeljaj.'