b'\n_START_ARTICLE_\nRennes\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nRennes je upravno glavno mesto francoskega departmaja Ille-et-Vilaine. Pred francosko revolucijo, pred integracijo vojvodine Bretanje v kraljevini Franciji, je bil Rennes glavno mesto vojvodine, z drugimi zgodovinskimi prestolnicami vojvodstva Bretanje, Nantesom in Vannesom. Ima dolgo zgodovino zaradi svoje lege ob soto\xc4\x8dju dveh rek in bli\xc5\xbeine obmejnih regij.\n_START_SECTION_\nZgodnja zgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nV drugem stoletju pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem so galska plemena znana kot Redones zasedla ozemlje v vzhodni Bretanji, ki pribli\xc5\xbeno ustreza sodobnemu departmaju Ille-et-Vilaine in so ustanovili svojo glavno okro\xc5\xbeje ob soto\xc4\x8dju rek Ille in Vilaine, na mestu dana\xc5\xa1njega Rennesa. \xc4\x8ceprav je ime plemena - iz kelt\xc5\xa1\xc4\x8dine root (rde\xc4\x8d) soroden z ride, kar namiguje da so bili Redones znani po konjeni\xc5\xa1tvu - je bilo verjetno s\xc4\x8dasoma privzeto za njihovo glavno mesto Rennes; glavno okro\xc5\xbeje Redonesov se isto\xc4\x8dasno sklicuje na Condate, keltski izraz za soto\xc4\x8dje, ki je bilo uporabljeno za imenovanje \xc5\xa1tevilnih krajev v anti\xc4\x8dni Galiji._NEWLINE_V za\xc4\x8detku 1. stoletja pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem, so Redones sprejeli gr\xc5\xa1ko in rimsko prakso izdaje kovancev , prilagodili oziroma posneli zlate kovance Filipa II. Makedonskega, v zna\xc4\x8dilen keltski kovanec iz kovinske zlitine, imenovan milijard. Brez napisov, kot je bila keltska praksa, so Redones kovanci imeli voznika in bojni voz, katerega konj je imel \xc4\x8dlove\xc5\xa1ko glavo. Velik depo kovancev so odkrili kot "zaklad Amanlis" junija 1835 in v Saint-Jacques-de-la-Lande, v februarju 1941. V muzeju v Rennesu je velika reprezentativna zbirka._NEWLINE_Leta 57 pr. n. \xc5\xa1t. so se Redones pridru\xc5\xbeili galski koaliciji proti Rimu, ki jo je zadu\xc5\xa1il Mark Licinij Kras. Leta 56 pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem so rimski odposlanci kot talci Redones razlog Juliju Cezarju, da je posegel v Armoriko in zatrl upornike, naslednje leto pre\xc4\x8dkal Rokavski preliv ter odvrnil nadaljnjo podporo Redonesom s strani Britov. Leta 52 pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem so se Redones odzvali na poziv Vercingetoriksa, poglavar galskega plemena Arvernov, da predlo\xc5\xbei velik kontingent bojevnikov.\n_START_SECTION_\nRimska doba\n_START_PARAGRAPH_\nMesto je po rimski zasedbi postalo glavno okro\xc5\xbeje Redonesov, znano kot Condate Redonum, ali Civitas Riedonum, ki se nana\xc5\xa1a na plemena Redones, ki so ga ustanovili. Od tod ime sodobnega mesta Rennes. Najstarej\xc5\xa1i znani Rennaisan je Titus Flavius Postuminus, znan po tem, da so v Rennesu leta 1969 na\xc5\xa1li njegov nagrobni kamen. Kot pove \xc5\xbee njegovo ime, je bil rojen v flavijski dinastiji pod vladavino Titusa in sicer med letoma 79 in 81 n. \xc5\xa1t.. Eden od nagrobnih kamnov pove v latin\xc5\xa1\xc4\x8dini, da je prevzel vodenje vseh javnih zadev v Civitas Riedonum. Bil je dvakrat duumvir in flamen (duhovnik) boga [[Mullo (bog)|Mulla)._NEWLINE_V rimski dobi je strate\xc5\xa1ki polo\xc5\xbeaj mesta, na zahodu glavne rimske pote Via Osmia, ki se je raztezala od Condate Redonum do Vorgium (sodobni Carhaix), prispeval k njegovi pomembnosti._NEWLINE_V letu 275 je gro\xc5\xbenja barbarov pripeljala do izgradnje obzidja okrog Rennesa. V zadnjih dnevih rimskega imperija v 5. stoletju, je grozila nevarnost kme\xc4\x8dkih roparjev ozna\xc4\x8denih kot bagaudae. Armoricanski polotok in tudi Bretanja ter zato Rennes, so pomenili zadnjo trdnjavo zahodnega rimskega cesarstva proti Klovisu I., ki je zasedel ve\xc4\x8dino obmo\xc4\x8dja Alamanov, nato \xc5\xa1e Vizigote._NEWLINE_Sveti sede\xc5\xbe Rennesa je bil ustanovljen leta 453 s cerkvijo, ki je stala na mestu sedanje stolnice od za\xc4\x8detka \xc5\xa1estega stoletja. Eden prvih \xc5\xa1kofov Rennesa, Melanie - ki bi postal zavetnik mesta - je igral pomembno vlogo v mirovnem sporazumu med Franki in Amori\xc4\x8dani leta 497. Slavnostno je razglasil "Il faut faire la paix entre chr\xc3\xa9tiens" ("Mir je treba narediti med kristjani").\n_START_SECTION_\nSrednji vek\n_START_PARAGRAPH_\nV 5. stoletju so Bretonci zasedli zahodni del Armoricanskega polotoka, ki je bil znan kot Bretanja, medtem ko so Franki zasedali preostanek Armorice. Za\xc4\x8deli s \xc5\xa1iritvijo in prepre\xc4\x8dili vdor Bretoncev, so Karolingi ustanovili pokrajino Bretonsko marko ( ali mejno provinco, sestavljeno iz grofij Rennes, Nantes in Vannes. Te marke so bile v celoti absorbirane v kraljestvo Bretanja v 9. stoletju, Rennes je postal popolnoma Bretonski leta 851. Ves \xc4\x8das obstoja Bretanje kot neodvisne dr\xc5\xbeave - najprej kot kraljestva in nato kot vojvodina - je Rennes veljal za enega od treh mest, ki so delovala kot glavno mesto obmo\xc4\x8dja, drugi dve mesti sta bili Nantes in Vannes. V stolnici v Rennesu so kronali vojvode Bretanje. Med Bretonsko nasledstveno vojno (1356-1357) je Rennes oblegal Henriku Grosmont (vojvoda Lancaster), bratranec angle\xc5\xa1kega kralja, vendar je Bertrand du Guesclin prodrl v mesto in strl odpor s kon\xc4\x8dno zmago. Po skoraj letu, je leta 1357 Lancaster priznal angle\xc5\xa1ko zmago._NEWLINE_Leta 1491 je francoska vojska Karla VIII., pod vodstvom generala Louis II. de la Tr\xc3\xa9moille, neuspe\xc5\xa1no napadel Rennes. Bretanja se je \xc5\xbee vdala drugje, Rennes sam pa se je \xc5\xa1e upiral. Branilci Rennesa so bili odlo\xc4\x8deni, da se uprejo do smrti, a se je vojvodinja Anne Bretanska odlo\xc4\x8dila za pogajanja. Nastala pogodba z dne 15. november 1491, ki je narekovala njeno poroko s Karlom VIII. in s tem prinesla Bretanjo v francosko kraljestvo. Anne je vneto varovala Bretansko avtonomijo in pogodba je obljubljala, da bo pravosodje \xc5\xa1e naprej delovalo v skladu s prakso, obi\xc4\x8daji in navadami kot do tedaj. Poleg tega je omogo\xc4\x8dala nadaljevanje Parlementa Bretanje, ki je se je sestal med februarjem in aprilom 1493 in med septembrom 1494 in septembrom 1495. _NEWLINE_Leta 1720 je velik po\xc5\xbear uni\xc4\x8dil vse predal\xc4\x8dne lesene hi\xc5\xa1e v severnem delu mesta. Obnova je bila narejena iz kamna.\n_START_SECTION_\nModerna doba\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1857 je bila zgrajena \xc5\xbeelezni\xc5\xa1ka postaja Rennes, ki se postopoma privedla do \xc5\xa1irjenja mesta na jug. Leta 1899 je drugo sojenje Alfredu Dreyfusu v Rennesu povzro\xc4\x8dila nacionalno senzacijo._NEWLINE_Z ve\xc4\x8d fakultetami Bretanske Univerze, ki so se preselile iz Nantesa v Rennes, se je za\xc4\x8dela prava \xc5\xa1ola leta 1730, popolna Univerza pa je za\xc4\x8dela delovati leta 1885 (\xc4\x8deprav se ni tako imenovala do 1896, in se omenja kot Conseil des facult\xc3\xa9s)._NEWLINE_Med drugo svetovno vojno je Rennes utrpel veliko \xc5\xa1kodo od treh nem\xc5\xa1kih letal, ki so napadla vlak streliva parkiran poleg francoskih in angle\xc5\xa1kih \xc4\x8det in v bli\xc5\xbeini vlaka beguncev: 1000 ljudi je umrlo. Naslednji dan, 18. junija 1940 so nem\xc5\xa1ke \xc4\x8dete vstopile v mesto. Kasneje, v marcu in maju 1943 in ponovno v juniju 1944, je bil Rennes mo\xc4\x8dno bombardiran s strani ameri\xc5\xa1kih in britanskih sil, kar je zahtevalo ve\xc4\x8d sto smrtnih \xc5\xbertev. Rennes je gostil nem\xc5\xa1ki tranzit POW tabor in POW bolni\xc5\xa1nico, kjer je bilo veliko padalcev, ujetih na dan-D. Pattonova vojska je osvobodila glavno mesto Bretanje 4. avgusta, umikajo\xc4\x8de nem\xc5\xa1ke \xc4\x8dete so razstrelile mostove za seboj, kar je dodalo nadaljnjo \xc5\xa1kodo. Pribli\xc5\xbeno 50.000 nem\xc5\xa1kih zapornikov je bilo nastanjenih v \xc5\xa1tirih tabori\xc5\xa1\xc4\x8dih v mestu, ki je \xc5\xa1telo tedaj le okoli 100.000 prebivalcev._NEWLINE_Od leta 1954 dalje se je mesto zelo raz\xc5\xa1irilo  in postalo med najhitreje rasto\xc4\x8dimi mesti v Franciji.\n_START_SECTION_\nGeografija\n_START_PARAGRAPH_\nMesto le\xc5\xbei v severozahodni francoski pokrajini Bretaniji na soto\xc4\x8dju rek Ille in Vilaine. S kanalom Ille-Rance, ki se kon\xc4\x8da pri Saint-Maloju, je povezan z Rokavskim prelivom.'