b'\n_START_ARTICLE_\nBalade in romance\n_START_PARAGRAPH_\nBalade in romance (1890) so prva samostojna pesni\xc5\xa1ka zbirka Antona A\xc5\xa1kerca, po mnenju literarnih zgodovinarjev pa tudi najbolj\xc5\xa1a, ter postavlja temelje takrat \xc5\xa1ele porajajo\xc4\x8de se socialne tematike.\n_START_SECTION_\nOkoli\xc5\xa1\xc4\x8dine nastanka\n_START_PARAGRAPH_\nA\xc5\xa1kerca je duhovni\xc5\xa1ki poklic z leti za\xc4\x8del zelo omejevati, zato je posvetil veliko \xc4\x8dasa svojemu\xc2\xa0\xc2\xbbdrugemu poklicu\xc2\xab, pesni\xc5\xa1tvu. A\xc5\xa1kerc je bil notranje razdvojen med tradicionalno vero, ki bi se je moral kot katoli\xc5\xa1ki duhovnik dr\xc5\xbeati, in znanstveno miselnostjo. Izpovedoval je resni\xc4\x8dnost tedanjega \xc4\x8dasa in je predstavljal vrh slovenskega realizma v pesni\xc5\xa1tvu. Prvo pesem, domoljubno romanco Trije popotniki, je objavil v Dunajskem zvonu leta 1880 pod psevdonimom Gorazd, ki ga, poleg \xc5\xa1e nekaterih drugih, uporablja tudi pri naslednjih objavah. Pesmi so izhajale v glavnem v Ljubljanskem zvonu, pa tudi v Kresu in Slovanu. V prvih letih je pisal poleg epskih tudi lirske pesnitve, a ga je urednik Ljubljanskega zvona Fran Levec usmerjal ter spodbujal k pisanju epike. Leta 1888 ga je ostro napadel Anton Mahni\xc4\x8d, kar je bojevitega A\xc5\xa1kerca pripravilo do tega, da se je odlo\xc4\x8dil \xc4\x8dim prej izdati prvo pesni\xc5\xa1ko zbirko. Za naklado 1200 izvodov je dobil pla\xc4\x8dilo v vi\xc5\xa1ini 500 goldinarjev ter mo\xc5\xbenost ponatisa. A\xc5\xa1kerc se je zelo dolgo odlo\xc4\x8dal o tem, ali naj pesni\xc5\xa1ko zbirko izda pod psevdonimom Gorazd ali z imenom in priimkom, na koncu se je odlo\xc4\x8dil za slednje. V pesni\xc5\xa1ki zbirki je 48 balad in romanc, le tri pesmi predhodno \xc5\xa1e niso bile objavljene (Uroki, Legenda o toplicah, Prva mu\xc4\x8denica). V prvem letu je bilo prodanih samo 500 izvodov, celotna naklada pa \xc5\xa1ele po dvanajstih letih. Kljub temu zalo\xc5\xbeba izpolni obljubo in zbirko z nekaterimi popravki ponovno\n_START_SECTION_\nVplivi na A\xc5\xa1kerca in njegov vpliv\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbde kot dijak se je A\xc5\xa1kerc navdu\xc5\xa1eval nad Homerjevo epiko. V \xc4\x8dasu \xc5\xa1olanja se je seznanil s Kleinpaulovo Poetiko (Poetik: Die Lehre von der deutschen Dichtkunst) iz katere je \xc4\x8drpal navodila o obliki in tematiki. V 7. poglavju tretjega dela Kleinpaul balado in romanco definira kot lirsko-epske kraj\xc5\xa1e pesmi, ki prikazujejo pripovedno snov, pogosto vzeto iz ljudskega izro\xc4\x8dila pa tudi iz zgodovine in sodobnega \xc5\xbeivljenja. Balado je po vsebini in obliki sorodna angle\xc5\xa1ki, \xc5\xa1kotski in \xc5\xa1vedski ljudski poeziji, pogosto se razvija tragi\xc4\x8dno. \xc4\x8ce ni v njej nekaj \xc4\x8dude\xc5\xbenega, demonskega ali skrivnostnega, mora biti vsaj nenavadno. Pesnik se v baladi ne razkriva, snov prikazuje objektivno z dialogi in monologi. Balada v\xc4\x8dasih deluje kot drama v treh dejanjih, ki so strnjeni in niso formalno lo\xc4\x8deni. Prvo dejanje je uvod v dano situacijo, v drugem se stopnjujeta napetost in dramati\xc4\x8dnost, v tretjem sledi presenetljivi konec ali pa idejno sporo\xc4\x8dilo. Balada ima vrzeli in preskakuje dogodke. Romanca je po obliki in vsebini podobna ju\xc5\xbenja\xc5\xa1ki, zlasti \xc5\xa1panski poeziji. Ni vedno vesela, lahko je tudi tragi\xc4\x8dna, vendar izra\xc5\xbea mir, ima tola\xc5\xbeilen, pomirjajo\xc4\x8d ton. Pesnikovo stali\xc5\xa1\xc4\x8de izra\xc5\xbea z refleksijo, lahko pa njegove ideje sporo\xc4\x8dajo literarne osebe, zato so njihovi dialogi dalj\xc5\xa1i in manj dramati\xc4\x8dni kot v baladi. Romanca je tako podobna kratki noveli v verzih. Na koncu Kleinpaul \xc5\xa1e opozori, da te\xc5\xbeko najdemo \xc4\x8disto balado ali romanco, so pa vsekakor najbolj\xc5\xa1e tiste, ki vsebujejo nekaj teh temeljnih lastnosti. A\xc5\xa1kerc je o baladi bral tudi v Gottcshallovi Poetiki, ki poudarja, naj sodobna neljudska balada obravnava sodobno tematiko in zajema teme iz socialnega in politi\xc4\x8dnega dogajanja, subjekt naj v ospredje ne postavlja svoje sre\xc4\x8de, ampak se \xc5\xbertvuje za neko idejo, lahko gre za politi\xc4\x8dno, moralno, socialno, filozofsko ali nacionalno ideologijo. A\xc5\xa1kerc je te sodobne motive povezal tudi z\xc2\xa0\xc2\xbbljudsko\xc2\xab\xc2\xa0tematiko (zgodbami, pripovedmi), navezoval se je tudi na druge pesnike: B\xc3\xbcrgerja, Mickiewicza, Pu\xc5\xa1kina in Lermontova, poznoromanti\xc4\x8dne in postromanti\xc4\x8dnie pesnike Leaua, Platena, zlasti pa Heineja in njegovo pesni\xc5\xa1ko zbirko Romanzero. V njej so posamezniki \xc5\xbee nosilci ideje in predstavniki liberalne in socialnokriti\xc4\x8dne ideologije. Prebiral je tudi Nekrasova, ki ima socialnokriti\xc4\x8dne epske pesmi in modernizirane balade in romance, kot jih je definiral Gottcshall, stilno pa se je navezoval tudi na ju\xc5\xbenoslovanske pesnike (od narodnih pesmi do Ma\xc5\xbeurani\xc4\x87a). Za upodabljanje teh idej je A\xc5\xa1kerc jemal snov is slovenske, slovanske ter svetovne preteklosti in vzroke za aktualne dru\xc5\xbebene razmere. Take prenovljene A\xc5\xa1ker\xc4\x8deve balade in romance so bile zgled tri leta mlaj\xc5\xa1emu pesniku in pisatelju Josipu Pagliaruzziju, ki je objavljal pod psevdonimom Krilan. Ve\xc4\x8dino svojih pesmi je objavil v Ljubljanskem zvonu, motive je ve\xc4\x8dinoma \xc4\x8drpal iz osvobodilnih bojev balkanskih Slovanov (na primer baladi Smrt carja Samuela in Stara mati). Na A\xc5\xa1kerca se je navezovala tudi slovenska nova romantika, predvsem mladi Cankar, predvsem na tisti del, ki sega do Heineja in njegove satiri\xc4\x8dne, kriti\xc4\x8dne in ironi\xc4\x8dne balade in romance.\n_START_SECTION_\nTematika\n_START_PARAGRAPH_\nNa A\xc5\xa1ker\xc4\x8devo pestro tematiko so zagotovo vplivala \xc5\xa1tevilna potovanja, kjer je lahko stopil v stik z razli\xc4\x8dnimi kulturami (Bosna, Srbija, Praga, Mad\xc5\xbearska, Italija, Poljska, Slova\xc5\xa1ka, Rusija, Egipt, Gr\xc4\x8dija). Zelo pogosta je socialna tematika. V nekaterih pesmih prikazuje boj preprostih ljudi (pogosto kmetov, proletarcev) za enakopravnost, spo\xc5\xa1tovanje ter zmo\xc5\xbenosti dostojnega \xc5\xbeivljenja (Stari grad, Stara pravda, Dvorski norec). V nekaterih pesmih izpostavlja moralne vrednote, te pesmi so pogosto refleksivne, v njih se odpirajo vpra\xc5\xa1anja o smislu \xc5\xbeivljenja, vrednotah, telesni in duhovni ljubezni, veri (Slikarjeva slika, Poroka, Balada o potresu, \xc4\x8ca\xc5\xa1a nesmrtnosti, Zimska romanca). Druga zelo pogosta tematika je zgodovinska: tako slovenska (Celjska romanca, Slovenska legenda, Napoleonov ve\xc4\x8der, Attila in slovenska kraljica) kot tudi slovanska (Svetopolkova oporoka, cikel Stara pravda). V nekaterih baladah obravnava zgodbe ljudskega izro\xc4\x8dila, najpogosteje gre za pripovedi nenavadnih, grozljivih in fantasti\xc4\x8dnih dogodkov (Mejnik, God\xc4\x8deva balada, Uroki, Svatba v Logeh), snov zanje je ve\xc4\x8dkrat vzel tudi iz o\xc4\x8detovih pripovedovanj.\n_START_SECTION_\nPesmi\n_START_PARAGRAPH_\nSlikarjeva slika je v Ljubljanskem zvonu iz\xc5\xa1la pod naslovom Madona. V pesmi duhovnik in slikar Stanko prenese podobo nezveste ljubice v svojo sliko Marije. Zaradi nemira hodi po svetu, nekoliko se pomiri, ko v samostanu zagleda svojo sliko Madone, vendar pa mu resni\xc4\x8dni mir prinese samo njegova smrt. V pesmi je prikazan motiv duhovnika, ki mu duhovna ljubezen ne prinese sre\xc4\x8de. Romanca Anka je posve\xc4\x8dena Anki Pe\xc4\x8dovnik, u\xc4\x8diteljici ro\xc4\x8dnih del v \xc5\xa1oli v Podseki, kjer je A\xc5\xa1kerc pou\xc4\x8deval verouk. Sprva sta \xc5\xbeivela drug mimo drugega, nato pa sta se spoprijateljila, A\xc5\xa1kerc ji je tudi posojal knjige ter \xc4\x8dasopise, zaradi njegovega duhovni\xc5\xa1kega poklica je njuno razmerje ostalo na tej ravni. Zelo ga je ganila njena zgodba, po smrti matere jo je namre\xc4\x8d o\xc4\x8dim poslal od doma in morala se je znajti in poiskati slu\xc5\xbebo, da bi lahko pre\xc5\xbeivela. Gre za socialno romanco, Anka je morala od doma, sedaj pa na poti spra\xc5\xa1uje ptice, ro\xc5\xbee ter potok, zakaj si je zaslu\xc5\xbeila tak\xc5\xa1no trpljenje. Zimska romanca, v Ljubljanskem zvonu naslovljena Tat, prikazuje stisko na pode\xc5\xbeelju, \xc4\x8drpa iz \xc5\xbeivljenja ko\xc4\x8darjev v bli\xc5\xbeini \xc5\xa0marj. Na sodi\xc5\xa1\xc4\x8du mo\xc5\xa1ki pojasni, da ga je v krajo prisila skrajna beda in prosi sodnika, naj zapre \xc5\xa1e njegove otroke, da bojo na toplem in siti. Balada o potresu je nastala potem, ko je Mahni\xc4\x8d ostro napadel tematsko zelo podobno Gregor\xc4\x8di\xc4\x8devo pesem O nevihti. Verujo\xc4\x8da mno\xc5\xbeica ljudi se zberi v cerkvi in moli ter prosi Boga, naj jih obvaruje potresa, vendar pa so potresni sunki vse mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1i, na koncu umrejo pod ru\xc5\xa1evinami cerkve. Katastrofa je tukaj prikazana \xc5\xa1e huje kot nevihta v Gregor\xc4\x8di\xc4\x8devi pesmi, najhuje pa je , da se dogaja v cerkvi, bo\xc5\xbeji hi\xc5\xa1i. To pesem sta kritizirala Mahni\xc4\x8d in Lampe, ker naj bi ru\xc5\xa1ila vero v Boga in ga prikazala kot neusmiljenega do svojih vernikov. Deset let po objavi je po ljubljanskem potresu napisal pesem Jaz, kjer prekli\xc4\x8de obto\xc5\xbebo Boga. \xc4\x8ca\xc5\xa1a nesmrtnosti je ena izmed dveh nerimanih pesmi v tej zbirki. Motivno je najverjetneje izhajal iz Gregor\xc4\x8di\xc4\x8deve pesmi Kupa \xc5\xbeivljenja. Na za\xc4\x8detku je motto iz Korana. Mlad kalif Abduraman razmi\xc5\xa1lja o smrti in kako bi ji u\xc5\xa1el. Zdravnik in \xc4\x8darovnik mu ponujata razli\xc4\x8dne napoje, ki ne delujejo. Stari dervi\xc5\xa1 Ali Ra\xc5\xa1id mladeni\xc4\x8du pove, da ve\xc4\x8dno \xc5\xbeivljenje izvira iz dobrih del. Brodnik je balada, v kateri ribi\xc4\x8d \xc5\xbertvuje svoje \xc5\xbeivljenje zato, da bi prepre\xc4\x8dil prihod tur\xc5\xa1kih oglednikov na doma\xc4\x8da tla. Za najvi\xc5\xa1jo vrednoto, svoj narod, je pripravljen umreti. List iz Kronike Zaj\xc4\x8dke (t. j. \xc5\xbdi\xc4\x8dke) prika\xc5\xbee razvrat kartuzijanskih menihov v \xc5\xbdi\xc4\x8dki kartuziji v drugi polovici 16. stoletja. Kartuzijanski prior Marijofil zapi\xc5\xa1e svoje do\xc5\xbeivetje ob prihod v ta samostan pred tridesetimi leti. Vsepovsod je iskal menihe, ki so veljali za zelo u\xc4\x8dene, nazadnje jih je na\xc5\xa1el v vinski kleti, kjer so popivali. Kronist pravi, da je to zelo te\xc5\xbeko zapisal, vendar je resnica vedno najbolj\xc5\xa1a. V Svetopolkovi oporoki je dogajanje postavljeno na Velikomoravsko v drugi polovici 9. stoletja. Kralj Svetopolk, ki je podpiral delovanje Cirila in Metoda, na smrtni postelji prosi svoje tri sinove, naj v \xc4\x8dasu vojne dr\xc5\xbeijo skupaj, saj bojo tako premagali vse. Sinovi so mu prisegli, vendar se po o\xc4\x8detovi smrti sprejo, porazijo jih Mad\xc5\xbeari in Moravska izgubi samostojnost. Prva mu\xc4\x8denica je podnaslovljena kot staroegiptovska bajka. Mu\xc4\x8denica, potem ko jo na grmadi zajamejo plameni, kot feniks vstane iz pepela \xc5\xa1e lep\xc5\xa1a in \xc5\xa1e mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1a. Svojim krvnikom se posmehuje in jim ponosno pove, da je zmagala zato, ker je nosilka svobodne ideje. Navdih za to temo bi A\xc5\xa1kerc lahko dobil v usodi na grmadi umrlega Giordana Bruna, ki je menil, da je svobodna misel najmo\xc4\x8dnej\xc5\xa1e oro\xc5\xbeje. A\xc5\xa1kerc mu je ob tristoletnici njegove smrti v Ljubljanskem zvonu (1900, \xc5\xa1tevilka 3) pod psevdonimom Sempronio Avanti posvetil spominski \xc4\x8dlanek, v katerem ga je ozna\xc4\x8dil kot mu\xc4\x8denika znanstvene in filozofske svobodne misli. Slovenska legenda opisuje prihod slovenske du\xc5\xa1e Primo\xc5\xbea Trubarja v nebesa, saj si je to mesto zaslu\xc5\xbeila zaradi bogoslu\xc5\xbeja v slovenskem jeziku. A\xc5\xa1kerc v tej pesmi slavi protestantizem._NEWLINE_Cikel desetih pesmi Stara pravda, ki jih je A\xc5\xa1kerc v objavi v Ljubljanskem zvonu podnaslovil kot venec balad, prikazuje zgodovinske dogodke vseslovenskega kme\xc4\x8dkega upora (1515) in hrva\xc5\xa1ko-slovenskega (1573). Prikazano je trpljenje ljudi, kmetov ter nasilje oblasti, krutost gra\xc5\xa1\xc4\x8dakov, slog je izredno dramati\xc4\x8den, zgodba je podana zgo\xc5\xa1\xc4\x8deno. Prvi del se za\xc4\x8dne s prerokbo, ki napoveduje boje, nato je prikazana \xc5\xbeelja po narodni osvoboditvi (Kralj Matja\xc5\xbe), kon\xc4\x8da pa se z ma\xc5\xa1\xc4\x8devanjem nad zatiranci (Zmaj). Drugi del prikazuje slovenski kme\xc4\x8dki upor, najprej z opravi\xc4\x8devanjem razloga zanj (Pred cesarjem), nato sam upor tla\xc4\x8danov in njihov napad na fevdalca (Tlaka), na koncu pa boj in poraz kmetov (Boj pri Bre\xc5\xbeicah). Sedma pesem Kne\xc5\xbeji kamen je vez med slovenskim in hrva\xc5\xa1ko-slovenskim uporom. Zadnje tri pesmi opisujejo hrva\xc5\xa1ko-slovenski kme\xc4\x8dki upor, najprej prikazujejo tabor upornikov, v Stavi sta posredno prikazana boj in poraz. V zadnji pesmi je prikazano usmrtitev vodje upora, Matije Gubca v Zagrebu: ogrnejo ga s \xc5\xa1krlatom ter mu dajo v roko dajo razbeljeno \xc5\xbeezlo, na glavo pa krono.\n_START_SECTION_\nKritike\n_START_PARAGRAPH_\nA\xc5\xa1ker\xc4\x8devega najostrej\xc5\xa1ega kritika Antona Mahni\xc4\x8da je motilo naturalisti\xc4\x8dno in nihilisti\xc4\x8dno prikazovanju \xc5\xbeivljenja, negativen prikaz Boga in izbira zlo\xc4\x8dincev za literarne osebe, kar se zlasti za duhovnika ne spodobi. V pesmi Anka ga je zmotilo, da se Anka s svojo pro\xc5\xa1njo ne obrne na Boga, ampak se raje zaupa naravi. O Baladi o potresu je menil, da je A\xc5\xa1kerc prikazal Boga kot neusmiljenega, ki vdane vernike pokoplje pod ru\xc5\xa1evinami cerkve. V Celjski romanci ga moti pre\xc5\xa1u\xc5\xa1tvo meniha, v Iz kronike Zaj\xc4\x8dke pa njihovo pijan\xc4\x8devanje. Na to kritiko je A\xc5\xa1kerc odgovoril s pesmijo Firduzi in dervi\xc5\xa1, kjer fanati\xc4\x8dni dervi\xc5\xa1 Mahmud (Mahni\xc4\x8d), kritizira Firduzijevo (A\xc5\xa1kerc) pesnenje. Na Mahni\xc4\x8da se je odzval tudi Janko Kersnik, ki je menil, da je Mahni\xc4\x8d vse razumel preve\xc4\x8d dobesedno: Celjska romanca na humoren na\xc4\x8din upesnjuje eno izmed variant zgodbe o uplemenitenju Tehar\xc4\x8danov, v pesmi Iz kronike Zaj\xc4\x8dke pa so menihi prispodoba za vse gre\xc5\xa1nike, sporo\xc4\x8dilo pa je, da je kakr\xc5\xa1nakoli resnica bolj\xc5\xa1a kot la\xc5\xbe. A\xc5\xa1kerca je postavil ob bok najve\xc4\x8djim slovenskim literatom: Pre\xc5\xa1ernu, Levstiku, Jenku, Stritarju in Gregor\xc4\x8di\xc4\x8du. Fran\xc4\x8di\xc5\xa1ek Lampe je bil manj kriti\xc4\x8den kot Mahni\xc4\x8d, pohvalil je Staro pravdo, zmotil pa ga je prikaz duhovnikov ter negativen in \xc5\xbealjiv odnos do kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva in Boga v Baladi o potresu in Iz kronike Zaj\xc4\x8dke.\n_START_SECTION_\nPrevodi\n_START_PARAGRAPH_\nSloveniska ballader. Stockholm, 1901._NEWLINE_Vybor basni Ant. A\xc5\xa1kerce. Praga, J. Otto, 1923._NEWLINE_Anton A\xc5\xa1kerc, Odabrane pesme. Beograd, Novo pokolenje, 1952._NEWLINE_Ant. A\xc5\xa1kerc, Odabrane pjesme. Sarajevo, Narodna prosvjeta, 1954._NEWLINE_Anton A\xc5\xa1kerc, Odabrane pjesme. Sarajevo, Narodna prosvjeta, 1955._NEWLINE_Pisma o knji\xc5\xbeevnosti u Slovenaca. Beograd, U\xc4\x8diteljska zadruga, 1895._NEWLINE_Pesme domovini. Odabrane strane jugoslovenskih pisaca. Beograd, Dr\xc5\xbeavna \xc5\xa1tamparija, 1938._NEWLINE_S. Cilingirov, Slavjanska antologija, Sofija, S. M. Staikov, 1910._NEWLINE_Ivan Zorman, Slovene (Jugoslav) Poetry. Selected Texts with Translations and an Introduction. Cleveland, 1928._NEWLINE_Anthologie de la Poesie Yougoslave des XIXe et XX\xc2\xab\xc2\xa0sicles. Pariz, Delagrave, 1935._NEWLINE_Branimir Zganjer. Izbor iz slovenske lirike. Zagreb, \xc5\xa0olska knjiga, 1953._NEWLINE_Slavische Anthologie. In deutschen Uebersetzungen. Stuttgart, J. G. Cotta, [1895]._NEWLINE_Jugoslavische Anthologie. Ziirich,Leipzig und Stuttgart, Rascher et Cie, 1932._NEWLINE_Umberto Urbani, Piccolo mondo sloveno. Mali slovenski svet. Ljubljana, Ljudska knjigarna, 1941._NEWLINE_Versioni, studio introduttivo e notiziebio-bibliografiche a cura di Roma, Carlo Combo, 1951._NEWLINE_Crnkovi\xc4\x8d-Tomi\xc4\x8d: Scrittori jugoslavi. Rijeka, Edit, 1956.'