b'\n_START_ARTICLE_\nStarkov pojav\n_START_PARAGRAPH_\nStarkov pojav je fizikalni pojav, ki se ka\xc5\xbee v premiku in cepitvi spektralnih \xc4\x8drt atomov in molekul v zunanjem elektri\xc4\x8dnem polju. Podoben je Zeemanovemu pojavu, ki pa ka\xc5\xbee cepitev spektralnih \xc4\x8drt v magnetnem polju. Starkov pojav se od Zeemanovega razlikuje \xc5\xa1e v tem, da cepitev ni simetri\xc4\x8dna kot pri Zeemanovem pojavu. Starkov pojav se opa\xc5\xbea tudi kot posledica notranjega elektri\xc4\x8dnega polja sosednjih atomov ali molekul v plinu, teko\xc4\x8dini ali trdi snovi. Najla\xc5\xbeje se opazuje v spektrih vodika in helija pri sevanju, ki nastane zaradi mo\xc4\x8dnega elektri\xc4\x8dnega polja pri razelektritvah na katodah. Pri svetlobi, ki jo opazujemo pravokotno na elektri\xc4\x8dno polje opazimo, da je svetloba linearno polarizirana ._NEWLINE_Imenuje se po nem\xc5\xa1kem fiziku Johannesu Starku (1874 \xe2\x80\x93 1957), ki ga je odkril v letu 1913 . V istem letu ga je neodvisno odkril tudi italijanski fizik Antonino Lo Surdo (1880 \xe2\x80\x93 1949) . Zaradi tega ga v Italiji imenujejo tudi Stark Lo Surdov pojav . Stark je za odkritje dobil Nobelovo nagrado v letu 1919 .\n_START_SECTION_\nStarkov pojav v izmeni\xc4\x8dnem elektri\xc4\x8dnem polju (dinami\xc4\x8dni Starkov pojav)\n_START_PARAGRAPH_\nDinami\xc4\x8dni Starkov pojav se opa\xc5\xbea kot posledica spremenljivega zunanjega elektri\xc4\x8dnega polja (primer: svetloba). Pri ve\xc4\x8djih intenzivnostih svetlobe cepitve ne moremo ve\xc4\x8d razlo\xc5\xbeiti z linearnim ali kvadratnim Starkovim pojevom.\n_START_SECTION_\nUporaba\n_START_PARAGRAPH_\nStarkov pojav ni posebno pomemben za dolo\xc4\x8danje spektrov atomov, ampak je pomembnej\xc5\xa1i pri raziskovanju molekularnih rotacijskih spektrov.'