b'\n_START_ARTICLE_\nRimska Dakija\n_START_SECTION_\nDa\xc4\x8dansko kraljestvo in Rimsko cesarstvo\n_START_PARAGRAPH_\nDa\xc4\x8dani in Geti so \xc5\xbee pred vklju\xc4\x8ditvijo Dakije v Rimsko cesarstvo pogosto prihajali v stik z Rimljani. Rimsko zanimanje za ozemlje ob spodnji Donavi se je pove\xc4\x8dalo, ko je Burebista (vladal 82-44 pr. n. \xc5\xa1t.) zdru\xc5\xbeil domorodna plemena in za\xc4\x8del agresivno \xc5\xa1iriti svoje ozemlje. Njegovo kraljestvo se je na zahodu raz\xc5\xa1irilo do Panonije in na vzhodu doseglo \xc4\x8crno morje. Na jugu se je njegova oblast za\xc4\x8dela \xc5\xa1iriti na Balkan._NEWLINE_Leta 74 pr. n. \xc5\xa1t. so rimske legije pod poveljstvom Gaja Skribonija Kurija dosegle spodnjo Donavo in pri\xc5\xa1le v stik z Da\xc4\x8dani. Rimljani so bili zaskrbljeni predvsem zaradi Burebistove nara\xc5\xa1\xc4\x8dajo\xc4\x8de mo\xc4\x8di in vpliva ter njegovega aktivnega poseganja v rimsko politiko. Njegova odlo\xc4\x8ditev tik pred bitko pri Farzalu, da bo posegel v rimsko dr\xc5\xbeavljansko vojno in podprl Pompeja, je po Pompejevi spravi s Cezarjem obrnila Cezarjevo pozornost proti Dakiji. Cezar je v svoje na\xc4\x8drte za pohod proti Partom leta 44 pr. n. \xc5\xa1t. vklju\xc4\x8dil pohod preko Dakije, na katerem bi mimogrede uni\xc4\x8dil kralja Burebista in njegovo kraljestvo. Na\xc4\x8drtovani pohod se zaradi Cezarjevega uboja leta 44 pr. n. \xc5\xa1t. ni zgodil, Burebista pa je naredil napako, da ni v celoti zdru\xc5\xbeil plemen, katerim je vladal. Po zaroti, v kateri so ga umorili, je njegovo kraljestvo razpadlo na \xc5\xa1tiri politi\xc4\x8dne entitete, kasneje celo na pet, v katerih so vladali nepomembni in \xc5\xa1ibki kralji._NEWLINE_Od Burebistove smrti do Decebalovaga vzpona na oblast se je rimska vojska \xc5\xa1e naprej spopadala z Da\xc4\x8dani in Geti. Stalni vpadi da\xc4\x8danskih plemen v sosednji rimski provinci Mezijo in Panonijo so vzpodbudili lokalne guvernerje in cesarje k \xc5\xa1tevilnim kazenskim pohodom proti njim. Tak\xc5\xa1no socialno, diplomatsko in politi\xc4\x8dno stanje je trajalo ve\xc4\x8dino predrimskega obdobja. Rimljani so posameznim pomembnim Da\xc4\x8danom kot prijateljem in zaveznikom (amicii et socii) ob\xc4\x8dasno podeljevali priviligirane polo\xc5\xbeaje, kar je do vladavine cesarja Oktavijana utrdilo rimsko pokroviteljstvo nad nekaterimi vplivnimi Da\xc4\x8dani. Dober primer tak\xc5\xa1nega pokroviteljstva se je pokazal v Oktavijanovi vojni z Markom Avrelijem, v kateri je Oktavijan iskal zaveznike med vsemi tujimi vladarji, ki bi lahko ogrozili Antonijeve evropske province. Leta 35 pr. n. \xc5\xa1t. je Da\xc4\x8danom ponudil zavezni\xc5\xa1tvo in poroko s h\xc4\x8derko da\xc4\x8danskega kralja Kotisa, Kotisu pa bi dal v zamo\xc5\xbe svojo h\xc4\x8derko Julijo. Rimski obi\xc4\x8daj jemanja kraljevskih talcev, ki naj bi se pojavil v prvi polovici 1. stoletja pr. n. \xc5\xa1t., je zagotovo nastal po Oktavijanu in se prakticiral v poznem predrimskem obdobju._NEWLINE_Rimski anti\xc4\x8dni viri dokazujejo, da so bili v Dakiji \xc5\xbee pred rimsko osvojitvijo prisotni rimski trgovci in umetniki ter da je bila raj za pobegle rimske su\xc5\xbenje. Kulturna in trgovska menjava je postopoma raz\xc5\xa1irila rimski vpliv po celi regiji, kar je bilo najbolj prepoznavno na ozemlju okoli gorovja Or\xc4\x83\xc5\x9ftie._NEWLINE_S prihodom Flavijske dinastije, \xc5\xa1e posebno med vladanjem cesarja Domicijana, so se konflikti ob srednji in spodnji Donavi za\xc4\x8deli stopnjevati. Leta 84 ali 85 so Da\xc4\x8dani pod vodstvom kralja Decebala vdrli preko Donave, opusto\xc5\xa1ili Mezijo in ubili njenega guvernerja Opija Sabina. Domicijan je zaradi njihovih vpadov Mezijo reorganiziral v Gornjo in Spodnjo Mezijo ter spro\xc5\xbeil vojno proti Decebalu. Ker zaradi te\xc5\xbeav na germanski meji vojne ni mogel dokon\xc4\x8dati, je z Da\xc4\x8dani sklenil mirovno pogodbo, zaradi katere je bil dele\xc5\xbeen ostrih kritik. Omenjena dogajanja so bila uvod v Trajanove vojne za osvojitev Dakije. Trajan je s svojimi legijami pre\xc4\x8dil Donavo in se med prodiranjem v Dakijo osredoto\xc4\x8dil predvsem na pomembno ozemlje okoli gorovja Or\xc4\x83\xc5\x9ftie. Leta 102 se je niz spopadov kon\xc4\x8dal s pogajanji in sklenitvijo mirovne pogodbe, po kateri je moral Decebal poru\xc5\xa1iti svoje trdnjave in dovoliti nastanitev rimske garnizije v Sarmizegetusi Regii (Gr\xc4\x83di \xc8\x99 tea Muncelului, Romunija), ki bi zagotavljala izvajanje dolo\xc4\x8dil mirovna pogodbe. Trajan je svojemu in\xc5\xbeenirju Apolodorju iz Damaska ukazal, naj naredi na\xc4\x8drt in zgradi most preko Donave v Drobeti._NEWLINE_Trajanov drugi vojni pohod v Dakijo leta 105\xe2\x80\x93106 je bil, kar se \xc5\xa1iritve ozemlja in osvajanja ti\xc4\x8de, zelo specifi\xc4\x8den. Njegova ofenziva je bila usmerjena predvsem na Sarmizegetuso Regio. Rimljani so oblegali Decebalovo prestolnico, ki se je vdala in bila zatem poru\xc5\xa1ena. Da\xc4\x8danski kralj se je s pe\xc5\xa1\xc4\x8dico svojih prista\xc5\xa1ev umaknil v gore. Njihovo upiranje je bilo kratkotrajno in Decebal je naredil samomor. Drugi da\xc4\x8danski plemi\xc4\x8di so se predali ali pri\xc5\xa1li v rimsko ujetni\xc5\xa1tvo. Eden od njih je razkril mesto da\xc4\x8danskega kraljevega zaklada, ki je bil izjemno bogat. V njem je bilo 226.800 kg zlata in 453.600 kg srebra.\n_START_SECTION_\nPrva reorganizacija (117-138)\n_START_PARAGRAPH_\nHadrijan je za Trajanovo smrt izvedel v Antiohiji v Siriji, vendar se ni mogel vrniti v Rim, ker je judejski guverner Kvadrat Bas, ki bi moral na Trajanov ukaz varovati nova da\xc4\x8danska ozemlja severno od Donave, na vojnem pohodu umrl. Ker je bil Trajan z ve\xc4\x8d legijami in \xc5\xa1tevilnimi pomo\xc5\xbenimi enotami pred smrtjo na pohodu proti Partskemu cesarstvu, so ostale Dakija in druge obdonavske province slabo branjene. Roksolani, ogor\xc4\x8deni zaradi odlo\xc4\x8ditve, da jim Rimljani ne bodo ve\xc4\x8d pla\xc4\x8devali davka, ki jim ga je obljubil Trajan, so se zdru\xc5\xbeili z Jazigi in se uprli Rimu. Hadrijan je z vzhoda proti njim poslal vojsko in takoj, ko je bilo mogo\xc4\x8de, tudi sam zapustil Sirijo._NEWLINE_Hadrijan je postajal vedno bolj razo\xc4\x8daran zaradi stalnih te\xc5\xbeav na ozemljih severno od Donave, zato se je nameraval umakniti iz Dakije. Zaskrbljen zaradi nevarnosti, da bodo barbari vdrli preko reke Olt na jug in napadli \xc5\xa1tevilne Trajanove kolonije ter kastrum v Bersobisu, je iz previdnosti ukazal razstaviti Apolodorjev most \xc4\x8dez Donavo._NEWLINE_Leta 118 je krenil na pohod proti Roksolanom in Jazigom in jih porazil, vendar je za Roksolane ponovno uvedel subvencije in se odlo\xc4\x8dil, da bo opustil nekaj ozemlja, ki ga je osvojil Trajan. Ju\xc5\xbeno Moldavijo, jugovzhodni rob Karpatov in ravnice Mutenije in Oltenije, ki so bile priklju\xc4\x8dene Spodnji Meziji, je vrnil Roksolanom in Spodnja Mezija se je vrnila na meje pred osvajanjem Dakije. Dele Spodnje Mezije severno od Donave je odcepil in jih vklju\xc4\x8dili v novo provinco Spodnjo Dakijo (Dacia Inferior). Trajanova prvotna provinca Dakija se je preimenovala v Gornjo Dakijo (Dacia Superior). IV. legijo Flavia Felix je iz njene baze v Ulpii Traiani Sarmizegetusi v premestil v Gornjo Mezijo._NEWLINE_Leta 124 je bila v severnem delu Gornje Dakije ustanovljena dodatna provinca Dacia Porolissensis, ki je v grobem obsegala severozahodno Transilvanijo. Zaradi ustaljene prakse, da lahko v provincah, v katerih je bila nastanjena ve\xc4\x8d kot ena legija, funkcijo cesarjevega legata opravljajo samo nekdanji konzuli, je Gornjo Dakijo upravljal senator pretorskega ranga. Pod svojim poveljstvom je imel eno samo legijo, stacionirano v Apulu. Spodnja Dakija in Dakija Porolissensis sta bili pod poveljstvom prezidijskih prokuratorjev z rangom duksa._NEWLINE_Hadrijan je v svoji novi provinci intenzivno izkori\xc5\xa1\xc4\x8dal njena rudna bogastva. Kasneje je dohodke, ustvarjene v rudarstvu, monopoliziral z dajanjem rudnikov v zakup pripadnikom vite\xc5\xa1kega reda. V rudarstvu je bilo zaposleno veliko \xc5\xa1tevilo ljudi. Leta 124 je obiskal Napoco in mesto povzdignil v municipij.\n_START_SECTION_\nUtrditev (138-161)\n_START_PARAGRAPH_\nS prihodom Antonina Pija na rimski prestol je cesarstvo dobilo vladarja, ki je skrbno gledal na obrambo provinc. Veliko \xc5\xa1tevilo miljnikov iz njegovega obdobja dokazuje, da je \xc5\xa1e posebej skrbel za stalno vzdr\xc5\xbeevanje cest. \xc5\xbdigi na stre\xc5\xa1nikih amfiteatra v Ulpii Traiani Sarmizegetusi, ki je bil zgrajen v najzgodnej\xc5\xa1ih letih kolonije, ka\xc5\xbeejo, da je bil obnovljen prav med njegovo vladavino. Poleg tega je obnovil tudi izpostavljeni tabor v Porolissu pri sedanjem Moigradu v Romuniji in okrepil njegovo obzidje._NEWLINE_Po uporu okoli leta 158 je Antonin Pij znova reorganiziral da\xc4\x8danske province. Dacia Porolissensis v sedanji severni Transilvaniji in njeno sredi\xc5\xa1\xc4\x8de Porolissum sta ostala taka, kot sta bila. Gornja Dakija, ki je obsegala Banat in ju\xc5\xbeno Transilvanijo, se je preimenovala v Dacio Apulensis s sredi\xc5\xa1\xc4\x8dem v Apulumu, medtem ko se je Spodnja Dakija, ki je obsegala Oltenijo, preimenovala v Dacio Malvensis. Njeno sredi\xc5\xa1\xc4\x8de je bila Romula, sedanji Re\xc5\x9fca Dobrosloveni v Romuniji. Vsako pokrajino je, tako kot pod Hadrijanom, upravljal prokurator iz vite\xc5\xa1kega reda. Vsi prokuratorji so bili podrejeni senatorskemu guvernerju v Apulensisu.\n_START_SECTION_\nMarkomanske vojne in njhove posledice (161-193)\n_START_PARAGRAPH_\nKmalu po prihodu Marka Avrelija na rimski prestol leta 161 so se na rimskih severnih mejah za\xc4\x8dele te\xc5\xbeave zaradi vdorov obmejnih germanskih plemen, na katera so pritiskali priseljenci s severa. Cesar je zato leta 166 ponovno reorganiziral Dakijo in njene tri podprovince zdru\xc5\xbeil v eno. Ker je provinca zdaj imela dve legiji, XIII. legijo Gemina v Apulu in V. makedonsko legijo v Potaissi, je moral novi cesarski legat imeti rang konzula. Mark Avrelij je na to mesto imenoval Seksta Kalpurnija Agrikola. Upravno sredi\xc5\xa1\xc4\x8de province je postala Ulpia Traiana Sarmizegetusa._NEWLINE_Severna, vzhodna in zahodna meja Dakije so bile izpostavljene in te\xc5\xbeko branljive. Ko so se vdori barbarov med vladavino Marka Avrelija nadaljevali, je cesar okrepil obrambo njenih meja in s tem izpostavil Gornjo ter Spodnjo Mezijo. Leta 166 in 167 so za\xc4\x8dela v Panonijo, Norik in Retijo preko Donave vdirati barbarska plemena Kvadov in Markomanov ter prodrla vse do Dakije in Mezije. Vojna je po letu 167 verjetno zajela tudi severno Dakijo, ko so nanjo pritisnili iz Panonije pregnani Jazigi in zavzeli zlate rudnike v Alburnusu Maior, sedanji Ro\xc5\x9fii Montani v Romuniji. Najkasnej\xc5\xa1i datum, ki so ga odkrili na vo\xc5\xa1\xc4\x8denih tablicah, skritih v rudni\xc5\xa1kih rovih, je 29. maj 167. Markomani so po\xc5\xbegali predmestne vile v Ulpiji Trajani Sarmizegetusi in tabor v Sl\xc4\x83venih. Ko je Mark Avrelij pri\xc5\xa1el do Ogleja, so Jazigi zajeli \xc5\xbee ve\xc4\x8d kot 100.000 rimskih ujetnikov._NEWLINE_Boji v Dakiji so se nadaljevali \xc5\xa1e naslednji dve leti. Leta 169 je Agrikola predal svoje poveljstvo, ker je morda umrl zaradi kuge ali padel v bitki. Cesar se je odlo\xc4\x8dil, da bo provinco za\xc4\x8dasno ponovno razdelil na tri podprovince. Upravljanje osrednje podprovince Dacie Apulensis je prevzel cesarski legat Gornje Mezije Mark Klavdij Fronto. Dacio Malvenis je verjetno prevzel njegov prokurator Makrinij Avit, zmagovalec nad Langobardi in Obijci. V tem \xc4\x8dasu je bil prokurator v Dakiji tudi bodo\xc4\x8di cesar Pertinaks, vendar njegova natan\xc4\x8dna vloga ni znana. Bil je zelo nepriljubljen in zato odpoklican. Leta 170 je Mark Avrelij provinco preimenoval v Tri Dakije in za njenega guvernerja imenoval Kavdija Fronta. Kasneje istega leta se je Frontova guvernatura raz\xc5\xa1irila \xc5\xa1e na Gornjo Mezijo. Na tem polo\xc5\xbeaju ni bil prav dolgo, ker so ga konec leta porazili in ubili Jazigi. Na polo\xc5\xbeaju guvernerja Dakije ga je zamenjal Sekst Kornelij Klemens._NEWLINE_Leta 170 so na svoji poti proti jugu Dakijo preplavili Kostoboki, ki so bili naseljeni v severni ali severovzhodni Dakiji. Oslabelo cesarstvo leta 171 ni moglo prepre\xc4\x8diti vdiranja tujih plemen v izpostavljeno Dakijo in Mark Avrelij je bil prisiljen v diplomatska pogajanja, s katerimi je posku\xc5\xa1al prekiniti nekaj barbarskih zavezni\xc5\xa1tev. Leta 171 so Dakijo napadli \xc5\xa1e Astingi, porazili Kostoboke in uni\xc4\x8dili ve\xc4\x8d rimskih kastrov, med njimi tudi trdnjavo v Tibisku (sedanja Jupa v Romuniji), in se zatem obrnili proti prestolnici Ulpii Traiani Sarmizegetusi. Rimljani so se z Astingi za\xc4\x8deli pogajati in se dogovorili, da bodo zapustili Dakijo in se naselili na ozemlju Kostobokov. Medtem so zaradi strahu, da bi vdrli v Dakijo, zemljo dodelili tudi pribli\xc5\xbeno 12.000 pripadnikom razla\xc5\xa1\xc4\x8denih plemen, ki so tavala po obrobju province._NEWLINE_Plemena, ki so mejila na Dakijo na vzhodu, na primer Roksolani, v vsem tem obdobju niso sodelovala v mno\xc5\xbei\xc4\x8dnem napadu na Rimsko cesarstvo. Starej\xc5\xa1i zgodovinarji so na to gledali kot na posledico ustanovitve province Dakije. Nekateri sodobni avtorji menijo, da so omenjena plemena zaradi pritiska germanskh plemen na njihove severne meje podpirala nadaljevanja statusa quo med Rimljani in svojimi odvisnimi vladarji. Leta 173 so bili Markomani pora\xc5\xbeeni, vojna z Jazigi in Kvadi pa se je nadaljevala in zaradi zelo mo\xc4\x8dnega odpora Jazigov zahtevala hitro premestitev legij v severozahodno Dakijo. Rimljani so zato zgadili cesto med Porolissom in Napoco. Jazigi in Kvadi so pozimi 172-173 napadli rimske trdnjave ob Tisi in Donavi._NEWLINE_Mark Avrelij je zato vso svojo pozornost usmeril proti Jazigom in Kvadom. Leta 174 je v bitki na zamrznjeni Donavi zdrobil Kvade, ki so po porazu zaprosili za mir, in zatem krenil proti Jazigom. Po njihovem porazu in izgonu iz Dakije ga je rimski senat leta 175 nagradil z naslovom Samarticus Maximus. Mark Avrelij se je zavedal, da mora najti stalno re\xc5\xa1itev problemov na severnih mejah cesarstva, zato je ukinil nekaj omejitev, ki so veljale za Markomane in Jazige. Jazigom je celo dovolil, da potujejo po Dakiji in trgujejo z Roksolani, dokler bodo za to imeli dovoljenje da\xc4\x8danskega guvernerja. Isto\xc4\x8dasno se je odlo\xc4\x8dil, da bo izvedel na\xc4\x8drt za pripojitev markomanskih in jazi\xc5\xa1kih ozemelj in ustanovil novo rimsko provinco. Na\xc4\x8drte mu je prepre\xc4\x8dil upor Avidija Kasija._NEWLINE_Ker je bil cesar nujno potreben tudi drugje, je Rim ponovno vzpostavil sistem zavezni\xc5\xa1tev s plemeni ob severni meji. Pritisk s severa se je s prihodom in naseljevanjem germanskih plemen na severni da\xc4\x8danski meji kljub temu kmalu spet okrepil in spro\xc5\xbeil novo vojno. Leta 178 je Mark Avrelij za guvernerja Treh Dakij imenoval verjetno Pertinaksa in se naslednje leto odpravil na pohod proti Kvadom in Burom severno od Donave. Po zmagi je nameraval osvojeno ozemlje na severozahodu Dakije pretvoriti v novo rimsko provinco, vendar je leta 180 umrl. Nasledil ga je sin Komod, ki ga je spremljal na pohodu. Mladi naslednik je hitro sklenil mir s sovra\xc5\xbenimi plemeni in se vrnil v Rim._NEWLINE_Konflikti in razprtije v Dakiji so se nadaljavale tudi med Komodovo vladavino. Notori\xc4\x8dno nezanesljiva Historia Augusta omenja manj\xc5\xa1e nemire, ki so izbruhnili v Dakiji okoli leta 185. Isti vir pi\xc5\xa1e tudi o porazu da\xc4\x8danskih plemen, ki so bila naseljena izven province. Komodovi legati so opusto\xc5\xa1ili kak\xc5\xa1nih sedem kilometrov \xc5\xa1irok pas ozemlja severno od kastra v sedanjem okro\xc5\xbeju Kluj, s katerim so \xc5\xbeeleli vzpostavili tamponsko ozemlje, ki naj bi prepre\xc4\x8dilo vdore barbarov.\n_START_SECTION_\nO\xc5\xbeivitev pod Severji\n_START_PARAGRAPH_\nMed vladanjem Septimija Severja je v provinci zavladal mir, saj v tem obdobju ni bilo nobenega dokumentiranega vdora tujcev. Voja\xc5\xa1ke tabore, ki so bili uni\xc4\x8deni v preteklih vojnah, so obnovili. Sever je vzhodno mejo province pomaknil kak\xc5\xa1nih 14 km vzhodno od reke Olt in dokon\xc4\x8dal limes Transalutanus. Na limesu, ki se je raztezal od Fl\xc4\x83m\xc3\xa2nde v bli\xc5\xbeini Donave na jugu do Cumidave, sedanjega Bretcuja v Romuniji na severu, je bilo na razdalji pribli\xc5\xbeno 225 km zgrajenih 14 utrjenih taborov. Med njegovim vladanjem se je po celi provinci pove\xc4\x8dalo tudi \xc5\xa1tevilo municipijev, medtem ko je v Ulpii Traiani Sarmizegetusi in Apulu za\xc4\x8delo veljati italsko pravo (ius Italicum)._NEWLINE_Sever je s svojimi voja\xc5\xa1kimi reformami med drugim dovolil rimskim vojakom, da prebivajo v spremljajo\xc4\x8dih civilnih naseljih (canabae) izven utrjenih taborov, obdelujejo zemljo in se poro\xc4\x8dajo z doma\xc4\x8dinkami. \xc4\x8ce je bil vojak rimski dr\xc5\xbeavljan, so tudi otroci iz njegovega zakona dobili rimsko dr\xc5\xbeavljanstvo. Vojakom, ki niso bili rimski dr\xc5\xbeavljani, in njihovim otrokom so rimsko dr\xc5\xbeavljanstvo podelili ob odpustu iz vojske._NEWLINE_Severjev naslednik Karakala je \xc5\xbeelel pove\xc4\x8dati dohodke od davkov in okrepiti svojo priljubljenost, zato je vsem odraslim mo\xc5\xa1kim v cesarstvu, razen su\xc5\xbenjem, podelil rimsko dr\xc5\xbeavljanstvo. Utrjevanje da\xc4\x8danskega limesa na vzhodni meji se je nadaljevalo._NEWLINE_Karakala je na svojem pohodu na vzhod proti Partom \xc5\xa1el skozi Dakijo, kjer je z diplomatskimi manevri posku\xc5\xa1al omajati zavezni\xc5\xa1tvo med nasprotnimi plemeni, predvsem med Markomani in Kvadi. V Porolissu je pod pretvezo, da se bo z njim pogajal, ubil kvadskega kralja Gajobomarja, in se spopadel z najmanj enim od obdonavskih plemen. Nekateri sodobni avtorji trdijo, da je vzhodno mejo Dakije pomaknil kak\xc5\xa1nih 50 km vzhodno od reke Olt. Leta 218 je njegov naslednik Makrin v Dakijo vrnil veliko Karakalovih neromaniziranih da\xc4\x8danskih talcev, morda zaradi nemirov, ki so jih povzro\xc4\x8dila plemena po Karakalovem uboju._NEWLINE_V Dakiji se je ohranilo nekaj napisov iz obdobja zadnjega severskega cesarja Aleksandra Severja iz katerih je razvidno, da se je med njegovo vladavino v Ulpii Traiani Sarmizegetusi sestal svet Treh Dakij in da so se v taboru Ad Mediam (sedanja Mehadia, Romunija) obnovila vrata, stolpi in pretorska pala\xc4\x8da (praetorium).\n_START_SECTION_\nDa\xc4\x8dani\n_START_PARAGRAPH_\nDokazi o nadaljevanju obstoja domorodnega da\xc4\x8danskega prebivalstva v rimski Dakiji niso tako jasni kot pri Germanih, Keltih, Tra\xc4\x8danih in Ilirih v drugih rimskih provincah. Podatki o Da\xc4\x8danih v rimskih mestih, ustanovljenih po priklju\xc4\x8ditvi Dakije k Rimskemu cesarstvu, so zelo skromni._NEWLINE_Evtropij, katerega v kraj\xc5\xa1ih navedbah potrjujeta Kasij Dion in Julij Odpadnik opisuje splo\xc5\xa1no upadanje \xc5\xa1tevila prebivalcev po obleganju Sermizegetuse Regie in samomoru kralja Decebala. Njegovi opisi dogodkov so sporni, ker v preostalih rokopisih v njegovem Breviarium ab Urbe condita, ki je glavni vir podatkov o depopulaciji Dakije po rimski osvojitvi, niso skladni. Nekatere razli\xc4\x8dice opisujejo izkori\xc5\xa1\xc4\x8danje ljudi, druge pa izkori\xc5\xa1\xc4\x8danje stvari ali morda virov. Arheolo\xc5\xa1ki dokazi ka\xc5\xbeejo na nadaljevanje tradicionalnih da\xc4\x8danskih pogrebnih obi\xc4\x8dajev in izdelovanja keramike, ki se je nadaljevalo ves \xc4\x8das rimske vladavine, tako na pode\xc5\xbeelju kot na obrobju province, kjer rimske oblasti sploh ni bilo. Zadnji prizor na Trajanovem stebru je mogo\xc4\x8de razlo\xc5\xbeiti na ve\xc4\x8d na\xc4\x8dinov: prizor lahko prikazuje izseljevanje Da\xc4\x8danov, ki je \xc5\xa1e pospe\xc5\xa1ilo upadanje \xc5\xa1tevila prebivalcev, ali pa njihovo vra\xc4\x8danje zaradi uklonitve rimski oblasti._NEWLINE_V rimsko Dakijo so se za\xc4\x8deli priseljevati \xc5\xa1tevilni kolonisti iz celega cesarstva, vendar o\xc4\x8ditno samo v novoustanovljena rimska mesta. Pomanjkanje napisov z izvirnimi da\xc4\x8danskimi imeni v mestih ka\xc5\xbee, da je bila med prebivalci v rimskih ve\xc4\x8d etni\xc4\x8dnih urbanih sredi\xc5\xa1\xc4\x8dih in doma\xc4\x8dini na pode\xc5\xbeelju \xc5\xa1iroka vrzel._NEWLINE_Da\xc4\x8dani so se najmanj dvakrat uprli rimskim oblastem. Prvi upor je bil leta 117 in je povzro\xc4\x8dil Trajanovo vrnitev z vzhoda, drugi, katerega je zatrl Mark Stacij Prisk, pa leta 158. _NEWLINE_Arheolo\xc5\xa1ki dokazi iz razli\xc4\x8dnih tipov naselij, predvsem tistih v pogorju Ora\xc8\x99tie, ka\xc5\xbeejo na namerno uni\xc4\x8devanje gradi\xc5\xa1\xc4\x8d med rimskim osvajanjem, kar pa ne izklju\xc4\x8duje njihove ponovne naselitve, ko se je stanje umirilo. Vasi z zna\xc4\x8dilno da\xc4\x8dansko arhitekturo, na primer Obreja in No\xc5\x9flac, so nastale v 2. stoletju, se pravi v istem \xc4\x8dasu kot rimska mestna sredi\xc5\xa1\xc4\x8da._NEWLINE_Nekatera naselja, na primer Cetea in Cicau, jasno ka\xc5\xbeejo na nepretrgano naseljenost od predrimskega \xc4\x8dasa in v obdobju province. Najdena keramika ka\xc5\xbee, da je bilo tako tudi v drugih delih province. Arhitekturne oblike, ki izvirajo iz predrimskega obdobja, na primer tradicionalne vkopane hi\xc5\xa1e in jamske shrambe, so se v rimskem obdobju ohranile tudi v mestih, na primer v Obreji. Arheologi so do sedaj odkrili pribli\xc5\xbeno 46 najdi\xc5\xa1\xc4\x8d iz latenskega in rimskega obdobja. _NEWLINE_Povsod, kjer arheologija potrjuje neprekinjeno prisotnost doma\xc4\x8dega prebivalstva, odkriva tudi so\xc4\x8dasen proces romanizacije. V da\xc4\x8danskih naseljih so poleg tradicionalne da\xc4\x8danske lon\xc4\x8denine odkrili tudi lon\xc4\x8denino rimske izdelave, ki se je gledovala po doma\xc4\x8dih izdelkih. Nara\xc5\xa1\xc4\x8dajo\xc4\x8da romanizacija Dakije je povzro\xc4\x8dila, da se je ohranilo samo nekaj izvirnih oblik posodja, na primer lonci in nizki pivski vr\xc4\x8dki z debelimi stenami, imenovani da\xc4\x8danske \xc4\x8da\xc5\xa1e. Vsi predmeti so bili izdelani ro\xc4\x8dno, redko tudi na lon\xc4\x8darskem vretenu. Na domovih se je ohranila uporaba starih da\xc4\x8danskih tehnik in vse vrste okraskov in orodij, ki so jih uporabljali pred prihodom Rimljanov. Arheolo\xc5\xa1ke najdbe z grobi\xc5\xa1\xc4\x8d so pokazale, da je bilo prebivalcev veliko preve\xc4\x8d, da bi jih lahko zaradi kak\xc5\xa1nega koli razloga pregnali ali uni\xc4\x8dili. Rimljani vsekakor niso imeli dovolj sredstev, da bi odstranili veliko ve\xc4\x8dino pode\xc5\xbeelskega prebivalstva na ozemlju, ki je merilo pribli\xc5\xbeno 300.000 km\xc2\xb2. Srebrn nakit iz grobov ka\xc5\xbee, da nekatera grobi\xc5\xa1\xc4\x8da niso bila da\xc4\x8danska in so zelo verjetno pripadala Karpom ali Svobodnim Da\xc4\x8danom, ki so se priselili v Dakijo pred letom 200._NEWLINE_Nekateri strokovnjaki imajo pomanjkanje civitates peregrinae za dokaz za rimsko depopulacijo Dakije, ki verjetno ne dr\xc5\xbei. Dakija je bila namre\xc4\x8d pred vklju\xc4\x8ditvijo v Rimsko cesarstvo kraljestvo z enim kraljem in brez regionalnih plemenskih struktur, ki bi jih Rimljani lahko spremenili v civitas, podobne tistim, ki so jih uspe\xc5\xa1no uvedli v drugih provincah cesarstva. Da\xc4\x8danska plemena, omenjena v Ptolemajevi Geografiji, lahko pomenijo prvotne upravne strukture, podobne tistim v Meziji, Panoniji, Dalmaciji ali Noriku._NEWLINE_Za epigrafe, ki so bili osrednji del rimskega kulturnega izra\xc5\xbeanja, se je zanimalo bolj malo Da\xc4\x8danov. Sodobnim zgodovinarjem to povzro\xc4\x8da te\xc5\xbeave, ker epigrafi omogo\xc4\x8dajo preu\xc4\x8devanje in razumevanje kulturnega in socialnega stanja v provinci. Da\xc4\x8dani so ohranili svoja imena in kulturno prepoznavnost celo med nara\xc5\xa1\xc4\x8dajo\xc4\x8dim vsiljevanjem rimskih kulturnih vrednot, ki je sledilo vklju\xc4\x8ditvi Dakije v cesarstvo._NEWLINE_Da\xc4\x8danske mo\xc5\xa1ke so po ustaljeni rimski praksi rekrutirali v rimske pomo\xc5\xbene enote in jih poslali v vse dele cesarstva od vzhodnih provinc do Britanije. Veksilacija Dacorum Parthica je spremljala cesarja Septimija Severja na njegovem pohodu proti Partom, medtem ko je bila I. kohorta Ulpia Dacorum name\xc5\xa1\xc4\x8dena v Kapadokiji. Da\xc4\x8dani so bili vklju\xc4\x8deni tudi v II. kohorto Aurelia Dacorum s sede\xc5\xbeem v Panoniji, Aelio Dacorum v rimski Britaniji in II. Augusto Dacorum milliaria v Spodnji Meziji. Ohranilo se je mnogo ostankov, ki izvirajo iz I. kohorte Aelia Dacorum, in napis, ki opisuje sico, zna\xc4\x8dilno da\xc4\x8dansko oro\xc5\xbeje, podobno kratkemu me\xc4\x8du ali dolgemu bodalu. Na napisih so da\xc4\x8danski vojaki predstavljeni kot natione Dacus, kar lahko pomeni rojene Da\xc4\x8dane, romanizirane Da\xc4\x8dane, koloniste ali njihove potomce. \xc5\xa0tevilne rimske voja\xc5\xa1ke diplome, izdane za da\xc4\x8danske vojake, ki so jih odkrili po letu 1990, ka\xc5\xbeejo, da so se vojni veterani vra\xc4\x8dali v svoje rojstne kraje. Veterani so po odpustu iz vojske po ustaljeni rimski praksi dobili rimsko dr\xc5\xbeavljanstvo.\n_START_SECTION_\nKolonisti\n_START_PARAGRAPH_\nRimska Dakija je bila bolj ali manj romanizirana. Najbolj romanizirane so bile pokrajine ob Donavi, katere je skoraj v celoti obvladovala rimska administracija, \xc4\x8deprav v obliki, ki je bila delno barbarizirana. Dokaj romanizirano je bilo tudi prebivalstvo izven tega obmo\xc4\x8dja, ki je \xc5\xbeivelo v stiku z rimskimi legijami. Prebivalci v obrobnih pokrajinah, med katere so spadali severni deli Maramuresa, Crisana in Moldavija, so bili kljub temu, da med njimi ni bilo rimskih legij, uradno politi\xc4\x8dno, socialno in gospodarsko pod rimsko oblastjo. V teh pokrajinah so bili naseljeni Karpi, ki se pogosto omenjajo tudi kot Svobodni Da\xc4\x8dani. _NEWLINE_Rimljani so posku\xc5\xa1ali napolniti mesta in dobiti delovno silo za obdelovanje polj in izkori\xc5\xa1\xc4\x8danje rudnikov in za\xc4\x8deli v Dakiji naseljevati zelo raznovrstne koloniste iz celega rimskega sveta. Na ohranjenih napisih je pribli\xc5\xbeno 3-000 imen, od kateri je pribli\xc5\xbeno 2-200 (74\xc2\xa0%) latinskih, 420 (14\xc2\xa0%) gr\xc5\xa1kih, 120 (4\xc2\xa0%) ilirskih, 70 (2,3\xc2\xa0%) keltskih, 60 (2\xc2\xa0%) dakotra\xc4\x8danskih in 60 (2\xc2\xa0%) semitskih iz Sirije. Kolonisti so bili, ne glede na njihovo poreklo, fizi\xc4\x8dni predstavniki rimske civilizacije, ki so s seboj prinesli najbolj u\xc4\x8dinkovit mehanizem romanizacije \xe2\x80\x93 latinski jezik, ki je postal nova lingua franca._NEWLINE_Prvo naselbino v Sarmizegetusi so zgradili rimski dr\xc5\xbeavljani, ki so se upokojili po slu\xc5\xbeenju v rimskih legijah. Velik del veteranov je bil po poreklu iz Norika in zahodne Panonije._NEWLINE_Rimljani so iz Dalmacije pripeljali ilirske Piruste, ki so bili izku\xc5\xa1eni rudarji. \xc5\xbdiveli so v posebnih skupnostih (vicus pirustarum) in imeli svoje sodstvo, ki je bilo v pristojnosti njihovega plemenskega poglavarja. Nekateri njihovi vodje so omenjeni kot princeps.\n_START_SECTION_\nRimska vojska v Dakiji\n_START_PARAGRAPH_\nV Dakiji je bilo na vi\xc5\xa1ku njene mo\xc4\x8di name\xc5\xa1\xc4\x8denih okoli 50.000 vojakov._NEWLINE_Trajan je ob koncu svojega prvega pohoda v Dakijo leta 102 v Sarmizegetusi Regii namestil eno legijo. Po dokon\xc4\x8dni osvojitvi Dakije je v novi provinci namestil najmanj dve legiji: v Berzobisu IV. legijo Flavia Felix in v Apulu XIII. legijo Gemina. Domneva se, da je bila v provinci takrat tudi I. legija Adiutrix, vendar ni nobenega dokaza niti za \xc4\x8das niti za mesto njene namestitve. V provinci morda sploh ni bila cela legija, ampak samo njene veksilacije._NEWLINE_Trajanov naslednik Hadrijan je IV. legijo Flavia Felix premestil iz Berzobisa v Singidunum v Gornjo Mezijo, ker je bil verjetno prepri\xc4\x8dan, da za zagotavljanje varnosti v Dakiji zadostuje ena sama legija. Markomanske vojne, ki so izbruhnile severno od Donave, so prisilile Marka Avrelija, da je premestil V. makedonsko legijo iz Troesmisa v Gornji Meziji v Potaisso v Dakiji._NEWLINE_Epigrafski dokazi ka\xc5\xbeejo, da je bilo v rimskem obdobju po celi Dakiji name\xc5\xa1\xc4\x8denih veliko pomo\xc5\xbenih voja\xc5\xa1kih enot. To na prvi pogled ka\xc5\xbee, da je bila zelo militarizirana, v resnici pa ni bila ni\xc4\x8d bolj kot druge obmejne province, na primer Mezija, Panonija in Sirija. \xc5\xa0tevilo legij v Meziji in Panoniji se po ustanovitvi province Dakije ni zmanj\xc5\xa1alo. Ko je bila Dakija vklju\xc4\x8dena v cesarstvo in so se njegove meje raz\xc5\xa1irile proti severu, se je ob srednji Donavi med Novo in Durostorom sprostilo nekaj \xc5\xa1e kako potrebnih legij, s katerimi so okrepili obrambo Dakije. Voja\xc5\xa1ki dokumenti poro\xc4\x8dajo o najmanj 58 pomo\xc5\xbenih enotah, ki so bile iz Panonije in Mezije preme\xc5\xa1\xc4\x8dene ve\xc4\x8dinoma v Dakijo. Enote so bile zelo razli\xc4\x8dne (numeri, cohortes milliariae, quingenariae in alae) in so opravljale razli\xc4\x8dne naloge. To seveda ne pomeni, da so bile v Dakiji vse enote isto\xc4\x8dasno in ves \xc4\x8das njenega obstoja.\n_START_SECTION_\nGospodarstvo\n_START_PARAGRAPH_\nDakija je s pomo\xc4\x8djo rimske vojske, ki je vzdr\xc5\xbeevala Pax Romana, cvetela do krize tretjega stoletja. Iz relativno zaostale polbarbarske in prete\xc5\xbeno pode\xc5\xbeelske dru\xc5\xbebe se je razvila v provinco, primerljivo z drugimi rimskimi provincami. V njej je bilo v obtoku ve\xc4\x8d denarja kot v sosednjih provincah._NEWLINE_Njeni naravni viri so za cesarstvo pomenili veliko bogastvo. Postala je ena od ve\xc4\x8djih pridelovalk \xc5\xbeita, zlasti p\xc5\xa1enice, in po letu 250 v Ulpii Traiani Sarmizegetusi kovala bronast rimski denar. Pred tem so jo z denarjem oskrbovale verjetno centralne kovnice. Gospodarsko rast je \xc5\xa1e pospe\xc5\xa1ila mre\xc5\xbea rimskih cest._NEWLINE_Dodatna spodbuda za vklju\xc4\x8devanje Dakije v Rimsko cesarstvo so bili njeni zlati rudniki. V rudnike zlata v pogorju Bihor so pripeljali rudarje iz Dalmacije, ki so za\xc4\x8deli polniti rimsko dr\xc5\xbeavno blagajno. Zlati rudniki Alburnus Maior so cveteli med letoma 131 in 167, potem pa so zaloge zlata iz\xc4\x8drpale in donosi so za\xc4\x8deli upadati. Rudnike so okoli leta 215 zaprli._NEWLINE_Dakija je imela poleg rudnikov zlata tudi rudnike soli, \xc5\xbeeleza, srebra in bakra, ki so jih izkori\xc5\xa1\xc4\x8dali \xc5\xbee da\xc4\x8danski kralji, in kamnolome, ki so gradbenike oskrbovali z velikimi koli\xc4\x8dinami \xc5\xa1kriljevca, pe\xc5\xa1\xc4\x8denjaka, andezita, apnenca in marmorja._NEWLINE_Mesta so postala klju\xc4\x8dna sredi\xc5\xa1\xc4\x8da proizvodnje. V Porolissu, Romuli in Dierni so bile livarne brona, v Napoci delavnice za izdelavo bro\xc5\xa1k in zaponk, v Apulu pa kova\xc4\x8dnice oro\xc5\xbeja. V Ulpii Traiani Sarmizegetusi in Tibiscu so odkrili tudi steklarne. V vaseh in pode\xc5\xbeelskih naseljih so se ukvarjali predvsem z obrtjo, vklju\xc4\x8dno z lon\xc4\x8darstvom. Samo v Mic\xc4\x83sasi so odkrili 26 lon\xc4\x8darskih pe\xc4\x8di in na stotine kalupov za izdelavo lokalne terra sigillate.\n_START_SECTION_\nVera\n_START_PARAGRAPH_\nNapisi in kipi v Dakiji razkrivajo \xc5\xa1iroko paleto verstev. Poleg bo\xc5\xbeanstev rimske uradne dr\xc5\xbeavne vere se pojavljajo tudi bo\xc5\xbeanstva, ki izhajajo iz Gr\xc4\x8dije, Azije in zahodne Evrope. 43,5\xc2\xa0% bo\xc5\xbeanstev ima latinska imena, saj so bili v Dakiji prisotni vsi glavni bogovi rimskega panteona: Jupiter, Junona, Minerva, Venera, Apolon, Liber, Libera in drugi. Nenavadno pomemben je bil rimski bog Silvan, ki je bil po pomembnosti takoj za Jupitrom._NEWLINE_Pribli\xc5\xbeno 20\xc2\xa0% da\xc4\x8danskih napisov je povezanih z vzhodnimi kulti, na primer s Cibelo in Atisom. Ve\xc4\x8d kot 274 napisov omenja Mitro, ki je bil priljubljen predvsem pri vojakih. Kult tra\xc4\x8danskega konjenika je pri\xc5\xa1el iz Trakije in Mezije. V Dakiji so odkrili tudi galsko za\xc5\xa1\xc4\x8ditnico konj Epono in Matrone iz severozahodne Evrope._NEWLINE_Da\xc4\x8dani so \xc4\x8dastili tudi svoja stara lokalna bo\xc5\xbeanstva, vendar ni nobenega dokaza, da bi katero od njih vstopilo v panteon rimski bogov ali da bi katero od njih \xc4\x8dastili pod rimskim imenom. Mo\xc5\xbeno je, da Da\xc4\x8dani svojim bo\xc5\xbeanstvom niso pripisovali \xc4\x8dlove\xc5\xa1kih podob. V da\xc4\x8danskih trdnjavah iz \xc4\x8dasa Burebista in Decebala ni bilo v sveti\xc5\xa1\xc4\x8dih nobenih kipov njhovih bo\xc5\xbeanstev. Glavnih da\xc4\x8danskih svetih mest, ki so bila uni\xc4\x8dena med Trajanovimi osvajalskimi vojnami, ni po vojnah nadomestilo nobeno novo. Ohranilo se je nekaj kultnih mest lokalnega pomena, na primer Germisara, ki je slu\xc5\xbeila tudi v rimskem \xc4\x8dasu, vendar se je obredje v njih zaradi romanizacije spremenilo. Lokalna bo\xc5\xbeanstva na primer so dobila rimska imena._NEWLINE_Rimljani so v zelo romanizirana mestna sredi\xc5\xa1\xc4\x8da s seboj prinesli tudi rimski pogrebne obi\xc4\x8daje, ki so se bistveno razlikovali od da\xc4\x8danskih iz obdobja pred rimsko osvojitvijo. Med nagrobnimi spomeniki so bile najbolj priljubljene stele, \xc4\x8deprav so arheologi odkrili tudi bolj dovr\xc5\xa1ene spomenike, na primer edikule, tumule in mavzoleje. Velika ve\xc4\x8dina spomenikov je bila bogato okra\xc5\xa1ena s kipi levov, medaljoni in stebri._NEWLINE_Zdi se, da so bili tak\xc5\xa1na pokopali\xc5\xa1\xc4\x8da zna\xc4\x8dilna samo za mesta. Nekaj pokopali\xc5\xa1\xc4\x8d, ki so jih odkrili na pode\xc5\xbeelju, so opredelili kot da\xc4\x8danska, za nekatera, na primer v Devi, S\xc4\x83la\xc5\x9fu de Sus in Cincisu, pa se domneva, da so spadala k vilam._NEWLINE_Tradicionalni da\xc4\x8danski pogrebni obi\xc4\x8daji so pre\xc5\xbeiveli rimsko obdobje in se nadaljevali v porimsko obdobje, v katerem se je prvi\xc4\x8d pojavilo kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo.\n_START_SECTION_\nZadnja desetletja rimske Dakije (235\xe2\x80\x93271/275)\n_START_PARAGRAPH_\nV 230. letih se je zadnje obdobje miru v rimski Dakiji kon\xc4\x8dalo. Velik zaklad, v katerem je bilo okoli 8000 rimskih kovancev, izdanih v \xc4\x8dasu Komoda in Elagabala, ubitega leta 222, ki so ga odkrili v Romuli, imajo poznavalci za dokaz, da je bila provinca v te\xc5\xbeavah \xc5\xbee v prvi \xc4\x8detrtini 3. stoletja. Petdesetletno obdobje neredov v Rimskem cesarstvu se v uradni zgodovini za\xc4\x8denja leta 235, v katerem je na rimski prestol pri\xc5\xa1el Maksimin Tra\xc4\x8dan (vladal 235-238). V tem obdobju sta militarizacija vlade, ki jo je vpeljal Septimij Sever, in razvrednotenje denarja privedla cesarstvo do bankrota. Selitev Gotov na jug proti donavski meji, ki je bila posledica markomanskih vojn, se je v 3. stoletju nadaljevala in \xc5\xa1e pove\xc4\x8devala pritisk na tam naseljena plemena. V letih 235 do 238 se je Maksimin Tra\xc4\x8dan v Dakiji vojskoval proti Karpom, potem pa se je moral zaradi dr\xc5\xbeavljanske vojne vrniti v Italijo. Ko je na rimski prestol kon\xc4\x8dno pri\xc5\xa1el cesar Gordijan III. (vladal 238\xe2\x80\x93244), je zmeda v cesarstvu omogo\xc4\x8dila Gotom, da so skupaj s Karpi leta 238 zasedli Histrijo in zatem izropali gospodarsko pomembna gospodarska sredi\xc5\xa1\xc4\x8da v delti Donave._NEWLINE_Ker cesarstvo vdorov ni moglo prepre\xc4\x8diti z vojsko, je bilo prisiljeno kupiti mir v Meziji z visokimi letnimi davki, ki so jih pla\xc4\x8devali Gotom. Sporazum z Goti je razbesnel njihove zaveznike Karpe, ki so zahtevali svoj dele\xc5\xbe davka. Cesar Filip Arabec (vladal 244-249) je leta 245 prenehal pla\xc4\x8devati davek, zato so Karpi \xc5\xbee naslednje leto napadli Romulo. V letih 243 do 247 so verjetno po\xc5\xbegali tudi kastrum v R\xc4\x83cari. Vse ka\xc5\xbee, da so Rimljani med Filipovo vladavino zaradi vdorov Karpov zapustili obrambno \xc4\x8drto limes Transalutanus. Nadaljnji napadi so cesarja prisilili, da je zapustil Rim in sam prevzel poveljstvo v Dakiji._NEWLINE_Konec leta 247 so bili Karpi dokon\xc4\x8dno pora\xc5\xbeeni in so zaprosili za mir. Filip Arabec je za svoje zmage dobil vzdevek Carpicus Maximus. Da\xc4\x8danska mesta so se kljub temu za\xc4\x8dela pripravljati na obrambo. V Sucidavi so na hitro zgradili kamnit zid in obrambni jarek, najverjetneje zaradi vdorov barbarskih plemen okoli leta 246 ali 247. Leta 248 je zid okoli mesta okrepila tudi Romula. Epigraf, ki so ga odkrili v Apulu, pozdravlja cesarja Decija (vladal 249-251) kot restavratorja Dakije (restitutor Daciarum). Cesarja in njegovo vojsko so 1. julija 251 v bitki pri Abritu, sedanjem Razgardu v Bolgariji, pobili Goti. Trdno zasidrani na ozemlju ob spodnji Donavi in na zahodni obali \xc4\x8crnega morja so Goti vplivali tudi na romanizirane Da\xc4\x8dane in provinca Dakija je za\xc4\x8dela razpadati._NEWLINE_Nenehni pritiski Gotov v \xc4\x8dasu vladavine cesarja Galiena (vladal 253-268) in delitev zahodnega dela cesarstva med njim in Postumom v Galiji leta 260 so povzro\xc4\x8dili, da se je Galienova pozornost usmerila predvsem na donavsko mejo. Za ve\xc4\x8d zaporednih zmag nad Karpi in pridru\xc5\xbeenimi da\xc4\x8danskimi plemeni je Galien dobil \xc4\x8dastni naslov Dacicus Maximus. Anti\xc4\x8dni knji\xc5\xbeni viri (Evtropij, Avrelij Viktor in Fest) kljub temu pi\xc5\xa1ejo, da je bila Dakija izgubljena ravno med njegovo vladavino. Cesar je velik del kohort iz V. makedonske legije in XIII. legije Gemina premestil iz Dakije v Panonijo. Zadnjih kovanci iz Ulpie Traiane Sarmizegetuse in Porolisa \xc5\xa1e nosijo njegov portret, postavljanje spomenikov z napisi pa je po letu 260, ki je pomenilo prelomnico v zgodovini cesarstva, skoraj popolnoma prenehalo._NEWLINE_Kovanci, ki so jih kovali okoli leta 270 med Avrelijanovo obnovo cesarstva, nosijo napis DACIA Felix (sre\xc4\x8dna Dakija). Zaradi pritiskov, da mora re\xc5\xa1iti problem Palmirskega cesarstva na vzhodu, je moral Avrelijan najprej urediti stanje na donavski meji. \xc4\x8ceprav nerad in morda samo kot za\xc4\x8dasen ukrep se je odlo\xc4\x8dil, da se bo umaknil iz Dakije. Uraden datum njegovega umika je leto 271. Nekateri poznavalci trdijo, da je svojo vojsko in dr\xc5\xbeavno upravo umaknil leta 272-273 ali morda \xc5\xa1ele leta 275._NEWLINE_Avrelijan je po umiku ju\xc5\xbeno od Donave ustanovil novo provinco, ki se je po njem imenovala Avrelijanova Dakija (Dacia Aureliana). Njeno upravno sredi\xc5\xa1\xc4\x8de je bila Serdica, sedanja bolgarska prestolnica Sofija, ki je pred tem spadala v Spodnjo Mezijo. V novo provinco se je iz Dakije preselil tudi del njenega romaniziranega prebivalstva.\n_START_SECTION_\nNaselitev Gotov (Tervingov)\n_START_PARAGRAPH_\nCesar Galerij je neko\xc4\x8d izjavil tisto, \xc4\x8desar so se Rimljani \xc5\xbee dolgo zavedali: da je Donava najbolj izzivalna meja cesarstva. Bila je izredno dolga in ve\xc4\x8dinoma neprimerna za rimski na\xc4\x8din vojskovanja. Rimljani so za obrambo provinc ju\xc5\xbeno od Donave obdr\xc5\xbeali voja\xc5\xa1ke utrdbe na severnem bregu Donave \xc5\xa1e dolgo po umiku iz Dakije. Avrelijan je obdr\xc5\xbeal opori\xc5\xa1\xc4\x8de v Drobeti, medtem ko so deli XIII. legije Gemina ostali v Desi najmanj do leta 305. Kovanci s podobo cesarja Gracijana (vladal 375-383), ki so jih odkrili pri Dierni, ka\xc5\xbeejo, da je mesto delovalo tudi po umiku Rimljanov._NEWLINE_Prva leta po umiku so rimska mesta \xc5\xa1e delovala, vendar na ni\xc5\xbeji ravni. Plemena, ki so bila pred umikom naseljena severno od Donave, med njimi Sarmati, Bastarni, Karpi in Kvadi, so bila pod vedno ve\xc4\x8djim pritiskom Vandalov, ki so se naselili na severu, in Gepidov in Gotov, ki so prodirali z vzhoda in severovzhoda. Stara plemena so za\xc4\x8dela pritiskati na rimsko ozemlje, kar je \xc5\xa1e bolj oslabilo rimsko obrambo. Da bi dobila dovoljenje za vstop v cesarstvo, so rimsko oblast izmeni\xc4\x8dno rotila, da jim dovoli vstop, in ji grozila z napadom, \xc4\x8de bi bile njihove zahteve zavrnjene. Bastarnom so nazadnje dovolili naselitev v Trakiji, pre\xc5\xbeivelim Karpom pa v novi provinci Panoniji Valeriji zahodno od njihove domovine. Karpov niso nikoli uni\xc4\x8dila barbarska plemena niti se niso v celoti vklju\xc4\x8dili v Rimsko cesarstvo. Tiste, ki so pre\xc5\xbeiveli na mejah cesarstva, so imenovali kar Karpodaki (Carpodacae) \xe2\x80\x93 Karpi iz Dakije._NEWLINE_Do leta 291 so si Goti opomogli od poraza, ki jim ga je zadal Avrelijan, in za\xc4\x8deli prodirati v nekdanjo rimsko Dakijo. Njihovemu naseljevanju so nasprotovali Karpi in neromanizirani Da\xc4\x8dani. Ko so jih Goti premagali, so naleteli na Rimljane, ki so \xc5\xa1e vedno posku\xc5\xa1ali ohraniti nadzor na ozemljih ob Donavi. Nekaj delno romaniziranih prebivalcev je ostalo na svojem ozemlju in uspelo sobivati z Goti. Do leta 295 so Goti dokon\xc4\x8dno premagali Karpe in se ustalili v Dakiji, ki so jo preimenovali v Gotijo. Rimljani so Tervinge, ki so zasedli vzhodni del stare rimske province, Besarabijo in ozemlje do Dnestra na vzhodu in do Oltenije na zahodu, nazadnje priznali za federate. Goti so do 320. let spo\xc5\xa1tovali mirovno pogodbo in se \xc5\xa1e naprej naseljevali v nekdanji Dakiji. Meja na Donavi je bila v tem \xc4\x8dasu mirna._NEWLINE_Okoli leta 295 je cesar Dioklecijan (vladal 284-305) reorganiziral obrambo meje na Donavi in na levem bregu reke od Sirmija do Ratiarije in Durostoruma ustanovil utrjene tabore. Njihova glavna naloga je bila obramba glavnih prehodov preko reke, zagotavljanje prehoda vojske preko reke, naloga opazovali\xc5\xa1\xc4\x8d in opori\xc5\xa1\xc4\x8d re\xc4\x8dnih patrulj.\n_START_SECTION_\nKasnej\xc5\xa1i rimski vpadi\n_START_PARAGRAPH_\nMed vladanjem Konstantina I. so Tervingi izkoristili dr\xc5\xbeavljanjsko vojno med njim in Licinijem in leta 323 iz Dakije napadli Rimsko cesarstvo. Licinij, ki je vse do poraza leta 324 u\xc5\xbeival tervin\xc5\xa1ko podporo, je po porazu pobegnil v Dakijo. Konstantin je zato zelo agresivno reagiral na vse dejavnosti barbarov na meji severno od Donave. Do leta 328 je v Sucidavi zgradil nov most \xc4\x8dez Donavo, popravil cesto od Sucidave do Romule in postavil voja\xc5\xa1ko utrdbo v Dafni (sedanji Spantov, Romunija)._NEWLINE_Konstantin je na da\xc4\x8danskem ozemlju nameraval ponovno ustanoviti rimsko provinco, zato je na za\xc4\x8detku leta 336 osebno povedel svojo vojsko preko Donave in uni\xc4\x8dil tamkaj\xc5\xa1nja gotska plemena. Rimski senat ga je zato po\xc4\x8dastil z naslovom Dacicus Maximus in sredi leta 336 proslavil njegovo zmago skupaj s tridesetletnico njegovega prihoda na prestol. Podelitev naslova je po mnenju poznavalcev pomenila vsaj delno ponovno osvojitev Dakije. Kakorkoli \xc5\xbee, most v Sucidavi je vzdr\xc5\xbeal manj kot \xc5\xa1tirideset let, kar je leta 367 odkril cesar Valens, ko je na pohodu proti Gotom posku\xc5\xa1al preko njega pre\xc4\x8dkati Donavo. Kastrum v Sucidavi se je kljub temu uporabljal do leta 447, ko ga je uni\xc4\x8dil Atila._NEWLINE_Tervingi, pregnani iz Oltenije, so se pomaknili proti Transilvaniji in pri\xc5\xa1li v konflikt s Sarmati. Leta 334 so zaprosili Konstantina za voja\xc5\xa1ko pomo\xc4\x8d in dobili dovoljenje, da se lahko ve\xc4\x8dina njih na miroljuben na\xc4\x8din naseli ju\xc5\xbeno od Donave. Tervingi, ki so v vojni z Rimljani do\xc5\xbeiveli te\xc5\xbeak poraz,so sklenili mirovno pogodbo, ki je ohranjala mir do leta 367._NEWLINE_Zadnji velik rimski vdor v nekdanjo provinco Dakijo je bil leta 367, ko je cesar Valens izkoristil diplomatski incident za pretvezo za velik vojni pohod proti Gotom. V upanju, da bo ponovno zavzel opori\xc5\xa1\xc4\x8de na nasprotnem bregu Donave, ki ga je v Sucidavi postavil Konstantin, je 30. maja v bli\xc5\xbeini Dafne pre\xc4\x8dil Donavo in za\xc4\x8del prodirati na gotsko ozemlje. Pohod, ki je trajal do septembra, je potekal brez ve\xc4\x8djih te\xc5\xbeav. Cesar je ponovno napadel leta 368 in v Karsiju postavil bazni tabor, potem pa ga je zaustavila poplava Donave. Prosti \xc4\x8das je izkoristil za obnovo rimskih utrdb ob Donavi. Naslednje leto mu je uspelo priti preko Donave in napasti Tervinge in jih premagati. Po zmagi jim je vsilil mir pod svojimi pogoji._NEWLINE_Njegov pohod je bil zadnji rimski poskus, da bi se vrnili v svojo nekdanjo provinco Dakijo. Kmalu zatem so z vzhoda pritisnili Huni in prisili Tervinge, da zapustijo Dakijo in poi\xc5\xa1\xc4\x8dejo zato\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8de v Rimskem cesarstvu. Po preselitvi v Trakijo so se zaradi prevare rimskih provincijskih poveljnikov Lupinika in Maksima uprli in leta 378 v bitki pri Odrinu potolkli glavnino rimske vzhodne armade in Valensa ubili.\n_START_SECTION_\nSpori o usodi Dakoromanov\n_START_PARAGRAPH_\nDolgo \xc4\x8dasa se je domnevalo, da je prebivalstvo Daciae Traianae po Avrelijanovi ukinitvi province zapustilo provinco in se preselilo na jug. Usoda romaniziranih Da\xc4\x8danov in izvor Romunov sta postala predmet polemik, ki so nastale v 18. in 19. stoletju iz politi\xc4\x8dnih nagibov med romunskimi nacionalisti in v Avstroogrski monarhiji._NEWLINE_Ena od teorij trdi, da se je proces, v katerem je nastalo romunsko ljudstvo, za\xc4\x8del z romanizacijo Dakije in iz dako-romanske populacije, ki po umiku Rimljanov leta 275 ni v celoti zapustila province. Arheolo\xc5\xa1ki dokazi z grobi\xc5\xa1\xc4\x8d in naselij podpirajo trditev, da je del domorodnega prebivalstva ostal v Dakiji. Lon\xc4\x8denina iz obdobja po letu 271, ki so jo odkrili v Potaisi, in rimski kovanci Marka Klavdija Tacita (vladal 275-275) in Krispa, sina Konstantina I., ki so jih odkrili v Napoki, ka\xc5\xbeejo, da sta se mesti ohranili tudi po rimskem umiku. V Porolisu so rimski kovanci ponovno za\xc4\x8deli kro\xc5\xbeiti pod Valentinijanom I. (vladal 364-375), medtem ko so v Ulpii Traiani Sarmizegetusi \xc5\xa1e naprej \xc5\xbeiveli lokalni Dakoromani, ki so zaradi vpadov barbarov utrdili mestni amfiteater. Po tej teoriji se je romunsko prebivalstvo \xc5\xa1e naprej razvijalo pod vplivom Rimskega cesarstva vse do za\xc4\x8detka 6. stoletja, do katerega je cesarstvo obdr\xc5\xbealo ozemlje ju\xc5\xbeno od Donave in Dobrud\xc5\xbeo in imelo vpliv na regije severno od Donave. Proces je olaj\xc5\xa1alo trgovanje in gibanje ljudi preko reke. Rimska mesta v srednjih in ju\xc5\xbenih delih Dakije so vsekakor pre\xc5\xbeivela, vendar v zmanj\xc5\xa1ani velikosti in manj bogata._NEWLINE_Konkuren\xc4\x8dna teorija trdi, da se je zmanj\xc5\xa1anje \xc5\xa1tevila prebivalcev zaradi ukinitve Dakije prekrivalo s potrebo po ponovni naselitvi izpraznjenega Balkana. Nekaj Dakoromanov je zagotovo ostalo v Dakiji, vendar njihovo \xc5\xa1tevilo ni bilo veliko. Spremembe krajevnih imen ka\xc5\xbeejo na popoln umik iz rimske Dakije, ker so se imena rimskih mest, trdnjav in naselij popolnoma opustila, toda arheologi po skoraj dvesto letih raziskav \xc5\xa1e vedno niso odkrili dokon\xc4\x8dnega dokaza, da je po rimskem umiku ve\xc4\x8dina Dakoromanov ostala v Dakiji. Rimski kovanci, ki so bili v nekdanji provinci v prometu po letu 271, ka\xc5\xbeejo podobno sliko kot v sedanji sosednji Slova\xc5\xa1ki in stepah sedanje Ukrajine. Jezikovni podatki in krajevna imena po drugi strani ka\xc5\xbeejo, da je romunski jezik za\xc4\x8del nastajati v Spodnji Meziji ali drugih rimskih provincah ju\xc5\xbeno od Donave. Analiza krajevnih imen v Dakiji ka\xc5\xbee, da so Slovani vsaj nekaj krajevnih imen prevzeli morda od neromaniziranih Da\xc4\x8danov._NEWLINE_Po mnenju tistih, ki zagovarjajo nepretrgan obstoj romaniziranih Da\xc4\x8danov po umiku Rimljanov, je Avrelijanova odlo\xc4\x8ditev, da se umakne iz Dakije, pomenila samo umik legij in pomo\xc5\xbenih voja\xc5\xa1kih enot zaradi obrambe meje na Donavi. Civilno prebivalstvo rimske Dakije umika ni imelo za uvod v prihajajo\xc4\x8do katastrofo, zato do masovnega izseljevanja ni pri\xc5\xa1lo. Za masovno izseljevanje civilnega prebivalstva in obse\xc5\xbeno uni\xc4\x8denje premo\xc5\xbeenja po umiku rimske vojske ni nobenega dokaza.'